ОБОЛОНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА КИЄВА
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08.09.2025 місто Київ

Оболонський районний суд міста Києва у складі:

слідчий суддя ОСОБА_1 ,

секретар судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві скаргу ОСОБА_3 на постанову дізнавача відділу дізнання Оболонського УП ГУНП в місті Києві від 03.02.2025 про закриття кримінального провадження №0000403 від 04.04.2023,

за участю учасників судового розгляду:

особа, яка подала скаргу, - ОСОБА_3 ,

представник особи, яка подала скаргу, - ОСОБА_4 ,

в с т а н о в и в:

До провадження слідчого судді Оболонського районного суду міста Києва ОСОБА_1 надійшла вказана скарга з доповненнями ОСОБА_3 на постанову дізнавача відділу дізнання Оболонського УП ГУНП в місті Києві від 03.02.2025 про закриття кримінального провадження №0000403 від 04.04.2023 за ч. 1 ст. 192 КК України.

Обґрунтовуючи вимоги скарги з доповненнями, ОСОБА_3 вказує на те, що Оболонським УП ГУНП у м.Києві здійснювалося досудове розслідування кримінального провадження №0000403 від 04.04.2023 за ч. 1 ст. 192 КК України. Постановою дізнавача відділу дізнання Оболонського УП ГУНП в місті Києві від 03.02.2025 закрито кримінальне провадження №0000403 від 04.04.2023 за ч. 1 ст. 192 КК України через відсутність події кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 192 КК України, на підставі п. 1 ч. 1 ст. 284 КПК України. На думку скаржника, згадана постанова дізнавача від 03.02.2025 є передчасною, оскільки метою відкриття кримінального провадження за ст. 192 КК України слугувало необхідність перевірки та встановлення факту введення в оману суду, скаржника, а також інших державних та виконавчих органів через надання документа, який фактично підроблений, оскільки в ньому з корисливих мотивів закреслено слово «нежитловий» будинок, так як у 1996 році Фонд державного майна України продав банку нежитловий будинок і саме ці обставини необхідно було перевірити під час дізнання.

На думку скаржника, під час дізнання не було перевірено такі факти:

- ПАТ «Промінвестбанк» за допомогою нотаріуса ОСОБА_5 підробив документи (закреслено слово «нежитловий» в екземплярі договору купівлі-продажу покупця (банку), що було посвідчено нотаріусом, а екземпляр продавця - Фонд державного майна України не містить закреслень та посвідчень цього);

- під час допиту нотаріус, яка посвідчувала договори, не змогла пояснити зміну статусу будинку з «нежитловий» на «житловий», як і не змогла пояснити обставин вчинення правочину загалом;

- дізнавач належним чином не відреагувала на її клопотання про необхідність звернення до Міністерства юстиції України з запитом про надання інформації щодо реєстрації будинку як житлового та/або нежитлового;

- дізнавач не дала правової оцінки невідповідності інформації, яка міститься у втиязі з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (далі - ДРРП) та інших документах щодо безпідставної зміни статусу будинку-гуртожитку та незаконного його поділу на квартири;

- дізнавач не перевірила правомірності вимагання плати за проживання в квартирі АДРЕСА_1 з неї - законної мешканки будинки гуртожитку - ОСОБА_3 , як з орендаря за відсутності договору оренди;

- слідчий, дізнавач під час досудового розслідування, виявивши інший склад кримінального правопорушення зобов`язаний перекваліфікувати кримінальне правопорушення, однак цього не було зроблено, оскільки в даному випадку вбачається наявність складу злочину, передбаченого ст. 190 та ст. 358 КК України.

Натомість дізнавач усупереч положенням процесуального закону, не провівши всіх необхідних слідчих дій стосовно розслідування цього кримінального провадження, прийняв постанову про закриття кримінального провадження, яка, на думку скаржника, є передчасною та такою, що підлягає скасуванню.

У судовому засіданні ОСОБА_3 та її представник, кожен окремо, вимоги скарги підтримали, просили скаргу задовольнити, оскаржувану постанову дізнавача скасувати.

08.09.2025 до суду з Оболонської окружної прокуратури м.Києва надійшло повідомлення, де прокурор, заперечуючи проти доводів скарги, просив залишити скаргу без задоволення. Також просив розгляд скарги проводити за його відсутності. Цього ж дня до суду з Оболонського УП ГУНП м.Києва надійшла заява дізнавача ОСОБА_6 , де остання, заперечуючи проти доводів скарги, просила розгляд скарги проводити за її відсутності.

Заслухавши пояснення учасників судового розгляду, вивчивши скаргу, дослідивши матеріали судового провадження та матеріали закритого кримінального провадження №0000403, слідчий суддя за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінивши кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, приходить до наступного висновку.

Прокурор, слідчий суддя, суд, як і інші органи державної влади та їх посадові особи відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Однією з загальних засад кримінального провадження згідно з п. 2 ч. 1 ст. 7, ч. 1 ст. 9 КПК України є законність, що передбачає обов`язок, суду, слідчого судді, прокурора, керівника органу досудового розслідування, слідчого, інших службових осіб органів державної влади неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства.

Відповідно до ст. 13 Конвенції про захист прав і основоположних свобод, кожен, чиї права та свободи, визначені в цій Конвенції було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Відповідно до ст. 55 Конституції України права і свободи громадянина України захищаються судом. Суть такого захисту полягає в тому, що кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади.

Інститут оскарження рішень, дій чи бездіяльності дізначава, слідчого чи прокурора є одним з елементів судового контролю за стадією досудового розслідування кримінальних проваджень.

Вичерпний перелік рішень, дій чи бездіяльності слідчого, дізнавача або прокурора, які можуть бути оскаржені під час досудового розслідування, визначений частиною 1 ст. 303 КПК України. Згідно п. 3 ч. 1 ст. 303 цього Кодексу на досудовому провадженні може бути оскаржено, зокрема, рішення слідчого, дізнавача про закриття кримінального провадження - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником.

Згідно зі ст. 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Статтею 7 цього Кодексу визначено, що зміст та форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких, зокрема, відносяться верховенство права, законність, рівність перед законом і судом, презумпція невинуватості та забезпечення доведеності вини тощо.

Відповідно до ч. 2 ст. 9 КПК України прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

Водночас, відповідно до вимог ст. 91 цього Кодексу доказуванню у кримінальному провадженні підлягають: подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення); винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення; вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, а також розмір процесуальних витрат; обставини, які впливають на ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, характеризують особу обвинуваченого, обтяжують чи пом`якшують покарання, які виключають кримінальну відповідальність або є підставою закриття кримінального провадження; обставини, що є підставою для звільнення від кримінальної відповідальності або покарання, а сам процес доказування полягає у збиранні, перевірці та оцінці доказів з метою встановлення обставин, що мають значення для кримінального провадження.

Відповідно до положень ст. 93 КПК України сторона обвинувачення здійснює збирання доказів шляхом проведення слідчих (розшукових) дій та негласних (слідчих) розшукових дій, витребування та отримання речей, документів тощо, проведення інших процесуальних дій.

Доказами у кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів чи обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню. Процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів (ст. 84 КПК України).

Так, із матеріалів закритого кримінального провадження вбачається, що 25.01.2023 ОСОБА_3 звернулась до Оболонського УП ГУНП у м. Києві із заявою про вчинення кримінального правопорушення, відповідно до якої зазначила про те, що 03.01.2023 ПАТ «ПРОМІНВЕСТБАНК» подав позов до Оболонського районного суду міста Києва з метою незаконного стягнення на свою користь відшкодування комунальних витрат, чим заподів майнову шкоду шляхом зловживання довірою, що передбачено ст. 192 КК України (ЖЄО 3113 від 25.01.2023).

04.04.2023 на підставі ухвали Деснянського районного суду міста Києва від 06.03.2023 справа №754/447/23 до Єдиного реєстру досудових розслідувань було внесено відомості за заявою ОСОБА_3 від 26.01.2023 щодо заподіяння майнової шкоди шляхом обману або зловживання довірою з боку ПАТ «ПРОМІНВЕСТБАНК» за ч. 1 ст. 192 КК України.

Постановою дізнавача відділу дізнання СВ Оболонського УП ГУНП у м. Києві від 06.05.2023 ОСОБА_3 визнано потерпілою у рамках кримінального провадження № 0000403 від 04.04.2023.

06.05.2023 під час допиту в якості потерпілої ОСОБА_3 показала, що 03.01.2023 вона отримала рекомендований лист з ухвалою апеляційного суду про розгляд справи Подільським районним судом міста Києва за позовом ПАТ «ПРОМІНВЕСТБАНК» до ОСОБА_3 про стягнення грошових коштів в розмірі 122 616,75 грн в рахунок відшкодування комунальних витрат, послуг з утримання будинку та споруд, прибудинкової території за період з 01.04.2018 по 31.08.2022, а також судового збору (справа № 756/9675/22).

07.12.2023 під час повторного допиту в якості потерпілої ОСОБА_3 показала, що вона з першого дня проживання в кв. АДРЕСА_1 постійно сплачувала за комунальні послуги за користування приміщенням, на день допиту не змогла надати документи на підтвердження цього. Зазначила, що цей будинок є житловим, натомість, на її думку, ПАТ «ПРОМІНВЕСТБАНК» подає підроблені документи та вважає себе власником нежитлового будинку.

У подальшому, ОСОБА_3 , звертаючись до органу досудового розслідування із заявами та клопотаннями, вказувала на те, що банк, здійснивши продаж квартири АДРЕСА_1 ) всупереч вимогам чинного законодавства, заподіяв їй значної майнової шкоди шляхом обману або зловживання довірою за відсутності ознак шахрайства.

Так, протягом досудового розслідування досліджувалися та встановлювалися наступні обставини, про які повідомила ОСОБА_3 :

1) стосовно намагання ПАТ «ПРОМІНВЕСТБАНК» заволодіти грошовими коштами, що належать ОСОБА_3 , шляхом подання позовної заяви до суду про стягнення коштів у рахунок відшкодування комунальних витрат, послуг з утримання будинку та споруд, прибудинкової території за період з 01.04.2018 по 31.08.2022, та судового збору, тобто заподіяння значної майнової шкоди ОСОБА_3 шляхом обману або зловживання довірою за відсутності ознак шахрайства;

2) стосовно обставин продажу ОСОБА_7 квартири АДРЕСА_1 , чим було заподіяно значної майнової шкоди ОСОБА_3 шляхом обману або зловживання довірою за відсутності ознак шахрайства.

З метою всебічного, повного і неупередженого дослідження та встановлення обставин, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, органом досудового розслідування протягом тривалого часу досудового розслідування було проведено ряд слідчих (розшукових) дій, виконано ряд процесуальних дій та прийнято ряд процесуальних рішень у кримінальному провадженні.

Відповідно до рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 13.09.2005, залишеного без зміни ухвалою Апеляційного суду міста Києва від 09.12.2005(справа № 2-7602/05), що не заперечується ОСОБА_3 , в 1985 році остання поселилася в гуртожиток (просп. Оболонський, 34в, м.Київ), як працівник Київської обласної контори стройбанку, до якого її було направлено на роботу після закінчення СПТУ № 38, з наданням гуртожитку.

Гуртожиток за вказаною адресою знаходився у розпорядженні Київської обласної контори стройбанку, а в подальшому переходив в розпорядження його правонаступників. З часом СТРОЙБАНК було перейменовано в ПРОМСТРОЙКБАНК, пізніше було створено АК ПРОМИСЛОВО-ІНВЕСТИЦІЙНИЙ БАНК, потім УКРАЇНСЬКИЙ АКЦІОНЕРНИЙ КОМЕРЦІЙНИЙ ПРОМИСЛОВО-ІНВЕСТИЦІЙНИЙ БАНК.

ОСОБА_3 працювала в зазначених установах по 28.09.2001, з УКРАЇНСЬКИЙ АКЦІОНЕРНИЙ КОМЕРЦІЙНИЙ ПРОМИСЛОВО-ІНВЕСТИЦІЙНИЙ БАНК звільнилася за власним бажанням. На період роботи ОСОБА_3 у гуртожитку було виділено кімнату № 410 (площею 18,0 кв.м.).

Відповідно до договору купівлі-продажу від 29.05.1996 УКРАЇНСЬКИЙ АКЦІОНЕРНИЙ КОМЕРЦІЙНИЙ ПРОМИСЛОВО-ІНВЕСТИЦІЙНИЙ БАНК (Промінвестбанк України) придбав у Фонду державного майна України будинок по АДРЕСА_1 , а саме гуртожиток, в кімнаті № 410 якого продовжувала проживати ОСОБА_3 разом зі своїм неповнолітнім сином ОСОБА_8 .

На виконання неодноразових вказівок прокурора у кримінальному провадженні з метою перевірки та з`ясування обставин, повідомлених ОСОБА_3 , органом дізнання було допитано свідків у кримінальному провадженні.

18.04.2024 в якості свідка було допитано ОСОБА_9 (заступник начальника відділу роботи з правоохоронними органами ПАТ «ПРОМІНВЕСТБАНК»), який показав наступне.

ПАТ «ПРОМІНВЕСТБАНК» зареєстровано за адресою: Україна, місто Київ, вул. Малопідвальна, будинок 8.

Акціонером Банку, якому належало 99,77 відсотків акцій, була Державна корпорація розвитку «ВЕБ.РФ» російська федерація, місцезнаходження: росiйська федерація, 107996, м. москва, просп. Академіка Сахарова 9. Реєстраційний номер - 102.

На підставі Рішення Правління Національного банку України від 25.02.2022 № 90-рш/БТ та виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб № 130 розпочато процедуру ліквідації у ПАТ «ПРОМІНВЕСТБАНК». Уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (далі - ФОНД, ФГВФО) призначено ОСОБА_10 , якому делеговані права, визначені Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» від 23.02.2012 № 4452-VI (далі - Закон України № 4452-VI).

07.03.2022 набрав чинності Закон України «Про основні засади примусового вилучення в Україні об`єктів права власності Російської Федерації та її резидентів» від 03.03.2022 № 2116-IX (далі - Закон України № 2116-IX). Відповідно до ст. 3 вказаного Закону рішення про примусове вилучення в Україні об`єктів права власності російської федерації та її резидентів приймається Радою Національної Безпеки і Оборони України (далі - РНБО України) та вводиться в дію указом Президента України.

Указом Президента України від 11.05.2022 № 326/2022 введено в дію рішення РНБО України від 11.05.2022 «Про примусове вилучення в Україні об`єктів права власності російської федерації та її резидентів», яким вирішено націоналізувати корпоративні права у розмірі 99,772644 відсотка майна ПАТ «ПРОМІНВЕСТБАНК».

Тобто, ДЕРЖАВІ УКРАЇНА належить 99,772644 відсотка акцій ПАТ «ПРОМІНВЕСТБАНК». По теперішній час триває процедура ліквідації ПАТ «ПРОМІНВЕСТБАНК», що регулюється Законом України № 4452-VI.

Уповноваженою особою ФГВФО на ліквідацію ПАТ «ПРОМІНВЕСТБАНК» ОСОБА_10 здійснюються заходи, відповідно до обов`язків визначених законами та положеннями, зокрема, передбачених п. 4.8, Розділу V Положення про виведення неплатоспроможного банку з ринку, затвердженого Рішенням виконавчої дирекції фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 05.07.2012 №2, відповідно до яких «Фонд або уповноважена особа Фонду на ліквідацію (у разі делегування їй відповідних повноважень) зобов`язаний (зобов`язана) забезпечити проведення інвентаризації банківських активів і зобов`язань на дату початку процедури ліквідації банку з метою перевірки наявності і відповідності балансової вартості фактичній наявності всіх активів та зобов`язань банку». Крім того, відповідно до вимог ст. 48 Закону України № 4452-VI уповноважена особа приймає в управління майно (у тому числі кошти) банку, вживає заходів щодо забезпечення його збереження, формує ліквідаційну масу, виконує функції з управління та продає майно банку; складає реєстр акцептованих вимог кредиторів (вносить зміни до нього) та здійснює заходи щодо задоволення вимог кредиторів; вживає у встановленому законодавством порядку заходів до повернення дебіторської заборгованості банку, заборгованості позичальників перед банком та пошуку, виявлення, повернення (витребування) майна банку, що перебуває у третіх осіб, тощо.

Розпорядження майном банку, що ліквідується, здійснюється ФГВФО, або уповноваженою особою ФОНДУ, відповідно до ст. 51 Закону України № 4452-VI, Положенням «Організації продажу активів (майна) банків, що ліквідуються», затвердженим Рішенням Виконавчої дирекції ФГВФО від 24.03.2016 № 388 та Положенням «Про оренду майна неплатоспроможних банків», затвердженим Рішенням Виконавчої дирекції ФГВФО від 15.02.2018 № 465.

Водночас, свідок показав, що йому відомо, що 29.05.1996 Промінвестбанк України на підставі договору купівлі-продажу придбав у Фонду державного майна України (далі - ФДМ України) об`єкт нерухомості - житловий будинок АДРЕСА_1 , загальною площею більше 3 000 кв.м. На сьогодні це дев`ятиповерховий багатоквартирний житловий будинок, який має парадний вхід, запасний вихід, приміщення охорони та житлові квартири, що розташовані з другого по дев`ятий поверх, на кожному поверсі знаходиться тринадцять однокімнатних квартир. Підйом на поверхи здійснюється пасажирським ліфтом та/або сходами. Обслуговування будинку, його охорона та сплата житлово-комунальних послуг здійснюється ПАТ «ПРОМІНВЕСТБАНК» відповідно до договорів, укладених між банком та організаціями, що надають такі послуги.

На теперішній час банк є власником 104 житлових квартир та 5 нежитлових приміщень в будинку, право власності на них зареєстровано в ДРРП. За часів здійснення фінансової діяльності банківської установи (СТРОЙБАНК, ПРОМСТРОЙКБАНК, АК ПРОМИСЛОВО-ІНВЕСТИЦІЙНИЙ БАНК, УКРАЇНСЬКИЙ АКЦІОНЕРНИЙ КОМЕРЦІЙНИЙ ПРОМИСЛОВО-ІНВЕСТИЦІЙНИЙ БАНК) співробітникам банку виділялись кімнати в гуртожитку для тимчасового проживання. Однією з таких працівників банку була ОСОБА_3 , котрій у 1985 року було надано в тимчасове користування кімнату в гуртожитку № 410, де остання проживає по цей день разом із сином, незважаючи на той факт, що в трудових відносинах з банком вона перебувала до вересня 2001 року.

Порядок проживання у цьому будинку визначено Правилами внутрішнього розпорядку в гуртожитку ПАТ «ПРОМІНВЕСТБАНК», які затверджено Розпорядженням ПАТ «ПРОМІНВЕСТБАНК» від 18.08.2015 за № 758-р (далі - Правила). Пунктом 4.2 Правил визначено обов`язок мешканців проводити оплату за проживання на рахунок банку. Банк має право в односторонньому порядку змінювати вартість проживання, комунальних послуг в залежності від цінової політики в державі, вартості енергоносіїв та інших платежів, пов`язаних з обслуговуванням та утриманням будинку та прибудинкової території.

ОСОБА_3 оплачувала нараховані житлово-комунальні послуги не в повному розмірі, а з грудня 2021 року по вересень 2022 року взагалі перестала вносити будь-яку оплату, тому банк звернувся до суду з позовною заявою від 19.10.2022 (справа № 756/9675/22).

12.07.2024 було допитано у якості свідка ОСОБА_11 (приватний нотаріус), котра показала, що вона посвідчувала договір купівлі-продажу від 29.05.1996 № 18. Слово «НЕЖИТЛОВИЙ» в даному договорі викреслене через те, що таке слово відсутнє в правовстановлюючому документі - «Реєстраційному посвідченні», що було видано Київським міським бюро технічної інвентаризації 06.05.1996, зареєстрованого за № 1331-П, де зазначено лише слово «БУДИНОК», тому слово «НЕЖИТЛОВИЙ» було закреслено, що було завірено підписом та мокрою печаткою нотаріуса.

15.10.2024 було допитано у якості свідка ОСОБА_12 (приватний нотаріус), котра показала, що був правочин - договір-купівлі продажу від 29.05.1996 року, №9-1446, посвідчений державним нотаріусом Першої київської державної нотаріальної контори ОСОБА_11 , між УКРАЇНСЬКИМ АКЦІОНЕРНИМ КОМЕРЦІЙНИМ ПРОМИСЛОВО-ІНВЕСТИЦІЙНИМ БАНКОМ (Промінвестбанк України) в особі Голови Правління ОСОБА_13 (покупець) та Фондом державного майна України в особі Голови Фонду ОСОБА_14 (продавець), гуртожитку за адресою: м. Київ, просп. Оболонський, 34-В, в процесі малої приватизації. Промінвестбанк України придбав його як БУДИНОК, так прописано в договорі купівлі-продажу. Після чого, згідно акта прийому-передачі 31.05.1996 ФДМ України передав Промінвестбанку України будівлю, в якій розташований гуртожиток. В БТІ міста Києва гуртожиток вказаного банку, зареєстрований як гуртожиток банку, правовий статус - житловий.

30.03.2016 в процесі для отримання рефінансування від НБУ «ПРОМІНВЕСТБАНКУ» потрібно було все своє майно внести в електронну базу, тобто зареєструвати речове право на нерухоме майно відповідно до Закону України «Про державну реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», тому вона на підставі наданих банком документів, що підтверджували право власності на майно з його реєстрацією БТІ м. Києва, та заяви на проведення електронної реєстрації права власності в державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, здійснила електронну реєстрацію права власності на об`єкт нерухомого майна за адресою: АДРЕСА_1 , на будинок гуртожитку, правовий статус - житловий. З 24.02.2023 ПАТ «ПРОМІНВЕСТБАНК» почав поділ гуртожитку на окремі квартири через Департамент з питань реєстрації виконавчого органу Київської міської державної адміністрації (КМДА).

21.11.2024 було допитано в якості свідка ОСОБА_7 , котрий показав, що в кінці квітня 2024 року він на сайті «ПРОЗОРО» знайшов оголошення про продаж квартири АДРЕСА_1 . Після чого, він уклав договір про участь в торгах за дану квартиру через Українську універсальну біржу та 26.04.2024 вніс на рахунок перший внесок 91 859,44 грн та в такий спосіб став учасником торгів. 30.04.2024 він виграв торги з продажу даної квартири, внаслідок чого було складено протокол торгу та через декілька днів він перерахував на рахунок ПАТ «ПРОМІНВЕСТБАНК» грошові кошти, що залишилися. Під час аукціону йому було повідомлено про те, що в квартирі проживають треті особи, але на той момент він вважав, що це проживання безпідставне. Станом на 13.05.2024 у витязі з реєстру територіальної громади м. Києва про зареєстрованих осіб у житловому приміщенні за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстрованих осіб за вказаною адресою не було. 13.05.2024 між ОСОБА_7 та ПАТ «ПРОМІНВЕСТБАНК» було укладено договір купівлі-продажу вказаної квартири, який було посвідчено приватним нотаріусом ОСОБА_15 за реєстровим №1727.

На виконання неодноразових вказівок прокурора у кримінальному провадженні під час досудового розслідування цього кримінального провадження було витребувано та отримано наступні відомості.

Так, відповідно до відповіді Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 09.06.2023 (далі - ФОНД, ФГВФО), ФОНДОМ було розглянуто колективне звернення громадян ОСОБА_3 та інших мешканців гуртожитку (м. Київ, проспект Оболонський, 34-В) від 08.05.2023 про передачу гуртожитку у власність Київської громади.

Відповідно до результатів розгляду колективних звернень ФГВФО поінформовано про наступне.

Будинок гуртожитку, що знаходиться за адресою: м. Київ, проспект Оболонський, 34-В, (далі - БУДИНОК) набутий у приватну власність ПАТ «ПРОМІНВЕСТВАНК» на підставі договору купівлі-продажу від 29.05.1996, укладеного між ФОНДОМ та Промінвестбанком України на виконання Указу Президента України від 11.07.1995 № 602, отже дія Закону України «Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків» від 04.09.2008 № 500-VI (далі - Закон України № 500-VI) не поширюється на даний БУДИНОК.

Також ФГВФО було звернуто увагу на те, що передання у державну власність на праві господарського відання ДП «Національний фонд інвестицій України» корпоративних прав у розмірі 5 080 310 373 простих іменних акцій, що становлять 99,772644 відсотка статутного капіталу юридичної особи ПАТ «ПРОМІНВЕСТБАНК» не є підставою виникнення права державою власності на БУДИНОК, який є приватним майном юридичної особи ПАТ «ПРОМІНВЕСТБАНК», оскільки частка у статутному капіталі юридичної особи, корпоративні права з якої посвідчуються акціями, та відокремлене майно цієї юридичної особи є різними об`єктами цивільних прав. Оскільки майно ПАТ «ПРОМІНВЕСТБАНК» не передавалося у державну власність на праві господарського відання ДП «Національний фонд інвестицій України» твердження про набуття БУДИНКОМ статусу державної власності є необґрунтованим.

Відповідно до вимог Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» від 23.02.2012 № 4452-VI (далі - Закон України № 4452-VI) БУДИНОК включений до складу ліквідаційної маси ПАТ «ПРОМІНВЕСТБАНК». Згідно з ч. 2 ст. 51 вказаного Закону України з дня початку процедури ліквідації банку ФОНД розпочав передпродажну підготовку та реалізацію майна (активів) у порядку, визначеним цим Законом та нормативно-правовими актами ФОНДУ, з найвищою вартістю у найкоротший строк. У свою чергу, відповідно до ч. 1 ст. 52 Закону України № 4452-VI кошти, одержані в результаті ліквідації та продажу майна (активів банку), спрямовуються ФГВФО на задоволення вимог кредиторів.

Розмір кредиторських вимог ДЕРЖАВИ УКРАЇНА в особі ДП «Національний фонд інвестицій України», в тому числі задоволення яких спрямовуватимуться кошти, одержані в результаті продажу майна (активів) ПАТ «ПРОМІНВЕСТБАНК», складає майже 1 млрд гривень.

На виконання вимог Закону України № 4452-VI та на підставі статей 316-319, 321 ЦК України з метою передпродажної підготовки майна ПАТ «ПРОМІНВЕСТБАНК» було здійснено поділ БУДИНКУ на окремі об`єкти нерухомого майна для їх реалізації за найвищою вартістю у порівнянні з вартістю БУДИНКУ.

ФОНД поінформував, що сфера дії Закону України № 500-VI не поширюється на БУДИНОК (гуртожиток за адресою: м. Київ, проспект Оболонський, 34-В).

Відповідно до інформації, повідомленої ФГВФО від 16.02.2023 у відповідь на колективну скаргу ОСОБА_3 та інших, стосовно посилань на постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 11.11.2021 у справі № 640/11075/19 та рішення Держпродепоживслужби від 05.06.2019 №7 про застосування адміністративно-господарських санкцій до ПАТ «ПРОМІНВЕСТБАНК», щодо оскарження якого розглядався позов у справі № 640/11075/19, то ФОНДОМ звернуто увагу, що предметом розгляду був факт недопущення посадових осіб Держпродспоживслужби до позапланової перевірки та застосування до ПАТ «ПРОМІНВЕСТБАНК» за це штрафу в сумі 3400,00 грн, що не дає жодних підстав стверджувати про правомірність та/або неправомірність тарифів за проживання.

Відповідно до інформації, повідомленої Оболонською районною в місті Києві державною адміністрацією від 02.05.2023 у відповідь на колективне звернення мешканців гуртожитку, поінформовано, що розпорядженням Оболонської районної в місті Києві державної адміністрації від 31.01.2015 № 41 «Про деякі питання комунального майна територіальної громади міста Києва, що віднесено до сфери управління Оболонської районної в місті Києві державної адміністрації» за комунальним підприємством «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Оболонського району м. Києва» закріплено на праві господарського відання без права розпорядження житлові будинки комунальної власності.

Будинок № 34-В на просп. Оболонському до сфери управління Оболонської районної в місті Києві державної адміністрації не передавався. Будинок належав ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» на праві приватної власності на підставі договору купівлі-продажу №18 від 29.05.1996. На підставі поданих вказаним банком документів даний гуртожиток було внесено до реєстру житлових будинків, що використовуються під гуртожиток в Оболонському районі міста Києва, який затверджено розпорядженням Оболонської районної у м. Києві державної адміністрації від 19.02.2008 № 115 «Про затвердження реєстру житлових будинків, які використовуються під гуртожитки у Оболонському районі м. Києва» (зі змінами) і по теперішній час зазначений будинок значиться як гуртожиток.

За результатами розгляду листа Київської міської військової адміністрації від 09.08.2023 № 001-1241 щодо внесення змін до рішення Ради національної безпеки і оборони України від 11.05.2023 «Про примусове вилучення в Україні об`єктів права власності Російської Федерації та її резидентів», введеного в дію Указом Президента України від 11.05.2022 № 326/2022 (далі - Рішення РНБО), в частині передачі будівлі гуртожитку на проспекті Оболонському 34-в у місті Києві (далі - БУДІВЛЯ ГУРТОЖИТОК), який належить ПАТ «ПРОМІНВЕСТБАНК», до комунальної власності територіальної громади міста Києва, Міністерство економіки України (далі - Мінекономіки) повідомило, що на виконання резолюції Першого віце-прем`єр-міністра України - Міністра економіки України ОСОБА_16 від 21.08.2023 № 24835/1/1-23 такий лист військової адміністрації розглянуто разом з Міністерством юстиції України (далі - МЮУ), Національним банком України (далі - НБУ) та Фондом гарантування вкладів фізичних осіб (далі - ФОНД, ФГВФО), за результатами чого Мінекономіки повідомляє про таке.

Законом України «Про основні засади примусового вилучення в Україні об`єктів права власності Російської Федерації та її резидентів» від 03.03.2022 № 2116-IX (далі - Закон України № 2116-IX) визначаються правові засади примусового вилучення з мотивів суспільної необхідності (включаючи випадки, за яких це настійно вимагається військовою необхідністю) об`єктів права власності російської федерації як держави, яка почала повномасштабну війну проти України, та її резидентів.

Відповідно до абз. 4 ч. 1 ст. 1 Закону України № 2116-IX примусове вилучення в Україні об`єктів права власності російської федерації та її резидентів здійснюється на користь ДЕРЖАВИ УКРАЇНА. При цьому, Закон України № 2116-IX не передбачає здійснення такого примусового вилучення на користь відповідної територіальної громади.

У свою чергу, Рішенням РНБО передбачено відповідно до ст. 3 Закону України № 2116-IX примусово вилучити в Україні, зокрема, такі об`єкти права власності російської федерації та її резидентів: корпоративні права у розмірі 99,772644 відсотка майна ПАТ «ПРОМІНВЕСТБАНК», що належать Державній корпорації розвитку «ВЕБ.РФ», та фінансові активи у вигляді права вимоги ПАТ «ПРОМІНВЕСТБАНК».

Роз`яснено, що корпоративні права - це права особи, частка якої визначається у статутному капіталі (майні) господарської організації, що включають правомочності на участь цієї особи в управлінні господарською організацією, отримання певної частки прибутку (дивідендів) даної організації та активів у разі ліквідації останньої відповідно до закону, а також інші правомочності, передбачені законом та статутними документами (ст. 176 ГК України).

Таким чином, згідно з Рішенням РНБО у державну власність примусово вилучено корпоративні права у розмірі 99,772644 відсотка у статутному капіталі ПАТ «ПРОМІНВЕСТБАНК» та фінансові активи у вигляді права вимоги.

Щодо реалізації Рішення ОСОБА_17 повідомило наступне.

Пунктом 2 Рішення РНБО доручено Кабінету Міністрів України, ФОНДУ за участю НБУ забезпечити проведення примусового вилучення зазначених у цьому рішенні об`єктів права власності російської федерації та її резидентів.

Постановою Кабінету Міністрів України від 10.05.2022 № 552 «Деякі питання виконання Закону України «Про основні засади примусового вилучення в Україні об`єктів права власності Російської Федерації та її резидентів» внесено зміни до постанови Кабінету Міністрів України від 31.03.2021 № 295 «Про утворення державного підприємства «Національний фонд інвестицій України» та встановлено, що державному підприємству «Національний фонд інвестицій України» передаються на праві господарського відання примусово вилучені об`єкти права власності російської федерації та її резидентів відповідно до Закону України № 2116-IX.

13.09.2022 Кабінет Міністрів України прийняв розпорядження № 815 «Деякі питання проведення примусового вилучення в Україні об`єктів права власності Російської Федерації та її резидентів», згідно з п. 1 якого передано державному підприємству «Національний фонд інвестицій України» на праві господарського відання, зокрема, вищезгадані вилучені корпоративні права у статутному капіталі ПАТ «ПРОМІНВЕСТБАНК» та фінансові активи.

Таким чином, об`єктом вилучення у державну власність відповідно до Рішення РНБО є корпоративні права у статутному капіталі ПАТ «ПРОМІНВЕСТБАНК» та фінансові активи у вигляді права вимоги, натомість інше майно, до прикладу нерухоме майно ПАТ «ПРОМІНВЕСТБАНК», не є предметом цього рішення та, відповідно, продовжує перебувати у приватній власності ПАТ «ПРОМІНВЕСТБАНК».

У свою чергу, 25.02.2022 Правління НБУ прийняло рішення № 90-рш/БТ «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ «ПРОМІНВЕСТБАНК», а також виконавча дирекція ФГВФО прийняла рішення № 130 «Про початок процедури ліквідації ПАТ «ПРОМІНВЕСТБАНК» та делегування повноважень ліквідатора банку».

Законом України № 4452-VI встановлюються правові, фінансові та організаційні засади функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб, повноваження ФГВФО, порядок виплати ФГВФО відшкодування за вкладами, а також регулюються відносини між ФГВФО, банками, НБУ, визначаються повноваження та функції ФГВФО щодо виведення неплатоспроможних банків з ринку і ліквідації банків.

ФГВФО є установою, що виконує спеціальні функції у сфері гарантування вкладів фізичних осіб та виведення неплатоспроможних банків з ринку і ліквідації банків у випадках, встановлених Законом України № 4452-VI (ч. 1 ст. 3).

Згідно з ч. 4 ст. 44 Закону України № 4452-VI ФГВФО розпочинає процедуру ліквідації банку не пізніше наступного робочого дня після офіційного отримання рішення НБУ про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку, крім випадку, коли ліквідація здійснюється за ініціативою власників банку. З дня початку процедури ліквідації банку припиняються всі повноваження органів управління банку (загальних зборів, наглядової ради і правління) та органів контролю (ревізійної комісії та внутрішнього аудиту).

Якщо в банку, що ліквідується, здійснювалася тимчасова адміністрація, з дня прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку тимчасова адміністрація банку припиняється. Керівники банку звільняються з роботи у зв`язку з ліквідацією банку (п. 1 ч. 2 ст. 46 Закону України № 4452-VI).

ФГВФО з дня початку процедури ліквідації банку протягом трьох років (у разі ліквідації системно важливого банку - протягом п`яти років) забезпечує виконання заходів щодо управління майном (активами) банку та задоволення вимог кредиторів.

З дня початку процедури ліквідації банку ФОНД приступає до інвентаризації та оцінки майна банку з метою формування ліквідаційної маси банку. До ліквідаційної маси банку включаються будь-яке нерухоме та рухоме майно, кошти, майнові права та інші активи банку (частини 1, 2 ст. 50 Закону України № 4452-VI).

З дня початку процедури ліквідації банку ФОНД розпочинає передпродажну підготовку та реалізацію майна (активів) банку у порядку, визначеному цим Законом та нормативно-правовими актами ФОНДУ, за найвищою вартістю у найкоротший строк. ФОНД затверджує способи, порядок, склад та умови відчуження майна банку, включеного до ліквідаційної маси, у разі потреби організовує консолідований продаж майна кількох банків, що одночасно перебувають у процедурі ліквідації (частини 2, 3 ст. 51 Закону України № 4452-VI).

Ліквідаційна процедура банку вважається завершеною з моменту затвердження ліквідаційного балансу, а банк ліквідованим - з моменту внесення запису про припинення банку до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (ст. 53 Закону України № 4452-VI).

Відповідно до ч. 1 ст. 52 Закону України № 4452-VI кошти, одержані в результаті ліквідації та продажу майна (активів) банку, інвестування тимчасово вільних коштів банку в державні цінні папери, спрямовуються ФОНДОМ на задоволення вимог кредиторів, у тому числі на вимоги вкладників-фізичних осіб, за умови достатності коштів для забезпечення процедури ліквідації.

Таким чином, в контексті порушеного питання варто враховувати поточний статус майна ПАТ «ПРОМІНВЕСТБАНК», а також повноваження ФГВФО щодо визначення його юридичної долі в рамках процедури ліквідації банку.

Зазначено, що згідно зі ст. 77 Закону України «Про банки та банківську діяльність» від 07.12.2000 № 2121-III (далі - Закон України № 2121-III) у день отримання рішення НБУ про ліквідацію банку ФГВФО набуває прав ліквідатора банку та розпочинає процедуру його ліквідації відповідно до Закону України № 4452-VI. При цьому, враховуючи ч. 7 ст. 76 Закону України 07.12.2000 № 2121-III, НБУ не здійснює банківський нагляд за банком, який ліквідується. Національний банк звертає увагу на те, що наразі не здійснює функції регулювання та нагляду щодо ПАТ «ПРОМІНВЕСТБАНК» і не залучений до проведення заходів у межах ліквідації ПАТ «ПРОМІНВЕСТБАНК» та вилучення його активів на користь ДЕРЖАВИ УКРАЇНА.

За результатами розгляду листа Київської міської військової адміністрації від 09.08.2023 № 001-1241 ФГВФО повідомив Мінекономіки, що відповідно до положень Закону України «Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків» 04.09.2008 № 500-VI (далі - Закон України № 500-VI) всі гуртожитки, на які поширюється дія цього Закону, підлягають передачі у власність територіальних громад (п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону України № 500-VI).

БУДІВЛЯ ГУРТОЖИТОК була набута ПАТ «ПРОМІНВЕСТБАНК» у приватну власність на підставі договору купівлі-продажу від 29.05.1996, укладеного між ФОНДОМ та ПРОМІНВЕСТБАНКОМ УКРАЇНИ на виконання Указу Президента України від 11.07.1995 № 602 «Про заходи щодо впорядкування відносин держави з акціонерними комерційними банками «ПРОМІНВЕСТБАНК», «УКРАЇНА» та «УКРСОЦБАНК».

Отже, як зазначив ФГВФО, зважаючи на спосіб набуття та приватну форму власності ПАТ «ПРОМІНВЕСТБАНК» дія Закону України від 04.09.2008 № 500-VI на БУДІВЛЮ ГУРТОЖИТКУ не поширювалася і ця БУДІВЛЯ ГУРТОЖИТОК не підлягала передачі у власність територіальної громади.

Крім цього, ФГВФО зазначено, що на сьогоднішній день єдиним власником ПАТ «ПРОМІНВЕСТБАНК» є ДЕРЖАВА УКРАЇНА в особі державного підприємства «Національний фонд інвестицій України» через володіння 99,7726 відсотками акцій банку, а акції банку та майно (активи) ПАТ «ПРОМІНВЕСТБАНК» не є об`єктами права власності російської федерації чи її резидентів. Ця обставина унеможливлює примусове вилучення будь-якого майна (активів) ПАТ «ПРОМІНВЕСТБАНК».

Окрім того, в ході передпродажної підготовки майна (активів) ПАТ «ПРОМІНВЕСТБАНК» здійснено поділ БУДІВЛІ ГУРТОЖИТКУ на 109 новостворених окремих об`єктів нерухомого майна. Зазначені 109 об`єктів нерухомого майна мають бути реалізовані у порядку, визначеному Законом та нормативно-правовими актами ФГВФО, за найвищою вартістю у найкоротший строк, а кошти, одержані в результаті продажу, - спрямовані на задоволення вимог кредиторів.

ФГВФО підкреслив, що розмір кредиторських вимог ДЕРЖАВИ УКРАЇНА в особі державного підприємства «Національний фонд інвестицій України», в тому числі на задоволення яких спрямовуватимуться кошти, одержані в результаті продажу майна (активів) ПАТ «ПРОМІНВЕСТБАНК», складає майже 1 мільярд гривень.

Таким чином, як зазначив ФГВФО, правові підстави для примусового вилучення та передачі до комунальної власності територіальної громади міста Києва БУДІВЛІ ГУРТОЖИТКУ (м. Київ, проспект Оболонський, 34-В) відсутні.

Окремо в листі звернуто увагу, що відповідно до ч. 7 ст. 3 Закону України № 4452-VI органи державної влади та НБУ не мають права втручатися в діяльність ФГВФО щодо реалізації законодавчо закріплених за ним функцій і повноважень. Взаємодія ФГВФО з НБУ та органами державної влади здійснюється в межах, визначених цим Законом, іншими актами законодавства.

Разом із тим, з матеріалів закритого кримінального провадження вбачається, що в жовтні 2022 року представник позивача ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості, в якому просив стягнути з ОСОБА_3 на свою користь відшкодування комунальних витрат, послуг з утримання будинку та споруд, прибудинкової території за період з 01.04.2018 по 31.08.2022 в розмірі 277 100,00 грн., інфляційні збитки за період з 02.04.2018 по 26.09.2022 в сумі 122 616,75 грн та судовий збір (справа № 756/9675/22).

Ухвалою Оболонського районного суду міста Києва від 27.10.2022 матеріали позовної заяви передано до Київського апеляційного суду для вирішення питання забезпечення розгляду цивільної справи за вказаним позовом через те, що ОСОБА_3 (відповідач) з грудня 2020 року є діючим присяжним Оболонського районного суду міста Києва (https://reyestr.court.gov.ua/Review/107097179).

Ухвалою Київського апеляційного суду від 29.12.2022 визначено Подільський районний суд міста Києва для забезпечення розгляду цивільної справи за позовом ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості (справа № 756/9675/22, https://reyestr.court.gov.ua/Review/108187352).

Ухвалою Подільського районного суду міста Києві від 09.02.2023 відкрито провадження у справі за позовом ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» до ОСОБА_3 про відшкодування комунальних витрат, послуг з утримання будинку та споруд, прибудинкової території (справа № 756/9675/22, https://reyestr.court.gov.ua/Review/109001417).

За результатами розгляду матеріалів зустрічної позовної заяви ОСОБА_3 до ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» про визнання незаконним та скасування розпорядження про затвердження тарифів на проживання в гуртожитку по цивільній справі за позовом ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» до ОСОБА_3 про відшкодування комунальних витрат, послуг з утримання будинку та споруд, прибудинкової території ухвалою Подільського районного суду міста Києві від 07.06.2023 відмовлено у прийнятті зустрічної позовної заяви ОСОБА_3 до ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» про визнання незаконним та скасування розпорядження про затвердження тарифів на проживання в гуртожитку, оскільки зустрічну позовну заяву подано всупереч положень ст. 193 ЦПК України (справа № 756/9675/22, https://reyestr.court.gov.ua/Review/111407616).

За результатами розгляду цивільної справи в загальному позовному провадженні рішенням Подільського районного суду міста Києва від 30.04.2024 позов ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» до ОСОБА_3 , про відшкодування комунальних витрат, послуг з утримання будинку та споруд, прибудинкової території, - залишено без задоволення (справа № 756/9675/22, https://reyestr.court.gov.ua/Review/123078302).

Ухвалою Київського апеляційного суду від 30.12.2024 було відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» на рішення Подільського районного суду міста Києва від 30.04.2024 (справа № 756/9675/22, https://reyestr.court.gov.ua/Review/124166271).

Поміж тим, дізнавач, проаналізувавши зібрані в ході досудового розслідування докази та, враховуючи те, що під час дізнання було встановлено, що ОСОБА_3 та/або її син не є власниками об`єкта нерухомості - квартира АДРЕСА_1 , оскільки не було здобуто доказів, що останні в установленому законом порядку набули право власності на вказаний об`єкт нерухомого майна, натомість було встановлено, що ПАТ «ПРОМІНВЕСТБАНК» є власником об`єкту житлової нерухомості - будинку гуртожитку за адресою: АДРЕСА_1 , мешканцем якого є ОСОБА_3 та її син, дійшов правильного висновку про встановлену відсутність події кримінального правопорушення за ч. 1 ст. 192 КК України, так як подія, що досліджувалася у цьому кримінальному провадженні виключає факт намагання заподіяння ОСОБА_3 майнової шкоди з боку ПАТ «ПРОМІНВЕСТБАНК» з корисливих мотивів шляхом обману або зловживання довірою за відсутності ознак шахрайства через подання банком позовної заяви до суду про стягнення з ОСОБА_3 коштів у рахунок відшкодування комунальних витрат, послуг з утримання будинку та споруд, прибудинкової території, а також виключає факт заподіяння ОСОБА_3 майнової шкоди з боку ПАТ «ПРОМІНВЕСТБАНК» з корисливих мотивів шляхом обману або зловживання довірою за відсутності ознак шахрайства через продаж банком ОСОБА_7 квартири АДРЕСА_1 , оскільки безпосереднім об`єктом кримінального правопорушення за ст. 192 КК України є відносини власності в галузі використання майна, що належить власнику, а також відносини, які випливають з різного роду договорів і зобов`язань, внаслідок яких власник мав би отримати дохід (прибуток), - відносини формування фондів власності, його предметом є чуже майно, що незаконно використовується всупереч інтересам власника, а також грошові суми (кошти), які мали б надійти в розпорядження власника на підставі тих або інших операцій, договорів, правових приписів тощо, - неодержаний прибуток (упущена вигода).

Відповідно до статей 2, 284 КПК України закриття кримінального провадження є формою закінчення досудового розслідування, яке відбувається в силу наявності обставин, що виключають кримінальне провадження.

Згідно ч. 1 ст. 40-1 цього Кодексу дізнавач при здійсненні дізнання наділяється повноваженнями слідчого. Дізнавач несе відповідальність за законність та своєчасність здійснення дізнання.

Частиною 2 статті 9 КПК України визначено, що прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

Публічність, згідно ст. 25 цього Кодексу, передбачає, що прокурор, слідчий зобов`язані в межах своєї компетенції розпочати досудове розслідування в кожному випадку в разі надходження заяви (повідомлення) про вчинення кримінального правопорушення, а також вжити всіх передбачених законом заходів для встановлення події кримінального правопорушення та особи, яка його вчинила.

Аналогічні положення відображені і у ч. 5 ст. 38 КПК України щодо зобов`язань самого органу досудового розслідування, які вказують, що останній має застосувати всі передбачені законом заходи для забезпечення ефективності досудового розслідування.

При проведенні досудового розслідування слідчий, дізнавач чи прокурор, з урахуванням конкретних обставин справи, на власний розсуд визначають об`єм перевірочних дій, достатніх, на їх переконання, для прийняття вмотивованого рішення.

Водночас, повнота дослідження кримінального провадження означає встановлення всього кола фактичних обставин, що можуть суттєво вплинути на рішення у кримінальному провадженні; використання такої сукупності доказів, яка обґрунтовує зроблені висновки як такі, що не залишають місця сумнівам.

Відповідно до ч. 5 ст. 110 КПК України постанова слідчого, дізнавача, прокурора складається з: 1) вступної частини, яка повинна містити відомості про: місце і час прийняття постанови; прізвище, ім`я, по батькові, посаду особи, яка прийняла постанову; 2) мотивувальної частини, яка повинна містити відомості про: зміст обставин, які є підставами для прийняття постанови; мотиви прийняття постанови, їх обґрунтування та посилання на положення цього Кодексу; 3) резолютивної частини, яка повинна містити відомості про: зміст прийнятого процесуального рішення; місце та час (строки) його виконання; особу, якій належить виконати постанову; можливість та порядок оскарження постанови.

Постанова слідчого, дізнавача, прокурора про закриття кримінального провадження має бути мотивованою, її зміст повинен відповідати фактичним обставинам, встановленим матеріалами справи, зокрема, в ній має бути викладено суть заяви особи, яка звернулась з метою захисту своїх прав, та відповіді на всі поставлені нею питання, які виключають провадження у справі і обумовлюють її закриття, що є однією з гарантій забезпечення прав і законних інтересів учасників процесу (ст. 110 КПК України).

Прийняття рішення про закриття кримінального провадження можливе лише після всебічного, повного та об`єктивного дослідження всіх обставин кримінального провадження, безпосереднього дослідження та оцінки доказів, які стосуються цього провадження в сукупності.

Згідно ч. 2 ст. 91 КПК України доказування полягає у збиранні, перевірці та оцінці доказів з метою встановлення обставин, що мають значення для кримінального провадження.

Частиною 4 ст. 284 КПК України визначено, що слідчий, дізнавач приймає постанову про закриття кримінального провадження з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 4-1, 9, 9-1 частини першої цієї статті, якщо в цьому кримінальному провадженні жодній особі не повідомлялося про підозру.

Пункт 1 ч. 1 ст. 284 КПК України передбачає, що кримінальне провадження закривається в разі, якщо встановлена відсутність події кримінального правопорушення.

Вказаних вимог кримінального процесуального законодавства дізнавачем відділу дізнання Оболонського УП ГУНП у м. Києві ОСОБА_6 в ході прийняття постанови про закриття кримінального провадження від 03.02.2025 дотримано, висновки дізнавача є законними та обґрунтованими, відповідають фактичним даним, встановленим під час досудового розслідування, яким було надано належну правову оцінку.

Крім того, при підготовці справи до розгляду з урахуванням доводів скарги з доповненнями судом було встановлено, що відповідно до відомостей, що містяться в Єдиному реєстрі судових рішень, зокрема, постанови Київського апеляційного суду від 19.03.2025 право власності об`єкту житлової нерухомості - будинку гуртожитку за адресою: м. Київ, проспект Оболонський, 34-В, було перевірено й апеляційним судом під час розгляду апеляційної скарги ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» на рішення Подільського районного суду міста Києва від 30.04.2024 (справа № 756/9675/22), за результатами якого апеляційним судом було підтверджено, що ПАТ «ПРОМІНВЕСТБАНК» є власником об`єкту житлової нерухомості - гуртожитку загальною площею 3002,4 кв.м., розташованого за адресою: м. Київ, проспект Оболонський 34-В, на підставі договору купівлі-продажу від 29.05.1996. Також цим рішенням суду апеляційну скаргу ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» задоволено частково. Рішення Подільського районного суду міста Києва від 30.04.2024 скасовано та ухвалено нове судове рішення, яким позов ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» до ОСОБА_3 про відшкодування комунальних витрат, послуг з утримання будинку та споруд, прибудинкової території задоволено частково. Постановлено стягнути з ОСОБА_3 (м. Київ, пр. Оболонський, 34-В, кім. 410, ідентифікаційний номер ) на користь ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» (м. Київ, вул. Малопідвальна, 8, ідентифікаційний код 00039022) заборгованість у відшкодування комунальних витрат та послуг з утримання будинку та прибудинкової території за період з 01.09.2018 по 31.08.2022 у розмірі 267 600,00 (двісті шістдесят сім тисяч шістсот) грн. В решті позовних вимог відмовлено. Також постановлено стягнути з ОСОБА_3 (м. Київ, пр. Оболонський, 34-В, кім. 410, ідентифікаційний номер ) на користь ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» (м. Київ, вул. Малопідвальна, 8, ідентифікаційний код 00039022) судовий збір у розмірі 10 035 (десять тисяч тридцять п`ять) гривні 38 копійок (справа № 756/9675/22, https://reyestr.court.gov.ua/Review/126068637).

Таким чином, слідчий суддя приходить до висновку про відсутність підстав для скасування постанови дізнавача відділу дізнання Оболонського УП ГУНП у м. Києві ОСОБА_6 від 03.02.2025 про закриття кримінального провадження №0000403 від 04.04.2023 за ч. 1 ст. 192 КК України.

Керуючись статтями 303, 305, 306, 307, 309, 372 КПК України, слідчий суддя, -

п о с т а н о в и в:

У задоволенні скарги ОСОБА_3 на постанову дізнавача відділу дізнання Оболонського УП ГУНП в місті Києві від 03.02.2025 про закриття кримінального провадження №0000403 від 04.04.2023 відмовити.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1