Вирок

Іменем України

28.10.2025 м. Львів

Франківський районний суд м. Львова у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові кримінальне провадження № 0000375 від 20.08.2025 за обвинуваченням

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українки, уродженки м.Львова, громадянки України, із зареєстрованим та фактичним місцем проживання за адресою: АДРЕСА_1 , неодруженої, із середньою освітою, тимчасово непрацюючої, раніше судимої вироком Франківського районного суду м. Львова від 04.12.2024 за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.309 КК України, до покарання у виді 1 (одного) року пробаційного нагляду,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 389 КК України,-

за участі сторін кримінального провадження:

прокурора: ОСОБА_4

обвинуваченої ОСОБА_3

в с т а н о в и в:

ОСОБА_3 , будучи засудженою вироком Франківського районного суду міста Львова від 04.12.2024 за ч. 1 ст. 309 КК України до 1 (одного) року пробаційного нагляду із покладенням обов`язків, передбачених ч. 2, п. 4 ч.3 ст. 59-1 КК України, а саме: 1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; 2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну свого місця проживання, роботи або навчання; 3) не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації; 4) виконувати заходи передбачені пробаційною програмою «Попередження вживання психоактивних речовин», була поставлена на облік Франківьким районним відділом філії Державної установи «Центр пробації» у Львівській області та 11.03.2025 ознайомлена з порядком та умовами відбування покарання у виді пробаційного нагляду, попереджена про кримінальну відповідальність за ухилення від відбування покарання у виді пробаційного нагляду.

Проте, ОСОБА_3 , маючи умисел на ухилення від відбування призначеного їй вироком Франківського районного суду міста Львова від 04.12.2024 у справі №465/7781/24 покарання у виді 1 року пробаційного нагляду, без поважних на те причин, усупереч покладених на неї судом обов`язків, передбачених ст. 59-1 КК України, ухилилася від відбування призначеного покарання, що проявилося в її неявці без поважних причин на планову реєстрацію у Франківський районний відділ філії Державної установи «Центр пробації» у Львівській області 07.04.2025, 21.07.2025 та 04.08.2025.

Таким чином, обвинувачена ОСОБА_3 ухилилась від відбування покарання у виді пробаційного нагляду.

Допитана у судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_3 свою вину у вчиненні інкримінованого їй кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 389 КК України, при вищезазначених обставинах визнала у повному обсязі. Зазначила про те, що дійсно не з`являлась на планову реєстрацію і в цей час спала у дома. Про допущене порушення жаліє.

Показання обвинуваченої ОСОБА_3 є послідовними, логічними і не викликають у суду сумніву щодо правильності розуміння обвинуваченою змісту обставин кримінального правопорушення, добровільності та істинності її позиції.

На підставі ч. 3 ст. 349 КПК України за згодою учасників судового провадження судом визнано недоцільним дослідження доказів у справі щодо тих обставин, які ніким з учасників процесу не оспорюються. При цьому судом з`ясовано, що сторони правильно розуміють зміст цих обставин, сумнівів у добровільності їх позиції немає; останнім судом було роз`яснено, що у такому випадку, вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

За викладених вище обставин суд, допитавши обвинувачену та дослідивши матеріали кримінального провадження, що характеризують її особу, дійшов висновку про доведеність винуватості ОСОБА_3 у вчиненні кримінального проступку, дії обвинуваченої вірно кваліфіковані за ч.3 ст.389 КК України, як ухилення від відбування покарання у виді пробаційного нагляду.

Відповідно до ч. 2 ст. 50 КК України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень, а покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених.

Вирішуючи питання про обрання міри покарання обвинуваченій ОСОБА_3 суд, відповідно до вимог ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Так, відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 66 КК України обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченої ОСОБА_3 , є щире каяття.

Відповідно до ст. 67 КК України обставин, які обтяжують покарання обвинуваченої ОСОБА_3 , судом не встановлено.

Приймаючи до уваги наведені обставини в сукупності, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке класифікується за ст. 12 КК України як проступок, особливості й обставини його вчинення: форму вини, мету, спосіб вчинення, особу обвинуваченої, яка не одружена, дітей не має, має середню спеціальну освіту, проте не працевлаштована та перебуває на утриманні членів сім`ї, стабільного джерела доходу не має, є особою молодого віку, суспільно-корисною працею не займається, має постійне місце проживання, раніше судима, кримінальне правопорушення вчинила під час невідбутого покарання за вироком Франківського районного суду м. Львова від 04.12.2024, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, з урахуванням висновків органу з питань пробації, викладених у досудовій доповіді про необхідність цілодобового нагляду та контролю за обвинуваченою в умовах ізоляції, суд вважає за можливе призначити їй покарання у межах нижньої межі санкції статті у виді обмеження волі.

Будь-яких законних підстав для пом`якшення обвинуваченій ОСОБА_3 покарання, в тому числі призначення покарання із застосуванням положень ст. 69 КК України, судом не встановлено, оскільки матеріали цього кримінального провадження не містять пом`якшуючих покарання обставин, які, з урахуванням особи винної, її молодого віку та інших обставин кримінального провадження, істотно знижували б ступінь тяжкості вчиненого обвинуваченою кримінального правопорушення.

Вироком Франківського районного суду м.Львова від 04.12.2024 у справі № 465/7781/24 ОСОБА_3 засуджено за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.309 КК України, та призначено їй покарання у виді пробаційного нагляду на строк 1 (один) рік, із покладенням на неї обов`язків, передбачених ст. 59-1 КК України. ОСОБА_3 покарання не відбула.

Отже, остаточне покарання ОСОБА_3 має бути призначене відповідно до ч.1 ст.71 КК України, з врахуванням правил ч.1 ст.72 КК України шляхом часткового приєднання невідбутої частини покарання за попереднім вироком до покарання, призначеного за даним вироком, виходячи з співвідношення одному дню обмеження волі відповідає один день пробаційного нагляду.

Запобіжний захід обвинуваченій не обирався.

Підстав для застосування відносно обвинуваченої запобіжного заходу до набрання вироком законної сили не встановлено.

Процесуальні витрати, речові докази у кримінальному проваджені відсутні.

Керуючись ст. 368, 370, 373, 374 КПК України, суд

у х в а л и в :

ОСОБА_3 визнати винною у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.3 ст.389 КК України та призначити їй покарання у виді обмеження волі строком на 1 (один) рік.

На підставі ч. 1 ст. 71 КК України, за сукупністю вироків, до призначеного покарання ОСОБА_3 частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Франківського районного суду м. Львова від 04.12.2024 та з врахуванням правил ч. 1 ст. 72 КК України, остаточно призначити покарання 1 (один) рік 1 (один) місяць обмеження волі.

Початок відбуття строку покарання рахувати з моменту фактичного приведення вироку до виконання.

Вирок суду в частині встановлення обставин справи, дослідження яких було визнане недоцільним відповідно до положень ч. 3 ст. 349 КПК України, оскарженню не підлягає, в іншій частині може бути оскаржений шляхом подачі апеляційної скарги до Львівського апеляційного суду через Франківський районний суд м. Львова протягом 30-ти днів з дня його проголошення.

Вирок суду першої інстанції, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, вважається, що вирок не набрав законної сили.

Відповідно до ч. 6 ст. 376 КПК України копію вироку після його проголошення негайно вручити обвинуваченому та прокурору, інші учасники судового провадження копію вироку мають право отримати в суді.

Суддя: ОСОБА_1