Номер провадження:1-в/521/1061/25
УХВАЛА

10 жовтня 2025 року м. Одеса

Хаджибейський районний суд м. Одеси в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в режимі відеоконференції, заяву лікарів психіатрів філії Державної установи «ЦОЗ ДКВС» в Миколаївській та Одеській областях медичної частини №14 ОСОБА_6 та ОСОБА_7 про продовження надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку відносно психічно хворого, який страждає на тяжкий психічний розлад, а саме засудженого ОСОБА_4 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у смт. Ширяєве Одеської області, громадянина України, із середньою освітою, не одруженого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше неодноразово судимого, -

ВСТАНОВИВ:

До Хаджибейського районного суду м. Одеси надійшла заява лікарів психіатрів філії Державної установи «ЦОЗ ДКВС» в Миколаївській та Одеській областях медичної частини №14 ОСОБА_6 та ОСОБА_7 про продовження надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку відносно психічно хворого, який страждає на тяжкий психічний розлад, а саме засудженого ОСОБА_4 .

Подана заява обґрунтовується тим, що ОСОБА_4 страждає на тяжкий психічний розлад, а саме легка розумова відсталість з порушенням поведінки.

Вироком Хаджибейського районного суду м. Одеси від 22.01.2025 року ОСОБА_4 визнано винним вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 259 КК України, на підставі якої йому призначено покарання у вигляді 4 років позбавлення волі. На підставі ч. 1 ст. 71 КК України за сукупністю вироків, шляхом часткового приєднання до покарання, призначеного цим вироком невідбутого покарання за вироком Ширяївського районного суду Одеської області від 27.06.2023, остаточно призначено ОСОБА_4 покарання у вигляді 5 років 1 місяця позбавлення волі. На підставі ст.ст. 20, 93, 94 КК України застосовано до ОСОБА_4 примусові заходи медичного характеру у виді амбулаторної психіатричної допомоги у примусовому порядку за місцем відбування покарання.

Оскільки, засуджений ОСОБА_4 не своєчасно звернувся до лікаря психіатра, отримував необхідне амбулаторне лікування за термін часу недостатній для якісної оцінки стабілізації психічного стану по редукції агресивних антисоціальних тенденцій та проявів, тому комісія дійшла висновку, що останній на даний час потребує продовження примусових заходів медичного характеру у виді амбулаторної психіатричної допомоги у примусовому порядку за місцем відбування покарання.

Представник лікувального закладу, будучи належним чином повідомленим про дату та час судового засідання, не з`явився, про причини неявки суд не повідомив.

Прокурор в судовому засіданні підтримав заяву, зазначив, що вимоги є обґрунтованими, через що підлягають до задоволення.

Засуджений ОСОБА_4 в судовому засіданні заперечував в задоволенні вказаної заяви, вказав, що не бажає проходити лікування.

Захисник ОСОБА_5 підтримала думку свого підзахисного.

Заслухавши в судовому засіданні учасників судового провадження, вивчивши матеріали заяви, суд вважає, що заява підлягає задоволенню з таких підстав.

Вироком Хаджибейського районного суду м. Одеси від 22.01.2025 року ОСОБА_4 визнано винним вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 259 КК України, на підставі якої йому призначено покарання у вигляді 4 років позбавлення волі. На підставі ч. 1 ст. 71 КК України за сукупністю вироків, шляхом часткового приєднання до покарання, призначеного цим вироком невідбутого покарання за вироком Ширяївського районного суду Одеської області від 27.06.2023, остаточно призначено ОСОБА_4 покарання у вигляді 5 років 1 місяця позбавлення волі. На підставі ст.ст. 20, 93, 94 КК України застосовано до ОСОБА_4 примусові заходи медичного характеру у виді амбулаторної психіатричної допомоги у примусовому порядку за місцем відбування покарання.

Відповідно до висновку комісії лікарів-психіатрів щодо особи, до якої застосовуються примусові заходи медичного характеру №1 від 22.07.2025 року, ОСОБА_4 страждає на тяжкий психічний розлад, а саме легка розумова відсталість з порушенням поведінки, та у зв`язку з недостатністю терміну медичного спостереження, нездатністю дотримуватись зрілих позитивних зв`язків з оточуючими, потребує продовження примусової амбулаторної психіатричної допомоги.

Відповідно до ч. 1 ст. 95 КК України, продовження, зміна або припинення застосування примусових заходів медичного характеру здійснюється судом за заявою представника закладу з надання психіатричної допомоги (лікаря-психіатра), який надає особі психіатричну допомогу. До заяви додається висновок комісії лікарів-психіатрів, що обґрунтовує необхідність продовження, зміни або припинення застосування таких примусових заходів.

Зміна або припинення застосування примусових заходів медичного характеру може здійснюватися судом також за заявою особи, до якої застосовуються примусові заходи медичного характеру, її захисника або законного представника у разі, якщо така особа за станом свого здоров`я не може усвідомлювати свої дії (бездіяльність) чи керувати ними, в тому числі не може усвідомлено подати до суду відповідну заяву. До заяви додається висновок комісії лікарів-психіатрів закладу, в якому особі надається психіатрична допомога, або, у разі наявності, висновок обраного нею незалежного лікаря-психіатра.

Частина 2 ст. 95 КК України закріплює, що особи, до яких застосовані примусові заходи медичного характеру, підлягають огляду комісією лікарів-психіатрів не рідше одного разу на 6 місяців для вирішення питання про наявність підстав для звернення до суду із заявою про припинення або про зміну застосування такого заходу. У разі відсутності підстав для припинення або зміни застосування примусового заходу медичного характеру представник закладу з надання психіатричної допомоги (лікар-психіатр), який надає особі таку психіатричну допомогу, направляє до суду заяву, до якої додається висновок комісії лікарів-психіатрів, який містить обґрунтування про необхідність продовження застосування примусового заходу медичного характеру. У разі необхідності продовження застосування примусового заходу медичного характеру понад 6 місяців представник закладу з надання психіатричної допомоги (лікар-психіатр), який надає особі таку психіатричну допомогу, повинен направити до суду за місцем знаходження закладу з надання психіатричної допомоги заяву про продовження застосування примусового заходу. До заяви додається висновок комісії лікарів-психіатрів, який містить обґрунтування про необхідність продовження надання особі такої психіатричної допомоги. В подальшому продовження застосовування примусового заходу медичного характеру проводиться кожного разу на строк, який не може перевищувати 6 місяців.

Також, ст. 514 КПК України визначено, що продовження, зміна або припинення застосування примусових заходів медичного характеру здійснюється на підставі ухвали суду, в межах територіальної юрисдикції якого застосовується цей захід чи відбувається лікування. Зміна або припинення застосування примусових заходів медичного характеру здійснюється, якщо особа, яка вчинила суспільно небезпечне діяння у стані неосудності, видужала або якщо внаслідок змін у стані її здоров`я відпала потреба в раніше застосовуваних заходах медичного характеру.

Розгляд питання про продовження, зміну чи припинення застосування судом примусових заходів медичного характеру здійснюється за письмовою заявою представника закладу з надання психіатричної допомоги (лікаря-психіатра), де тримається дана особа. До заяви додається висновок комісії лікарів-психіатрів, що обґрунтовує необхідність продовження, зміни або припинення застосування таких примусових заходів.

Крім цього, відповідно до ст. 22 Закону України «Про психіатричну допомогу», заяви лікаря-психіатра про надання особі амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку, про продовження надання особі амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку розглядаються судом за місцем проживання особи у десятиденний строк з дня їх надходження. Заяви представників закладів з надання психіатричної допомоги про продовження госпіталізації в примусовому порядку розглядаються судом за місцем знаходження закладу з надання психіатричної допомоги у десятиденний строк з дня їх надходження.

Згідно з пунктом 18 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 03.06.2005 року «Про практику застосування судами примусових заходів медичного характеру та примусового лікування», суд може продовжувати застосування примусових заходів медичного характеру кожного разу на строк, який не перевищує шість місяців.

З огляду на викладене, враховуючи відсутність у стані ОСОБА_4 позитивної динаміки від проведеного лікування, враховуючи наданий суду висновок комісії лікарів, суд вважає, що на даний час за своїм психічним станом останній потребує продовження примусового лікування в психіатричному закладі.

Отже, суд дійшов висновку, що заява лікарів психіатрів філії Державної установи «ЦОЗ ДКВС» в Миколаївській та Одеській областях медичної частини №14 ОСОБА_6 та ОСОБА_7 про продовження надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку відносно психічно хворого ОСОБА_4 , який страждає на тяжкий психічний розлад, підлягає задоволенню.

Керуючись ст. 95 КК України, ст.ст. 514, 537, 539 КПК України, ст.ст. 17, 19, 22 Закону України «Про психіатричну допомогу», -

ПОСТАНОВИВ:

Заявулікарів психіатрів філії Державної установи «ЦОЗ ДКВС» в Миколаївській та Одеській областях медичної частини №14 ОСОБА_6 та ОСОБА_7 про продовження надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку відносно психічно хворого ОСОБА_4 , який страждає на тяжкий психічний розлад, - задовольнити.

Продовжити застосування примусових заходів медичного характеру у виді амбулаторної психіатричної допомоги у примусовому порядку за місцем відбування покарання відносно ОСОБА_4 , терміном до 6 місяців.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Одеського апеляційного суду протягом семи днів з дня її проголошення.

Головуючий суддя ОСОБА_8