ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Провадження апел.суду №11-кп/818/196/26 Доповідач: ОСОБА_2
Категорія: в порядку КПК України
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 січня 2026 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду у складі:

головуючого - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участі секретаря - ОСОБА_5

прокурора - ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Харкова апеляційну скаргу захисника засудженого ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 на ухвалу Київського районного суду м. Харкова від 02 червня 2025 року, якою відмовлено у задоволенні клопотання про звільнення ОСОБА_7 від додаткового покарання,

в с т а н о в и л а :

Ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 02 червня 2025 року відмовлено у задоволенні клопотання про звільнення ОСОБА_7 від додаткового покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами на строк 2 роки. Не погоджуючись з вказаною ухвалою, захисник засудженого подав апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу суду скасувати, задовольнити клопотання про дострокове звільнення ОСОБА_7 від додаткового покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами на строк 2 роки. В обгрунтування апеляційних вимог захисник вказує, що ухвалою суду від 07.11.2024 основне покарання у виді позбавлення волі змінено на більш м`яке, а саме виправні роботи строком на 1 рік 11 місяців 12 днів, однак додаткове покарання позбавлення права керувати транспортними засобами залишено без змін. Суд належним чином не розглянув обставини та правові підстави для задоволення клопотання. Засуджений від виправних робіт не ухиляється, має позитивну характеристику з місця роботи, доглядає за батьком з інвалідністю 1 групи. Від захисника засудженого ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 надійшло клопотання про розгляд апеляційної скарги без їх участі. Заслухавши суддю - доповідача, думку прокурора, дослідивши матеріали судового провадження, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного. З матеріалів судового провадження встановлено, що вироком Київського районного суду міста Харкова від 28.09.2020 року ОСОБА_7 визнано винуватим у вчиненні злочину передбаченого частиною 2 статті 286 КК України та призначено йому покарання у вигляді позбавлення волі строком 4 роки, із позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 2 роки. На підставі статті 75 КК України ОСОБА_7 звільнений від відбуття основного покарання з випробуванням на іспитовий строк 2 роки, на нього покладені обов`язки передбачені статтею 76 КК України. Вироком Полтавського апеляційного суду від 19 жовтня 2023 року, вирок суду першої інстанції в частині призначення покарання - скасований. Ухвалено в цій частині новий вирок, яким призначено ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , покарання за частиною 2 статті 286 КК України у виді позбавлення волі строком на 3 роки із позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 2 роки. В іншій частині вирок Київського районного суду м. Харкова від 28 вересня 2020 року щодо ОСОБА_7 залишено без змін. Касаційне провадження за касаційною скаргою захисника засудженого на вирок Полтавського апеляційного суду від 19 жовтня 2023 року закрито, у зв`язку із відмовою від касаційної скарги. Ухвалою Полтавського районного суду Полтавської області від 07.11.2024р. засудженому ОСОБА_7 замінено невідбуту частину покарання за вироком Полтавського апеляційного суду від 19.10.2023 у виді позбавлення волі більш м`яким - виправними роботами на строк 1 рік 11 місяців 12 днів з відрахуванням 20 % заробітної плати в дохід держави, із залишенням додаткової міри покарання у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами на 2 роки. Звертаючись до суду першої інстанції з клопотанням про звільнення засудженого від додаткового покарання, захисник посилався на те, що ОСОБА_7 відбуває виправні роботи, не ухиляється, має позитивні характеристики, працевлаштований на посаді регіонального представника, де службові обов`язки передбачають постійне пересування, у тому числі, між районами/областями на службовому автомобілі. Зазначив, що ОСОБА_7 доглядає за батьком ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 інвалідом І групи (довідка до акту огляду МСЄК серія ХАР-08 №029869 видана безстроково), який потребує регулярної медичної допомоги та постійного стороннього догляду. Засуджений є його єдиною опорою. Наявність чинної заборони на право керування транспортом суттєво обмежує його можливості як у виконанні професійних обов`язків, так і в наданні догляду батькові. Враховуючи, що основне покарання вже замінене на більш м`яке та виконується, додаткове покарання втратило своє призначення, і подальше його виконання не відповідає меті кримінального покарання, захисник просив задовольнити подане ним клопотання. Судом першої інстанції не встановлено достатніх підстав для звільнення засудженого від додаткового покарання у виді вигляді позбавлення права керування транспортними засобами на 2 роки, з посиланням на те, що даних про те, де мешкає батько засудженого та з ким, суду не надано, необхідність догляду за батьком саме шляхом здійснення керування автомобілем засудженим не підтверджена, відсутні дані, які підтверджують, що за місцем праці засудженого є необхідність у останнього здійснення керуванням транспортним засобом. Крім того, судом першої інстанції враховані обставини вчинення кримінального правопорушення у сфері безпеки руху та експлуатації транспорту. Суд апеляційної інстанції погоджується із висновками суду першої інстанції та не вбачає достатніх підстав для задоволення апеляційної скарги, з огляду на наступне. Відповідно до частини 6 статті 82 КК України до осіб, яким покарання замінене більш м`яким, може бути застосоване умовно-дострокове звільнення за правилами, передбаченими статтею 81 цього Кодексу. Відповідно до частини 1 статті 81 КК України до осіб, що відбувають покарання у виді виправних робіт, службових обмежень для військовослужбовців, обмеження волі, тримання в дисциплінарному батальйоні військовослужбовців або позбавлення волі, може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання. Особу може бути умовно-достроково звільнено повністю або частково і від відбування додаткового покарання. Наведені положення закону передбачають можливість звільнення засудженого від відбування додаткового покарання, але не покладають на суд такого обов`язку. Звільнення засудженого від відбування додаткового покарання застосовується на розсуд суду в кожному конкретному випадку, з врахуванням всієї сукупності фактичних обставин справи. Наведені у клопотанні захисника доводи для звільнення засудженого від відбування додаткового покарання не дають підстав для висновку про безумовні та беззаперечні підстави для застосування статті 81 КК України. Крім того, відповідно до частини 2 статті 82 КК України у разі заміни невідбутої частини основного покарання більш м`яким засудженого може бути звільнено також і від додаткового покарання у виді позбавлення права займати певні посади чи займатися певною діяльністю. Однак, ухвалою Полтавського районного суду Полтавської області від 07.11.2024р. засудженому ОСОБА_7 замінено невідбуту частину у виді позбавлення волі більш м`яким - виправними роботами на строк 1 рік 11 місяців 12 днів з відрахуванням 20 % заробітної плати в дохід держави, із залишенням додаткової міри покарання у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами на 2 роки. Тобто, вирішуючи питання про заміну невідбутої частини основного покарання більш м`яким, суд першої інстанції не встановив підстав для звільнення засудженого від додаткового покарання. Суд апеляційної інстанції приймає до уваги дані про особу засудженого, на які посилається захисник, разом з тим, такі обставини не є єдиною та визначальною підставою для дострокового звільнення від відбування додаткового покарання. Посилання на те, що засуджений здійснює догляд за батьком з інвалідність 1 групи, не обгрунтовує необхідності у використанні ним транспортного засобу. Крім того, до апеляційної скарги захисником долучено лише фотокопію акта огляду МСЕК про встановлення ОСОБА_9 групи інвалідності. Обгрунтованих доказів, що саме засуджений ОСОБА_7 доглядає батька на теперішній час, суду апеляційної інстанції не надано. Відповідно до характеристики з місця роботи, ОСОБА_7 позитивно характеризується, бере участь у волонтерському русі. Директор підприємства просить розглянути питання щодо повернення ОСОБА_7 права керування транспортними засобами, оскільки це є професійною необхідністю. Поряд з цим, зі змісту наведеної характеристики вбачається, що ОСОБА_7 виконує свої обов`язки і без наявності права керування, займається продажем, консультуванням, має виїзди до клієнтів. Позитивну характеристику на ОСОБА_7 складено засновником БФ «Дитинство Юкрейн». Однак, незалежно від наявності позитивних характеристик засудженого, колегія суддів звертає увагу, що підлягають захисту не лише права засуджених, але і права потерпілих, яким внаслідок вчинених щодо них кримінальних правопорушень було спричинено шкоду. Суд апеляційної інстанції враховує тяжкість вчиненого засудженим злочину, обставини ДТП, тяжкі наслідки що настали в результаті порушення ним вимог Правил дорожнього руху України, а саме заподіяння тяжкого тілесного ушкодження потерпілій. Крім того, з матеріалів провадження вбачається, що представник потерпілої оскаржував вирок, яким ОСОБА_7 було звільнено від відбування покарання з випробуванням, у апеляційному порядку. З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції не встановив підстав для скасування ухвали Київського районного суду м. Харкова від 02 червня 2025 року та задоволення апеляційної скарги засудженого ОСОБА_7 .

Керуючись статтями 405, 407, 418, 419 КПК України,-

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу захисника засудженого ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 залишити без задоволення. Ухвалу Київського районного суду м. Харкова від 02 червня 2025 року залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий:

Судді: