КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 листопада 2025 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

за участі секретаря ОСОБА_4

прокурора ОСОБА_5

захисника ОСОБА_6

підозрюваного ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Києвіапеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Подільського районного суду міста Києва від 11 вересня 2025 року,

в с т а н о в и л а :

Ухвалою слідчого судді Подільськогорайонного суду міста Києва від 11.09.2025 задоволено клопотання старшого слідчого СВ Подільського УП ГУНП у м. Києві ОСОБА_8 , погоджене прокурором Подільської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_5 , та застосовано до підозрюваного ОСОБА_7 запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 діб, до 08.11.2025 включно.

Цією ж ухвалою визначено підозрюваному ОСОБА_7 заставу в розмірі 60 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що складає 181 680 гривень.

У разі внесення застави покладено на підозрюваного ОСОБА_7 наступні обов`язки:

- прибувати за кожною вимогою до слідчого, прокурора чи суду;

- не відлучатися з місця проживання без дозволу слідчого, прокурора чи суду;

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання;

____________________________________________________________________________________

Справа № 758/14166/25 Слідчий суддя - ОСОБА_9

Апеляційне провадження № 11-сс/824/7539/2025 Суддя-доповідач - ОСОБА_1

- утримуватися від спілкування з потерпілим та свідками у даному кримінальному провадженні;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну (в разі їх наявності).

Не погоджуючись із зазначеною ухвалою, захисник ОСОБА_6 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 подала апеляційну скаргу, в якій просила скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову ухвалу, якою застосувати до підозрюваного запобіжний захід у виді домашнього арешту.

Обґрунтовуючи доводи апеляційної скарги, апелянт зазначала, що стороною обвинувачення не доведено наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, наведених у клопотанні та не надано доказів, які б підтверджували їх існування.

Фактично, до підозрюваного застосовано найсуворіший запобіжний захід у виді тримання під вартою виключно на підставі тяжкості інкримінованого злочину.

При розгляді клопотання слідчий суддя не врахував незадовільний стан здоров`я підозрюваного та наявність у нього постійного місця проживання.

На думку апелянта, є всі підстави застосувати до підозрюваного запобіжний захід, не пов`язаний з триманням під вартою, або визначити розмір застави у розмірі 20 прожиткових мінімумів для працездатних осіб.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення підозрюваного ОСОБА_7 , та його захисника ОСОБА_6 , які приймали участь в судовому засіданні в режимі відеоконференцзв`язку та підтримали подану апеляційну скаргу, думку прокурора ОСОБА_5 , який також приймав участь у судовому засіданні в режимі відеоконференцзв`язку та заперечував проти задоволення апеляційної скарги і просив ухвалу слідчого судді залишити без змін, вивчивши матеріали судового провадження та доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Як убачається із матеріалів судового провадження, слідчим відділом Подільського УП ГУНП в м. Києві здійснюється досудове розслідування кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань під № 0001917 від 10.09.2025 за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України.

Згідно даних клопотання, органом досудового розслідування встановлено, що 10.09.2025 приблизно о 10 год. 00 хв. ОСОБА_7 зайшов до першого під`їзду будинку АДРЕСА_1 , де піднявся на 7 поверх та постукав до квартири АДРЕСА_2 , двері якої відчинив раніше невідомий йому потерпілий ОСОБА_10 .

В подальшому, в ході розмови ОСОБА_7 потрапив до вищевказаної квартири з дозволу ОСОБА_10 та помітив на столі мобільний телефон марки «Samsung GALAXE J7». В цей час у ОСОБА_7 виник злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, в умовах воєнного стану.

Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, вчиненого повторно, в умовах воєнного стану, діючи з корисливих мотивів, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій та їх караність, 10.09.2025 приблизно о 10 год. 10 хв. ОСОБА_11 , перебуваючи у вище вказаній квартирі, скориставшись тим, що потерпілий ОСОБА_10 відійшов до іншої кімнати, взяв зі столу мобільний телефон марки «Samsung GALAXE J7» білого кольору, IMEI 1: НОМЕР_1 , IMEI 2: НОМЕР_2 , вартість якого складає 3 000,00 грн.

Продовжуючи реалізацію свого злочинного умислу, ОСОБА_7 , утримуючи в руках викрадений мобільний телефон, попрямував у напрямку виходу із зазначеної квартири, однак його дії були викриті потерпілим ОСОБА_10 , який почав в слід ОСОБА_7 вимагати повернути його мобільний телефон. Однак останній, ігноруючи вимогу ОСОБА_10 та усвідомивши, що його дії стали явними для потерпілого, вибіг з квартири та направився у невідомому напрямку з викраденим майном, яким розпорядився на власний розсуд, чим спричинив матеріальну шкоду потерпілому ОСОБА_10 на суму 3000 гривень 00 копійок.

Згідно даних протоколу затримання від 10.09.2025, цього ж дня ОСОБА_7 затримано на підставі п. 2 ч. 1 ст. 208 КПК України.

10.09.2025 у межах вказаного кримінального провадження ОСОБА_7 повідомлено про підозру у відкритому викраденні чужого майна (грабіж), вчиненому повторно, в умовах воєнного стану, з правовою кваліфікацією таких дій за ч. 4 ст. 186 КК України.

11.09.2025 старший слідчий СВ Подільського УП ГУНП в м. Києві ОСОБА_8 звернулася до слідчого судді Подільського районного суду міста Києва із клопотанням, погодженим прокурором Подільської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_5 , в якому просила застосувати щодо підозрюваного ОСОБА_7 запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 діб. Також слідчий просила визначити підозрюваному розмір застави у виді 60 прожиткових мінімумів для працездатних осіб.

Ухвалою слідчого судді Подільського районного суду міста Києва від 11.09.2025 задоволено клопотання слідчого та застосовано до підозрюваного ОСОБА_7 запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 діб, до 08.11.2025 включно.

Цією ж ухвалою визначено ОСОБА_7 заставу у розмірі 60 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 181 680 гривень.

Покладено на підозрюваного ОСОБА_7 , у разі внесення застави, наступні обов`язки: прибувати за кожною вимогою до слідчого, прокурора чи суду; не відлучатися з місця проживання без дозволу слідчого, прокурора чи суду; повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання; утримуватися від спілкування з потерпілим та свідками у даному кримінальному провадженні; здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну (в разі їх наявності).

З такими висновками погоджується і колегія суддів.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частинами шостою та восьмою статті 176 цього Кодексу.

Як убачається з ч. 2 ст. 177 КПК України, підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, тобто з метою запобігання спробам:

1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;

2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;

4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;

5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Розглядаючи клопотання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою, для прийняття законного і обґрунтованого рішення, суд, відповідно до ст. 178 КПК України та практики Європейського суду з прав людини, повинен врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

Згідно ч. 1, ч. 2 ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Застосовуючи щодо підозрюваного ОСОБА_7 запобіжний захід у виді тримання під вартою, слідчим суддею встановлено, що матеріали провадження містять достатні дані, які підтверджують наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення.

Для вирішення питання щодо обґрунтованості повідомленої підозри оцінка наданих слідчому судді доказів здійснюється не в контексті оцінки доказів з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення винуватості чи її відсутності у особи за вчинення злочину, доведення чи не доведення винуватості особи, з метою досягнення таких висновків, які необхідні суду при постановленні вироку, а з тією метою, щоб визначити вірогідність та достатність підстав причетності тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення, а також чи є підозра обґрунтованою, щоб виправдати подальше розслідування або висунення обвинувачення.

Як вважає колегія суддів, слідчий суддя, дослідивши матеріали клопотання та долучені до нього документи, оцінюючи їх достатність для висновку про причетність ОСОБА_7 до інкримінованого йому кримінального правопорушення, дійшов обґрунтованого висновку про наявність у провадженні достатньої сукупності доказів, які свідчать про обґрунтованість підозри ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого йому злочину, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України.

Крім того, слідчим суддею визнано доведеними вказані у клопотанні слідчого ризики, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.

Так, враховуючи обставини, тяжкість та ступінь суспільної небезпеки кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_7 , дані про особу підозрюваного, колегія суддів дійшла висновку, що слідчим у клопотанні доведено існування у кримінальному провадженні ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, а саме можливості підозрюваного переховуватись від органів досудового розслідування та суду та вчинення іншого кримінального правопорушення.

З урахуванням вказаного, на думку колегії суддів, слідчий суддя дійшов правильного висновку про необхідність застосування виняткового запобіжного заходу відносно підозрюваного ОСОБА_7 , оскільки встановлені судом обставини свідчать про те, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, окрім тримання під вартою, на даному етапі досудового розслідування, не забезпечить виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків та не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Крім того, на переконання колегії суддів, слідчий суддя обґрунтовано, у відповідності до ч. 3 ст. 183, ч. 5 ст. 182 КПК України, взявши до уваги дані, які характеризують особу підозрюваного, його майновий стан, конкретні обставини кримінального правопорушення, дійшов висновку про визначення підозрюваному застави у межах, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 182 КПК для даної категорії злочину, а саме у виді 60 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 181 680 гривень.

З наведеного убачається, що слідчим суддею враховано обставини кримінального провадження в сукупності з даними про особу підозрюваного, який не працює, неодружений, раніше неодноразово судимий за вчинення злочинів проти власності, які вказують на можливість останнього вчиняти дії, передбачені п. п. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, у зв`язку з чим відносно ОСОБА_7 застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою із визначенням розміру застави, який, на думку колегії суддів, у сукупності з існуючими ризиками, даними про особу підозрюваного, тяжкістю та конкретними ознаками інкримінованого йому кримінального правопорушення, є обґрунтованим, та підстав для застосування до підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу у виді домашнього арешту, колегія суддів не вбачає.

Наявність обставин, які б давали підстави вважати про достатність застосування більш м`якого запобіжного заходу відносно ОСОБА_7 аніж тримання під вартою, колегією суддів не встановлено під час перегляду оскаржуваної ухвали.

Викладені в апеляційній скарзі доводи про недоведеність наявності ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, є безпідставними, оскільки слідчий суддя прийняв рішення на основі всебічно з`ясованих обставин, з якими закон пов`язує можливість застосування виключного запобіжного заходу у виді тримання під вартою, при цьому належним чином дослідив усі матеріали провадження та навів в ухвалі мотиви, з яких прийняв відповідне рішення.

Ризики, які дають достатні підстави вважати, що підозрюваний може здійснити спробу протидії кримінальному провадженню у формах, що передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, слід вважати наявними за умови встановлення обґрунтованої ймовірності можливості здійснення підозрюваним зазначених дій.

При цьому, КПК не вимагає доказів того, що підозрюваний обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому.

На переконання колегії суддів, таке обмеження права ОСОБА_7 на свободу не суперечить положенням ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, так як існують ознаки суспільного інтересу, які незважаючи на презумпцію невинуватості, переважають принцип поваги до особистої свободи.

Посилання апелянта на те, що ОСОБА_7 має постійне місце проживання, а також має незадовільний стан здоров`я, не спростовують висновків суду про можливість вчинення підозрюваним дій, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, та не є достатньою підставою для застосування щодо нього більш м`якого запобіжного заходу.

Крім того, в матеріалах справи відсутні відомості медичного характеру, які вказують на неможливість підозрюваного утримуватись під вартою та неможливості отримання ним необхідного лікування в умовах слідчого ізолятора.

З урахуванням обсягу повідомленої підозри та даних про особу підозрюваного, слідчий суддя дійшов обґрунтованого висновку, що саме застава у межах 60 розмірів прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що складає 181 680 гривень, здатна забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного, з чим погоджується і колегія суддів.

На переконання колегії суддів, визначений слідчим суддею розмір застави є пропорційним тим завданням, які має досягти орган досудового розслідування, співрозмірним із тяжкістю інкримінованого підозрюваному кримінального правопорушення, його матеріальним станом, та буде достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, покладених на нього обов`язків та не буде завідомо непомірним. Підстав для зменшення визначеного слідчим суддею розміру застави колегія суддів не вбачає.

Інші доводи апеляційної скарги висновків слідчого судді не спростовують.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які перешкодили чи могли перешкодити слідчому судді постановити законну та обґрунтовану ухвалу, колегією суддів апеляційної інстанції не встановлено.

За таких обставин, ухвала слідчого судді суду першої інстанції відповідно до вимог статті 370 КПК України є законною, обґрунтованою і вмотивованою, а тому колегія суддів не вбачає підстав для її скасування.

Ураховуючи вищевикладене та керуючись ст. ст. 176-178, 182, 183, 193, 376, 407, 418, 422 КПК України, колегія суддів,

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Подільського районного суду міста Києвавід 11 вересня 2025 року, - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і оскарженню не підлягає.

Судді:

____________ ___________ ___________

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3