Миколаївський районний суд Миколаївської області
Справа № 945/2573/25
Провадження № 1-кп/945/652/25
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 грудня 2025 року м. Миколаїв

Миколаївський районний суд Миколаївської області у складі:

головуючої судді ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

захисника обвинуваченого ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду в м. Миколаєві кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000058 від 02.09.2025 та угоду про визнання винуватості, укладену між прокурором та обвинуваченим від 19.11.2025 відносно:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Шевченко Врадіївського району Миколаївської області, українця, громадянина України, раніше судимого: 10.07.2024 вироком Миколаївським районним судом Миколаївської області за ч. 1 ст. 249 КК України до покарання у вигляді пробаційного нагляду строком на 1 рік 6 місяців, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 249 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Формулювання обвинувачення та статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність, яка передбачає кримінальне правопорушення, у вчиненні якого обвинувачувалася особа

ОСОБА_5 , будучи раніше засудженим за вчинення кримінальних правопорушень проти довкілля, судимість за які не знята та не погашена в установленому законом порядку, належних висновків для себе не зробив, на шлях виправлення не став і знову вчинив кримінальне правопорушення за наступних обставин.

Так, не пізніше 05:00 годин 01.09.2025, ОСОБА_5 заздалегідь підготувавши та взявши з собою ліскову сітку (L - 100 м., h - 1,2 м., вічко 20 мм.), прибув до узбережжя Бузького лиману поблизу с. Радісний Сад Миколаївського району Миколаївської області, де почав реалізовувати свій кримінально-протиправний умисел, спрямований на незаконне зайняття рибним добувним промислом, не маючи дозволу на спеціальне використання водних біоресурсів у рибогосподарських водних об?єктах (їх частинах), виплив на поверхню води Бузького лиману та незаконно встановив у воду заздалегідь підготовлену та привезену із собою заборонене знаряддя для лову водних живих біоресурсів, а саме ліскову сітку у кількості 1 (одної) одиниці.

Далі, продовжуючи реалізовувати свій злочинний умисел, спрямований на незаконне зайняття рибним добувним промислом за допомогою забороненого знаряддя лову, без наявності відповідного дозволу на вилов водних біоресурсів, з метою незаконного вилову риби та інших водних живих біоресурсів. ОСОБА_5 , 01.09.2025 приблизно о 19 год 30 хв, перебуваючи на березі Бузького лиману поблизу селища Радісний Сад Миколаївського району Миколаївської області, зняв раніше встановлену останнім в акваторії Бузького лиману заборонене знаряддя лову, а саме одну ліскову сітку (L - 100 м., h - 1,2 м., вічко 20 мм.), в яких вже знаходились dодні живі біоресурси, а саме риба видів: «тарань» у кількості 79 особин, «сингіль(кефаль)» у кількості 33 особин, «окунь» у кількості 2 особини.

Після чого, ОСОБА_5 з забороненим знаряддями лову та незаконно виловленими водними біоресурсами, направився до берегової лінії Бузького лиману поблизу с. Радісний Сад Миколаївського району Миколаївської області, де в подальшому був виявлений працівниками Національної поліції України.

Отже, ОСОБА_5 , здійснив незаконний вилов водних живих біоресурсів, а саме: «тарань» у кількості 79 особини, «сингіль(кефаль)» у кількості 33 особини, «окунь» у кількості 2 особини з використанням забороненого знаряддя лову, не маючи належного дозволу на спеціальне використання водних біоресурсів у рибогосподарських водних об`єктах (їх частинах), завдавши своїми незаконними діями істотну шкоду та збитки рибному господарству України в розмірі 185 419 грн.

Дії ОСОБА_5 , кваліфіковано за ч. 2 ст. 249 КК України, як незаконне зайняття рибним добувним промислом, яким заподіяно істотну шкоду, вчинене особою, раніше судимою за кримінальне правопорушення, передбачене цією статтею.

Відомості про укладену угоду, її реквізити, зміст та визначена міра покарання

19 листопада 2025 року в кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000058 від 02.09.2025 року в порядку статей 468-470 та 472 КПК України між прокурором Миколаївської окружної прокуратури ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_5 укладено угоду про визнання винуватості та зазначені її сторони.

Відповідно до даної угоди прокурор та обвинувачений дійшли згоди щодо формулювання обвинувачення, всіх істотних для даного кримінального провадження обставин та правової кваліфікації дій ОСОБА_5 за ч. 2 ст. 249 КК України, зазначено беззастережне визнання обвинуваченим своєї винуватості у вчиненні кримінального правопорушення.

Також, сторонами угоди визначено узгоджене ними покарання, яке ОСОБА_5 повинен понести за вчинене кримінальне правопорушення: за вчинення кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 249 Кримінального кодексу України у вигляді штрафу в розмірі трьох тисяч неоподаткованих мінімумів доходів громадян (51 000 гривень).

Обвинуваченим висловлена згода на призначення зазначеного покарання.

В угоді передбачені наслідки її укладення, затвердження та невиконання, які роз`яснені обвинуваченому. В угоді зазначена дата її складання та вона скріплена підписами сторін.

Мотиви, з яких Суд виходить при вирішенні питання про відповідність угоди вимогам КПК та закону і ухваленні вироку, та положення закону, якими він керується

Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 314 КПК України, у підготовчому судовому засіданні суд має право затвердити угоду або відмовити в затвердженні угоди та повернути кримінальне провадження прокурору для продовження досудового розслідування в порядку, передбаченому статтями 468-475 цього Кодексу.

Відповідно п. 2 ч. 1 ст. 468 КПК України, у кримінальному провадженні може бути укладено угоду між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.

Відповідно до частини четвертої статті 469 КПК угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам. Укладення угоди про визнання винуватості у кримінальному провадженні щодо уповноваженої особи юридичної особи, яка вчинила кримінальне правопорушення, у зв`язку з яким здійснюється провадження щодо юридичної особи, а також у кримінальному провадженні щодо кримінальних правопорушень, внаслідок яких шкода завдана державним чи суспільним інтересам або правам та інтересам окремих осіб, у яких бере участь потерпілий або потерпілі, не допускається, крім випадків надання всіма потерпілими письмової згоди прокурору на укладення ними угоди.

У судовому засіданні ОСОБА_5 вказав, що він цілком розуміє:

- що він має право на судовий розгляд, під час якого сторона обвинувачення зобов`язана довести кожну обставину щодо кримінального правопорушення, у вчиненні якого його обвинувачують, а він має такі права: мовчати, і факт мовчання не матиме для суду жодного доказового значення; мати захисника, у тому числі на отримання правової допомоги безоплатно у порядку та випадках, передбачених законом, або захищатися самостійно; допитати під час судового розгляду свідків обвинувачення, подати клопотання про виклик свідків і подати докази, що свідчать на її користь;

- наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені статтею 473 КПК України;

- характер обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 249 КК України.

Крім того зазначив, що він погоджується з видом покарання, яке до нього буде застосовано в результаті затвердження угоди про визнання винуватості та наполягає на затвердженні угоди про визнання винуватості.

Захисник висловив позицію про необхідність затвердження угоди.

Суд в порядку статті 474 КПК шляхом проведення опитування сторін кримінального провадження переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Виходячи з вищевикладеного та дослідивши матеріали кримінального провадження, перевіривши угоду про визнання винуватості на відповідність вимогам КПК, вислухавши думку прокурора, який просив затвердити угоду про визнання винуватості, обвинуваченого та захисника, Суд дійшов до висновку про наявність всіх правових підстав для затвердження угоди про визнання винуватості, укладеної 19 листопада 2025 року в кримінальному провадженні внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000058 від 02.09.2025 року між прокурором та обвинуваченим.

Підстав для відмови в затвердженні угод про визнання винуватості, передбачених ч. 7 ст. 474 КПК України, не встановлено.

Суд враховує обставини, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_5 , згідно ст. 66 КК України, а саме: щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_5 , суд не вбачає.

Обвинувачений не перебуває на обліку у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра, перебуває у цивільному шлюбі. Суд враховує характер та ступінь тяжкості скоєного, ставлення ОСОБА_5 до вчиненого, яке полягає у визнанні вини та щиросердному розкаянні, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, дані, які характеризують його особу.

Згідно із ч. 1 ст. 71 КК, якщо засуджений після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання вчинив нове кримінальне правопорушення, суд до покарання, призначеного за новим вироком, повністю або частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком.

Вказаним нормам кореспондує положення пунктів 25, 26 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» № 7 вiд 24.10.2003, відповідно до яких за сукупністю вироків (ст. 71 КК) покарання призначається, коли засуджена особа до повного відбування основного чи додаткового покарання вчинила новий злочин. Невiдбутою частиною покарання за попереднім вироком треба вважати, зокрема, невідбуту засудженим частину будь-якого основного покарання.

Згідно з положеннями ч. 3 ст. 72 КК основні покарання у виді штрафу та позбавлення права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю при призначенні їх за сукупністю злочинів і за сукупністю вироків складанню з іншими видами покарань не підлягають і виконуються самостійно.

Положення ч. 3 ст. 72 КК прямо вказують на необхідність застосування вимог статей 70, 71 КК щодо призначення покарання за сукупністю кримінальних правопорушень та за сукупністю вироків, оскільки передбачають не самостійне виконання вироків, якщо одним чи кількома з них призначено покарання у виді штрафу та позбавлення права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю, а лише неможливість складення цих покарань з іншими видами покарань під час призначення їх за сукупністю кримінальних правопорушень або за сукупністю вироків і необхідність самостійного (окремого) виконання цих покарань (постанова ВС від 18 лютого 2025 року у справі № 369/18964/23, провадження № 51-3907км24).

Вироком Миколаївського районного суду Миколаївської області від 10.07.2024 ОСОБА_5 засуджено за ч. 1 ст. 249 КК України до покарання у вигляді пробаційного нагляду строком на 1 рік 6 місяців, покарання на час вчинення нового злочину та ухвалення нового вироку обвинуваченим не відбуте повністю.

Відповідно до висновку Верховного Суду, викладеного у постанові від 26.05.2020 у справі № 243/2528/19, якщо особа вчинила нові злочини до відбуття покарання за попереднім вироком, то суд призначає остаточне покарання з урахуванням статей 71, 72 КК України.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 24.05.2018 (справа № 310/3080/16-к), від 17.05.2018 у справі №128/5484/13-к, від 20.01.2022 у справі № 686/3226/20 та постановах Об`єднаної палати ККС ВС від 25.06.2018 (справа № 511/37/16-к), від 06.12.2021 у справі № 243/7758/20.

Оскільки обвинувачений ОСОБА_5 вчинив кримінальне правопорушення до відбуття покарання за вироком Миколаївського районного суду Миколаївської області від 10.07.2024, яким він засуджений за ч. 1 ст. 249 КК України до покарання у вигляді пробаційного нагляду строком на 1 рік 6 місяців, суд призначає йому остаточне покарання за правилами ст. 71 КК України шляхом повного приєднання до покарання, призначеного за цим вироком, невідбутої частини покарання за попереднім вироком.

Інші рішення, щодо питань, які вирішуються Судом при ухваленні вироку

Відносно обвинуваченого ОСОБА_5 запобіжний захід у даному кримінальному провадженні не обирався.

Цивільний позов по справі не заявлявся.

Долю речових доказів суд вирішує відповідно до вимог ст. 100 КПК України, з урахуванням вимог ст. 96-1, 96-2 КК України.

Процесуальні витрати по справі за проведення експертизи покладаються на ОСОБА_5 відповідно до статті 124 КПК України та складаються з витрат на проведення судової інженерно-екологічної експертизи (висновок експерта № 1291/25-28 від 29.10.2025) 2120,40 грн.

На підставі ч. 4 ст. 174 КПК України підлягає скасуванню арешт, накладений ухвалою Миколаївського районного суду Миколаївської області від 12.09.2025 на сітку месинову L-100 м, h - 1,2 м, крок вічка- 20мм; рибу роду «тарань» (плітка) 79 шт, рибу роду «сингіль» (кефаль) - 33 шт, рибу роду «окунь» - 2 шт.

З цих підстав, керуючись статтями 368, 370-371, 373-374, 376, 468-470, 472-475 Кримінального процесуального кодексу України, суд

У Х В А Л И В :

Затвердити угоду про визнання винуватості, укладену 19 листопада 2025 року між прокурором Миколаївської окружної прокуратури ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_5 у кримінальному провадженні внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000058 від 02.09.2025 року за обвинуваченням ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 249 КК України.

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 249 КК України та призначити йому узгоджене сторонами угоди про визнання винуватості від 19 листопада 2025 року покарання у виді штрафу в розмірі трьох тисяч неоподаткованих мінімумів доходів громадян (51 000 гривень).

На підставі ст. 71 КК України, за сукупністю вироків, з урахуванням покарання, призначеного вироком Миколаївського районного суду Миколаївської області від 10.07.2024 року, визначити ОСОБА_5 остаточне покарання у виді пробаційного нагляду строком на 1 рік 6 місяців та штрафу в розмірі трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 51 000 гривень, який, відповідно до положень ч. 3 ст. 72 КК України, виконувати самостійно.

Арешт, накладений ухвалою Миколаївського районного суду Миколаївської області від 12.09.2025 на сітку месинову L-100 м, h - 1,2 м, крок вічка- 20мм; рибу роду «тарань» (плітка) - 79 шт, рибу роду «сингіль» (кефаль) - 33 шт, рибу роду «окунь» - 2 шт - після набрання вироком законної сили скасувати.

Речові докази:

сітку месинову L-100 м, h - 1,2 м, крок вічка- 20мм, яка зберігається в камері речових доказів ВП № 5 Миколаївського РУП ГУНП в Миколаївській області - після набрання вироком законної сили знищити.

Застосувати спеціальну конфіскацію та конфіскувати в дохід держави рибу роду «тарань» (плітка) - 79 шт, рибу роду «сингіль» (кефаль) - 33 шт, рибу роду «окунь» - 2 шт, яку передано на відповідальне зберігання провідному державному інспектору відділу охорони водних біоресурсів «рибоохоронний патруль» ОСОБА_6 .

Стягнути з ОСОБА_5 на користь держави судові витрати за проведення судової інженерно-екологічної експертизи (висновок експерта № 1291/25-28 від 29.10.2025) в розмірі 2120,40 грн.

Запобіжний захід ОСОБА_5 до набрання вироком законної сили не обирати.

Роз`яснити право ознайомитися із журналом судового засідання і подати на нього письмові зауваження.

На вирок можуть бути подані учасниками судового провадження апеляційні скарги до Миколаївського апеляційного суду через Миколаївський районний суд Миколаївської області протягом тридцяти днів з моменту його проголошення, а особою, яка перебуває під вартою, - в той же строк із моменту отримання його копії, з урахуванням положень ст. 394 КПК України.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору. Інші учасники судового провадження мають право отримати копію вироку в суді.

У разі невиконання угоди про визнання винуватості прокурор має право звернутися до суду, який затвердив таку угоду, з клопотанням про скасування вироку протягом встановленого законом строку давності притягнення до кримінальної відповідальності за вчинення відповідного кримінального правопорушення.

Умисне невиконання угоди є підставою для притягнення особи до відповідальності, встановленої законом.

Суддя ОСОБА_1

09.12.2025