ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 953/3650/24 Головуючий 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження апел.суду №11-кп/818/793/25 Доповідач: ОСОБА_2
Категорія: ч.1 ст.286 КК України
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 жовтня 2025 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду у складі:

головуючого - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участі секретаря - ОСОБА_5 ,

прокурора - ОСОБА_6 ,

потерпілої - ОСОБА_7

обвинуваченого - ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові апеляційні скарги представника цивільного відповідача ПрАТ «СК «Євроінс Україна» адвоката ОСОБА_9 та обвинуваченого ОСОБА_8 на вирок Київського районного суду м. Харкова від 23 грудня 2024 року стосовно обвинуваченого ОСОБА_8 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 286 КК України у кримінальному провадженні, внесеному в ЄРДР за № 0000404 від 03.03.2024 року, -

в с т а н о в и л а :

Вироком Київського районного суду м. Харкова від 23 грудня 2024 року ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харків, громадянина України, раніше не судимого в силу статті 89 КК України, який зареєстрований та фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 286 КК України, та призначено йому покарання у виді 2 (двох) років обмеження волі, з позбавленням права керування транспортним засобом строком на 1 (один) рік.

На підставі статті 75 КК України звільнено ОСОБА_8 від відбування покарання у вигляді обмеження волі з випробуванням, встановлено випробувальний строк 2 (два) роки.

На підставі статті 76 КК України покладено на ОСОБА_8 обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи.

Цивільний позов потерпілої ОСОБА_7 до ОСОБА_8 , ПрАТ «Страхова компанія «Євроінс Україна» про відшкодування шкоди, заподіяної життю та здоров`ю, а також відшкодування моральної шкоди, задоволено частково.

Стягнуто з ПрАТ «Страхова компанія «Євроінс Україна» на користь ОСОБА_7 на відшкодування шкоди, заподіяної життю та здоров`ю потерпілої в розмірі 16 364 (шістнадцять тисяч триста шістдесят чотири) гр. 02 коп.

Стягнуто з ПрАТ «Страхова компанія «Євроінс Україна» на користь ОСОБА_7 на відшкодування шкоди, пов`язаної з тимчасовою втратою працездатності в розмірі 7100 (сім тисяч сто) гр.

Стягнуто з ОСОБА_8 на користь ОСОБА_7 франшизу в розмірі 3200 (три тисячі двісті) гр.

Стягнуто з ОСОБА_8 на користь ОСОБА_7 витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 7500 (сім тисяч п`ятсот) гр.

Стягнуто з ОСОБА_8 на користь ОСОБА_7 на відшкодування моральної шкоди 70 000 (сімдесят тисяч) гр.

Стягнуто з ОСОБА_8 на користь держави судові витрати за проведення судових авто-технічних експертиз № СЕ-19/121-24/9554-ІТ від 10.04.2024 року - в розмірі 3029,12 гр. та №СЕ-19/121-24/10766-ІТ від 24.04.2024 року в розмірі 4543,68 гр., що разом становить 7572, 80 гривень. Згідно вироку, 02.03.2024 приблизно о 21.00 год. ОСОБА_8 керуючи технічно справним автомобілем «Daewoo Lanos», р.н. НОМЕР_1 рухався по автодорозі вздовж вул. Вір`їнської зі сторони вул. Тюрінської в напрямку вул. Ак. Білецького міста Харкова, де в районі перехрестя вул. Вір`їнської та вул. Вятської м. Харкова наближаючись до нерегульованого пішохідного переходу, рухаючись зі швидкістю 40 км./год., проявив неуважність при керуванні автомобілем та відповідно не зреагував на зміну дорожньої обстановки, а саме те, що в цей момент, по пішохідному переходу рухався пішохід ОСОБА_7 , яка переходила проїжджу частину справа наліво по ходу руху автомобіля, чим грубо порушив вимоги п.п. 18.1 Правил дорожнього руху України, згідно якого: водій транспортного засобу, що наближається до нерегульованого пішохідного переходу, на якому перебувають пішоходи, повинен зменшити швидкість, а в разі потреби зупинитися, щоб дати дорогу пішоходам, для яких може бути створена перешкода чи небезпека.

Не маючи перешкод технічного характеру, продовжуючи рух прямо, ОСОБА_8 не вжив заходів для своєчасного зменшення швидкості або повної зупинки керованого ним автомобіля, в результаті чого здійснив наїзд на пішохода ОСОБА_7 , внаслідок чого остання отримала, згідно висновку судово-медичної експертизи № 12-14/196-А/24 від 12.04.2024, наступні тілесні ушкодження: тупу травму лівої нижньої кінцівки у вигляді закритого уламкового внутрішньо-суглобового перелому зовнішнього виростку великогомілкової кістки та косого перелому верхньої третини діафізу малогомілкової кістки із зміщенням, які за своїм ступенем тяжкості відносяться до категорії тілесних ушкоджень середнього ступеню.

Згідно висновку судової автотехнічної експертизи № СЕ-19/121-24/10766-ІТ від 24.04.2024 дії водія ОСОБА_8 перебувають у причинному зв`язку з подією та наслідками що наступили.

Не погоджуючись із вироком суду, представник ПрАТ «Страхова компанія «Євроінс Україна» - адвокат ОСОБА_9 та обвинувачений подали апеляційні скарги.

Представник цивільного відповідача адвокат ОСОБА_9 просить вирок суду скачувати в частині вирішення цивільного позову, заявленого до ПрАТ «Страхова компанія «Євроінс Україна» та ухвалити в цій частині новий вирок, яким стягнути з ПрАТ «Страхова компанія «Євроінс Україна» на користь потерпілої шкоду, заподіяну життю та здоров`ю в розмірі 3024, 21 гривню та шкоду, пов`язану з тимчасовою втратою працездатності в розмірі 4970,07 гривень. В іншій частині вирок суду залишити без змін. У разі неприбуття в судове засідання представника ПрАТ «Страхова компанія «Євроінс Україна» проводити розгляд справи за відсутності останнього.

В обгрунтування апеляційних вимог зазначає, що у суду першої інстанції не було правових підстав для стягнення витрат про тимчасову втрату працездатності, оскільки позивач не надав відповідні листки непрацездатності та докази офіційного працевлаштування. Щодо витрат на лікування представник зазначає, що позивач не довів понесення медичних витрат у зв`язку із ДТП.

Обвинувачений в своїй апеляційній скарзі просить звільнити його від кримінальної відповідальності на підставі статті 46 КК України, у зв`язку із примиренням обвинуваченого із потерпілою, вирок суду скасувати, а кримінальне провадження на підставі пункту 1 частини 2 статті 284 КПК України закрити. Обвинувачений зазначає, що він вперше вчинив злочин невеликої тяжкості, визнав винуватість, відшкодував потерпілій матеріальну та моральну шкоду. Потерпіла претензій до нього не має та вони примирились. На підтвердження вказаних обставин, відповідні докази будуть надані в судовому засіданні.

Цивільний відповідач ПАТ «Страхова компанія «Євроінс Україна» належним чином повідомлений про час та дату судового розгляду, однак представник цивільного відповідача до суду апеляційної інстанції не прибув. В апеляційній скарзі зазначено про можливість її розгляд без участі представника цивільного відповідача. Заслухавши суддю-доповідача, пояснення обвинуваченого ОСОБА_8 , який змінив апеляційні вимоги, пояснивши, що примиритися з потерпілою не вдалося, у зв`язку із розбіжністю позицій щодо розміру відшкодування шкоди, просив не позбавляти його права керування транспортними засобами, посилаючись на те, що наразі проходить ВЛК до військового підрозділу, де йому необхідна наявність посвідчення водія, думку прокурора, потерпілої ОСОБА_7 , які просили залишити без змін вирок суду, перевіривши матеріали судового провадження та обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів дійшла наступного. Відповідно до статті 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених КПК України; обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджено доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 КПК України; вмотивованим є рішення, в якому наведено належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення. Відповідно до частини 1 статті 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги. Враховуючи, що обвинувачений змінив апеляційні вимоги, а представник цивільного позивача оскаржує вирок суду лише в частині стягнення з ПрАТ «Страхова компанія «Євроінс Україна» на користь потерпілої відшкодування за заподіяну їй шкоду, суд апеляційної інстанції переглядає вирок суду в частині правильності призначеного покарання, а також в частині правильності вирішення цивільного позову щодо стягнення шкоди, заподіяної життю та здоров`ю потерпілої та щодо відшкодування шкоди, пов`язаної із тимчасовою втратою працездатності.

Перевіряючи вирок суду в частині призначеного покарання, суд апеляційної інстанції вважає, що місцевий суд в даному випадку діяв з дотриманням вимог статтей 50, 65 КК України та призначив обвинуваченому достатню міру покарання, необхідну для його виправлення, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженим, так і іншими особами. Суд першої інстанції, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке вчинене з необережності, його наслідки, особу обвинуваченого, який раніше неодноразово притягався до кримінальної відповідальності, та покарання, призначене судом відбув, а також наявність обставини, яка пом`якшує покарання, а саме: щире каяття у вчиненому, дійшов висновку про призначення ОСОБА_8 покарання за частиною 1 статті 286 КК України у виді обмеження волі на строк 2 роки з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 1 рік та з можливістю звільнення обвинуваченого від основного покарання у виді обмеження волі із випробуванням, встановивши обвинуваченому іспитовий строк 2 роки. Суд апеляційної інстанції звертає увагу, що санкція частини 1 статті 286 КК України передбачає покарання у виді штрафу від трьох тисяч до п`яти тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або виправних робіт на строк до двох років, або арешту на строк до шести місяців, або обмеження волі на строк до трьох років, з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк до трьох років. Додаткове покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами в даному випадку є обов`язковим.

Відповідно до частини 1 статті 69 КК України, за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, може, крім випадків засудження за корупційне кримінальне правопорушення, кримінальне правопорушення, пов`язане з корупцією, кримінальне правопорушення, передбачене статтями 403, 405, 407, 408, 429, 437-439, 442, 442-1 цього Кодексу, вчинене в умовах воєнного стану чи в бойовій обстановці, за катування, вчинене представником держави, у тому числі іноземної, призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, або перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу за це кримінальне правопорушення. Відповідно до частини 2 статті 69 КК України, на підставах, передбачених у частині першій цієї статті, суд може не призначати додаткового покарання, що передбачене в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу як обов`язкове.

Обставин, необхідних для застосування положень частини 2 статті 69 КК України, судом апеляційної інстанції не встановлено, враховуючи, що в даному випадку наявна лише одна обставина, що пом`якшує покарання ОСОБА_8 , а саме щире каяття. Під час апеляційного розгляду встановлено, що заподіяна потерпілій ОСОБА_7 шкода в повному обсязі не відшкодована. З огляду на позицію потерпілої щодо призначеного ОСОБА_8 покарання та відсутність обгрунтованих підстав для застосування статті 69 КК України, суд апеляційної інстанції не встановив підстав для задоволення змінених обвинуваченим апеляційних вимог щодо непризначення йому додаткового покарання у виді позбавлення права керування транспортним засобом.

ОСОБА_8 просив не позбавляти його права керування, оскільки проходить ВЛК до військового підрозділу, а в подальшому зазначив, що йому необхідний транспортний засіб, оскільки має проблеми з ногами та йому важко без автомобіля.

Разом з цим, жодних доказів на підтвердження того, що обвинувачений проходить ВЛК та буде прийнятий до військового підрозділу, чи має захворювання, яке ускладнює його пересування, ОСОБА_8 до суду апеляційної інстанції не надав.

У зв`язку із наведеним, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції щодо призначеного ОСОБА_8 покарання, яке є необхідним та достатнім для досягнення мети покарання та підстав для задоволення змінених обвинуваченим ОСОБА_8 апеляційних вимог, судом апеляційної інстанції не встановлено. Щодо доводів цивільного відповідача про неправильне вирішення цивільного позову в частині стягнення шкоди, заподіяної життю та здоров`ю потерпілої та щодо відшкодування шкоди, пов`язаної із тимчасовою втратою працездатності, суд апеляційної інстанції вважає їх обгрунтованими, з огляду на таке.

За правилами частини 2 статті 127 КПК України, шкода, завдана кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням, може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову в кримінальному провадженні.

Відповідно до положень частини 5 статті 128 КПК України, цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні правовідносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу Україниза умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства. Із системного аналізу норм Глави 9 КПК України вбачається, що розгляд цивільного позову в кримінальному провадженні має свої особливості. Відповідно частини 1 статті 129 КПК України, суд, ухвалюючи обвинувальний вирок, постановляючи ухвалу про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що у цивільному позові потерпіла ОСОБА_7 зазначала про понесені нею витрати на лікування у розмірі 16679,92 гривні, що складається із витрат на ліки у розмірі 10979,92 та витрат на мануальну терапію у розмірі 5700 гривень. Суд першої інстанції, з урахуванням наданої потерпілою медичної документації, квитанцій та лікарських виписок з історії хвороби, дійшов висновку про стягнення з ПрАТ «СК «Євроінс Україна» на відшкодування потерпілій шкоди, заподіяної життю та здоров`ю внаслідок ДТП, у розмірі 16 364,02 гр.(5700,00 гр. витрати на мануальну терапію, 10 664, 02 гр. витрати на ліки, що разом складає - 16 364,02 гр.) Разом з цим, такий висновок суду першої інстанції не містить належної оцінки доказів, наданих потерпілою на підтвердження її позовних вимог в цій частині, враховуючи, що деякі фіскальні чеки, які були долучені до цивільного позову датовані раніше, ніж сталася подія ДТП.

Відповідно до вироку, ДТП мала місце 02.03.2024, тоді як деякі чеки датовані 29.02.2024, 01.03.2024.

Крім того, судом не мотивовано, в якій саме частині витрати ОСОБА_7 на ліки були задоволені, а в якій саме частині відмовлено.

Судом першої інстанції не перевірено належним чином чи всі витрати, зазначені у фіскальних чеках, пов`язані із подією ДТП та призначеним ОСОБА_7 лікуванням, на що обгрунтовано звертає увагу представник цивільного відповідача.

Відповідно до статті 25 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності потерпілим відшкодовуються не отримані доходи за підтверджений відповідним закладом охорони здоров`я час втрати працездатності.

Доходи потерпілого оцінюються в таких розмірах: для непрацюючої повнолітньої особи - допомога у розмірі, не меншому мінімальної заробітної плати, встановленої чинним законодавством.

Якщо особа була в зазначеному статусі менше вказаних розрахункових термінів, то до уваги береться середньомісячний доход з розрахунку суми сукупного доходу такої особи за попередній до настання страхового випадку календарний рік та доход протягом фактичного терміну (повні місяці) перебування особи в зазначеному статусі.

При цьому, суд першої інстанції у вироку зазначив, що позивачем не надано суду доказів, які б підтверджували час втрати ОСОБА_7 працездатності, однак, відповідно до висновку експерта № 12-14/196-А/24 вбачається, що травма середнього ступеня тяжкості, отриманої потерпілою, спричинила за собою тривалий розлад здоров`я понад 3-х тижнів (21 дня), а тому суд стягує на користь позивача шкоду, пов`язану з тимчасовою втратою працездатності в розмірі 7100 (сім тися сто) грн. Враховуючи вищенаведені положення статті 25 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», доводи представника цивільного позивача щодо розміру відшкодування шкоди, пов`язаної з тимчасовою втратою працездатності мають бути перевірені під час нового судового розгляду цивільного позову в зазначених частинах, в порядку цивільного судочинства. Зазначені обставини свідчать про неповноту судового розгляду, що на думку колегії суддів, має істотне значення, оскільки під час судового розгляду залишилися недослідженими обставини, передбачені статтею 91 КПК України, з`ясування яких має істотне значення для ухвалення законного, обґрунтованого та справедливого судового рішення в частині вирішення цивільного позову щодо стягнення шкоди, заподіяної життю та здоров`ю потерпілої та щодо відшкодування шкоди, пов`язаної із тимчасовою втратою працездатності. Отже, на переконання колегії суддів, вищезазначене свідчить про те, що цивільний позов потерпілої у вищезазначеній частині був вирішений судом першої інстанції без дотримання вимог частини 1 статті 129, пункту 2 частини 3 статті 374 КПК України. Вказані порушення визнаються судом істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, які перешкодили йому повно, всебічно розглянути справу і винести законне, обґрунтоване та справедливе рішення. Крім того, колегія суддів позбавлена процесуальної можливості усунути вищезазначені недоліки, допущені судом першої інстанції, оскільки під час апеляційного розгляду сторони не заявляли клопотань щодо повторного дослідження судом апеляційної інстанції будь-яких доказів, а тому у відповідності до положень статті 404 КПК України, зважаючи на встановлені під час апеляційного розгляду істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, належить скасувати оскаржуване судове рішення в частині вирішення цивільного позову щодо стягнення шкоди, заподіяної життю та здоров`ю потерпілої та щодо відшкодування шкоди, пов`язаної із тимчасовою втратою працездатності і призначити в цій частині новий розгляд в порядку цивільного судочинства в суді першої інстанції, у зв`язку з чим, подана апеляційна скарга представника цивільного відповідача ПрАТ «СК «Євроінс Україна» - адвоката ОСОБА_9 підлягає частковому задоволенню. Встановлені при апеляційному розгляді обставини, свідчать про наявність істотних порушень КПК України, які перешкодили суду ухвалити законне і обґрунтоване рішення, оскільки ці порушення одночасно свідчать про неналежне дотримання вимог частини 3 статті 370 КПК України, відповідно до якої обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 КПК України. При новому розгляді в порядку цивільного судочинства в суді першої інстанції необхідно врахувати вищенаведене, ретельно перевірити доводи представника цивільного відповідача, перевірити докази потерпілої, представлені на підтвердження позовних вимог, та із урахуванням усіх встановлених обставин прийняти законне, обґрунтоване, вмотивоване та справедливе рішення.

Керуючись статтями 405, 407, 418, 419 КПК України, -

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_8 залишити без задоволення.

Апеляційну скаргу представника цивільного відповідача ПрАТ «СК «Євроінс Україна» адвоката ОСОБА_9 задовольнити частково.

Вирок Київського районного суду м. Харкова від 23 грудня 2024 року в частині стягнення з ПАТ «Страхова компанія «Євроінс Україна» шкоди, заподіяної життю та здоров`ю потерпілої та в частині стягнення шкоди, пов`язаної з тимчасовою втратою працездатності скасувати, та в цій частині призначити новий розгляд цивільного позову в суді першої інстанції, в порядку цивільного судочинства.

В решті вирок Київського районного суду м. Харкова від 23 грудня 2024 року залишити без змін. Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Касаційного кримінального суду в складі Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Головуючий:

Судді: