Справа № 161/1961/24
Номер провадження 1-кс/167/2/26
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 лютого 2026 року м. Рожище

Рожищенський районний суд Волинської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

з участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

законного представника ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Рожищенського районного суду Волинської області заяву захисника обвинуваченого ОСОБА_3 адвоката ОСОБА_4 про відвід судді Рожищенського районного суду Волинської області ОСОБА_6 в кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001293 від 03 грудня 2023 року про обвинувачення ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 Кримінального кодексу України (справа № 161/1961/24) (далі - КК України)

в с т а н о в и в :

Зміст заяви про відвід судді.

16 лютого 2026 року через підсистему «Електронний суд» захисник обвинуваченого ОСОБА_3 адвокат ОСОБА_4 звернулася до суду з заявою про відвід судді Рожищенського районного суду Волинської області ОСОБА_6 від розгляду кримінального провадження № 161/1961/24.

Заява про відвід обґрунтована тим, що 21 січня 2026 року суддя ОСОБА_6 достовірно знаючи про поважну причину неявки сторони захисту, а саме через гіпертонічний криз законного представника обвинуваченого ОСОБА_3 ОСОБА_5 , проігнорувала вимоги ст. 138 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК України). Зазначає, що ОСОБА_5 є особою з інвалідністю 3 групи з ураженням ЦНС, потерпілою від Чорнобильської катастрофи 1 категорії та має гіпертонічну хворобу II ст. 2 ст. Вказує, що 20 січня 2026 року у законного представника був гіпертотонічний криз і адвокат завчасно повідомила суд про поважну причину неявки. Однак, не зважаючи на це суддя винесла ухвалу про привід та штраф, чим продемонструвала обвинувальний ухил та упередженість.

Разом з цим зазначає, що 21 січня 2026 року під час телефонної розмови щодо узгодження дати наступного засідання, суддя у підвищеному тоні висловила на адресу адвоката безпідставне звинувачення у зриві судового процесу. Однак, клопотання про відкладення подавалося не адвокатом, а законним представником обвинуваченого ОСОБА_3 у зв`язку з погіршенням стану здоров`я останньої.

Окрім того, посилається на те, що 17 грудня 2025 року під час судового засідання в режимі відеоконференції попри зауваження сторони захисту про неможливість сприйняття процесу та на неодноразові прохання повторити вимоги суду, суддя ОСОБА_6 висловила репліку: «Ви самі так захотіли». Зазначає, що висловлювання судді мають ознаки зневажливого ставлення до учасників процесу, що на погляд захисту є порушенням Кодексу суддівської етики. Разом з цим вказала, що 11 лютого 2026 року ОСОБА_5 подала до Вищої ради правосуддя дисциплінарну скаргу щодо дисциплінарного проступку судді ОСОБА_6 .

Ураховуючи вищенаведене просить відвести суддю ОСОБА_6 від розгляду кримінального провадження № 161/1961/24.

Процесуальні підстави для розгляду заявленого відводу даним складом суду.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 16 лютого 2026 року вказану заяву передано на розгляд судді ОСОБА_1 .

Позиція учасників судового провадження.

В судовому засіданні захисник ОСОБА_4 заяву про відвід підтримала з підстав наведених у ній та просила задовольнити. Повідомила, що 20 січня 2026 року до неї зателефонувала законний представник обвинуваченого ОСОБА_5 і повідомила про її звернення до лікарні та гіпертонічний криз у неї. Вказала, що з самого ранку за допомогою месенджера вона надіслала повідомлення прокурору про подання до суду клопотання про відкладення судового засідання в зв`язку з хворобою законного представника обвинуваченого. Зауважила, що згідно картки руху документу, клопотання про відкладення розгляду справи до суду з додатками, зокрема довідкою КНП «Зарічненська багатопрофільна лікарня» № 11 виданою ОСОБА_5 , доставлено 21 червня 2026 року о 8 год. 25 хв. та зареєстровано судом о 8 год. 42 хв. На її переконання, зазначене клопотання з додатком було достатньою підставою не проводити судове засідання у справі № 161/1961/24 проте суддя, не зважаючи на клопотання, ігноруючи його, «по тихому» провела судове засідання. Зазначила, що в подальшому узгоджуючи з нею дату наступного засідання, при учасниках справи, на її переконання, суддя висловилась неетично в її чи загалом в сторону захисту сказавши, що вона зриває судове засідання. Вказала, що всупереч поданому нею клопотання, суддя ОСОБА_6 не вирішила його (в ухвалі не зазначено про результати його розгляду) та постановила ухвалу Рожищенського районного суду Волинського суду від 21 січня 2026 року, якою фактично застосувала привід до неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_3 та наклала на нього грошове стягнення, яке вона розцінює, як каральну функцію. Зауважила, що нею в порядку ст. 147 КПК України подано суду клопотання про скасування ухвали про накладення грошового стягнення. Пояснила, що такими діями суддя ОСОБА_6 сформувала негативне ставлення до обвинуваченого і не зможе об`єктивно оцінювати наявні в матеріалах справи докази. Зауважила, що після отримання ухвали Рожищенського районного суду Волинського суду від 21 січня 2026 року ОСОБА_5 подано дисциплінарну скаргу щодо дисциплінарного проступку судді ОСОБА_6 до Вищої ради правосуддя, яка не розглянута на даний час. Далі зазначила, що 17 грудня 2025 року було проведено судове засідання в режимі відеоконференції під час якого був поганий зв`язок про що вона неодноразово повідомляла суд на що суддя при учасниках сказала: «Ви самі так захотіли», що на її думку, є неетичним. З огляду на наведене в сукупності, на переконання сторони захисту, вбачається упереджене ставлення судді ОСОБА_6 і сторона захисту не відчуває принципу справедливості. Далі, відповідаючи на запитання суду захисник зазначила: клопотання про відкладення судового засідання від 21 січня 2026 року захисник подавала від свого імені за повідомленням обставин хвороби ОСОБА_5 , документи на представництво нею інтересів ОСОБА_5 відсутні, обвинувачений ОСОБА_3 на даний час є повнолітньою, дієздатною особою, самостійно будь-яких заяв/клопотань не подавав, обвинувачений ОСОБА_3 в судове засідання не з`явився в зв`язку з неможливістю бути присутньою в ньому законного представника та наявністю підстав для відкладення розгляду справи, інформація про прийняття до розгляду Вищою радою правосуддя скарги ОСОБА_5 у неї відсутня, неявка в судове засідання ОСОБА_5 є поважною причиною в розумінні п. 5 ст. 138 КПК України, ураховуючи зміст ухвали Рожищенського районного суду Волинського суду від 21 січня 2026 року, вважає, що клопотання ОСОБА_5 суддею проігноровано, чи доповідалось секретарем судових засідань на стадії встановлення осіб, що з`явились в судове засідань та відомих причин неявки учасників справи, про причини неявки в судове засідання законного представника обвинуваченого їй не відомо, інші учасники судового провадження, окрім сторони захисту, були присутні в судовому засіданні.

Обвинувачений ОСОБА_3 в судовому засіданні повідомив суду, що захисник зателефонувала матері ( ОСОБА_5 ) і сказала, що подала клопотання про відкладення судового засідання, а матір повідомила йому, що не потрібно їхати в суд. Зазначив, що 17 грудня 2025 року під час участі в судовому засіданні в режимі відеоконфернції був поганий зв`язок і суддя сказала: «Самі так захотіли».

Законний представник обвинуваченого ОСОБА_5 в судовому засіданні зазначила, що хворіє часто, також хворів чоловік, її прокапали 20 січня 2026 року і відпустили додому, оскільки чоловік хворів вона не могла залишити його самого і вони були вдома вдвох. Зауважила, що була в тяжкому стані, її прокапували і привозили додому. На даний час чоловік помер.

Прокурор ОСОБА_7 , представник потерпілого адвокат ОСОБА_8 , потерпілий ОСОБА_9 в судове засідання не з`явилися, зокрема, прокурор та представник потерпілого не заперечували щодо розгляду заяви про відвід судді у їхній відсутності.

Фактичні обставини, встановлені судом.

В провадженні Рожищенського районного суду Волинської області перебуває кримінальне провадження внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001293 від 03 грудня 2023 року про обвинувачення ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України (головуючий суддя ОСОБА_6 ), єдиний унікальний номер судової справи 161/1961/24.

21 січня 2026 року захисником ОСОБА_4 за допомогою підсистеми «Елетронний суд» до Рожищенського районного суду Волинської області було подано клопотання про відкладення розгляду справи у зв`язку з неможливістю прибути в судове засідання законного представника обвинуваченого ОСОБА_5 , перебуває на лікуванні.

Згідно довідки КНП «Зарічненська багатопрофільна лікарня» № 11 від 20 січня 2026 року ОСОБА_5 знаходилась під наглядом установи: 20 січня 2026 року по 26 січня 2026 року, діагноз гіпертонічна хвороба ІІ ст.., 2 ст. ризик ІІІ. Гіпертонічний криз (20 січня 2026 року). СН ІІ А. ФК ІІ.

ОСОБА_5 адресовано до Вищої ради правосуддя дисциплінарну скаргу щодо судді ОСОБА_6 від 09 лютого 2026 року.

Відповідно до накладної УКРПОШТА № 216 11 лютого 2026 року подано поштове відправлення від ОСОБА_5 до Вищої ради правосуддя.

Ухвалою Рожищенського районного суду Волинської області від 21 січня 2026 року визнано причину неявки обвинуваченого ОСОБА_3 в судове засідання 21 січня 2026 року на 13 год 00 хв по розгляду кримінального провадження №0001293 від 03.12.2023 року - без поважних причин. Застосовано привід до обвинуваченого ОСОБА_3 , в судове засідання на 15 год 00 хв 17 лютого 2026 року в приміщенні Рожищенського районного суду Волинської області. Накладено на обвинуваченого ОСОБА_3 грошове стягнення у розмірі 1 664 грн., у зв`язку з його неприбуттям в судове засідання без поважних причин. Роз`яснено особі, на яку було накладено грошове стягнення та яка не була присутня під час розгляду цього питання судом, право подати клопотання про скасування ухвали про накладення на неї грошового стягнення. Клопотання подається суду, який виніс ухвалу про накладення грошового стягнення. Судове засідання у справі по розгляду обвинувального акта в кримінальному провадженні №0001293 від 03 грудня 2023 року відкладено на 15 год 00 хв 17 лютого 2026 року.

15 лютого 2026 року через підсистемо «Електронний суд» до Рожищенського районного суду Волинської області захисником обвинуваченого ОСОБА_3 ОСОБА_4 подано клопотання про скасування ухвали про накладення грошового стягнення.

Згідно посвідчення серії НОМЕР_1 від 27 жовтня 2019 року ОСОБА_5 є потерпілою від Чорнобильської катастрофи, група інвалідност3.

Норми права, які суд застосовує при вирішення заяви про відвід судді.

Право на подання заяви про відвід судді є однією з гарантій законності здійснення правосуддя і об`єктивності та неупередженості розгляду справи.

Дані гарантії закріплені в статтях 19, 129 Конституції України, нормами КПК України, Законом України «Про судоустрій та статус суддів", ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», судова влада в Україні відповідно до конституційних засад поділу влади здійснюється незалежними та безсторонніми судами, утвореними згідно із законом.

Статтею 2 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» передбачено, що суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Завданням кримінального судочинства є захист прав особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини (ст. 2 КПК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 21 КПК України кожному гарантується право на справедливий розгляд та вирішення справи в розумні строки незалежним і неупередженим судом, створеним на підставі закону.

Частиною 2 ст. 80 КПК України закріплено право осіб, які беруть участь у кримінальному провадженні, заявляти відвід судді, слідчого судді з підстав, передбачених статтею 75 КПК України.

Вичерпний перелік підстав, за наявності яких суддя безумовно підлягає відводу, визначений положеннями ст. 75 КПК України.

Так, за змістом вказаної норми суддя не має права брати участь у кримінальному провадженні: 1) якщо він є заявником, потерпілим, цивільним позивачем, цивільним відповідачем, близьким родичем чи членом сім`ї слідчого, прокурора, підозрюваного, обвинуваченого, заявника, потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача; 2) якщо він брав участь у цьому провадженні як свідок, експерт, спеціаліст, представник персоналу органу пробації, перекладач, слідчий, прокурор, захисник або представник; 3) якщо він особисто, його близькі родичі чи члени його сім`ї заінтересовані в результатах провадження; 4) за наявності інших обставин, які викликають сумнів у його неупередженості; 5) у випадку порушення встановленого частиною третьою статті 35 цього Кодексу порядку визначення слідчого судді, судді для розгляду справи.

При розгляді даної заяви про відвід, відповідно до положень ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суд застосовує як джерело права практику Європейського суду з прав людини.

У відповідності до п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий розгляд його справи незалежним і безстороннім судом, який встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини обґрунтованість підстав для надання висновку щодо безсторонності суду для мети пункту 1 статті 6 Конвенції має встановлюватися згідно з:

«об`єктивним критерієм», який передбачає, що встановлення наявності упередженості суду (суддів) має бути визначено окремо від поведінки судді, тобто має бути з`ясовано, чи є очевидні факти, що можуть поставити під сумнів його безсторонність. Своєю чергою вирішальне значення має саме наявність відповідних обставин, підтверджених належними та допустимими доказами, які свідчать про обґрунтованість сумніву в неупередженості суду, а позиція зацікавленої сторони є важливою, але не вирішальною;

«суб`єктивним критерієм», який вимагає оцінки реальних дій окремого судді під час розгляду конкретної справи і тільки після встановлення фактів у поведінці судді, які можна кваліфікувати як прояв упередженості, можливо поставити під сумнів його безсторонність. Тому особиста безсторонність суду презюмується, поки не надано доказів іншого.

Отже, при оцінці безсторонності суду розмежовується суб`єктивний та об`єктивний аспекти, суб`єктивний відображає особисті переконання конкретного судді з конкретної справи, а об`єктивний визначає, чи були достатні гарантії, щоб виключити будь-який сумнів з цього приводу.

Щодо суб`єктивної складової даного поняття, то у справі «Хаушильд проти Данії» зазначається, що потрібні докази фактичної наявності упередженості судді для відсторонення його від справи. Причому суддя вважається безстороннім, якщо тільки не з`являються докази протилежного. Таким чином, існує презумпція неупередженості судді, а якщо з`являються сумніви щодо цього, то для його відводу в ході об`єктивної перевірки має бути встановлена наявність певної особистої заінтересованості судді, певних його прихильностей, уподобань стосовно однієї зі сторін у справі.

Стосовно об`єктивної складової неупередженості суддів, то у справі «Фей проти Австрії», суд вказав, що вона полягає у відсутності будь-яких законних сумнівів в тому, що її забезпечено та гарантовано судом, а для перевірки на об`єктивну неупередженість слід визначити, чи є факти, які не залежать від поведінки судді, що можуть бути встановлені та можуть змусити сумніватися у його неупередженості. Мова йде про ту довіру, яку суди у демократичному суспільстві повинні апріорно викликати в учасників процесу.

Таким чином, для підтвердження порушення (або можливого порушення) суддею принципу неупередженості, заявнику потрібно довести наявність відповідних зазначених вище суб`єктивних та/або об`єктивних елементів стандарту неупередженості (зокрема, але не винятково, йдеться про такі ознаки як особисте переконання та поведінка конкретного судді, що вказують на його безпосередню зацікавленість у результатах розв`язання справи, неналежне забезпечення конкретним судом та його складом, визначеним для розгляду справи, дотримання процесуальних прав і свобод сторін та осіб, які беруть участь у справі тощо).

Мотивована оцінка суду щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення заяви про відвід судді.

Суд зауважує, що не можуть бути підставою для відводу судді заява, яка містить тільки припущення про існування відповідних обставин, не підтверджених належними, достатніми, достовірними і допустимими доказами. Тому відвід має бути вмотивований, тобто в ньому неодмінно мають бути наведені аргументи, а до самої заяви долучені відповідні докази, які підтверджують наявність підстав для відводу.

Аналізуючи підстави відводу судді зазначені в заяві та висловлені безпосередньо в судовому засіданні суд вважає, що такі доводи очевидно зводяться до незгоди з організацією ведення судового процесу суддею ОСОБА_6 (незгода з проведенням головуючою суддею судового засідання при наявності клопотання про відкладення розгляду справи) та ухвалених суддею процесуальних рішень (ухвали Рожищенського районного суду Волинської області від 21 січня 2026 року).

Таким чином, суб`єктивно оцінюючи на предмет законності, обґрунтованості та правомірності рішення судді щодо порядку та процедури розгляду нею поданих стороною захисту клопотань та ухвалених суддею під час розгляду кримінального провадження процесуальних рішень, захисник робить висновок про наявність упередженості судді.

Надаючи оцінку цим обставинам, суд виходить з того, що незгода сторони кримінального провадження з процесуальними діями та рішеннями судді, не можуть бути підставою для відводу.

Аналогічна позиція викладена Верховним Судом в ухвалі від 17 липня 2020 року у справі № 826/11409/17, де зазначено, що незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу.

Відповідно до роз`яснень, наведених в пункті 10 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про незалежність судової влади» від 13 червня 2007 року № 8, незгода сторони з винесеним суддею судовим рішенням, а так само прийняття суддею процесуальних рішень, не може бути підставою для відводу судді.

При цьому суд зауважує, що ухвала Рожищенського районного суду Волинської області від 21 січня 2026 року постановлена стосовно обвинуваченого ОСОБА_3 , а клопотання про відкладення розгляду справи подавалась адвокатом ОСОБА_4 з покликанням на неможливість прибути в судове засідання ОСОБА_5 , яка не є установленому законом порядку її представником.

Таким чином, наведені захисником обвинуваченого аргументи стосовно підстав для відводу судді ОСОБА_6 свідчать саме про її незгоду з процесуальними діями та рішеннями судді, що у значенні вказаних вище вимог закону та роз`яснень Верховного Суду, не може бути визнано обґрунтованою підставою для відводу.

Більш того, захисником обвинуваченого ОСОБА_4 у спосіб передбачений кримінальним процесуальним законом на вирішення суду подано клопотання про скасування ухвали про накладення грошового стягнення.

Щодо доводів захисника про застосування приводу до обвинуваченого ОСОБА_3 , як каральної функції суд зазначає таке.

Частиною 1 ст. 318 КПК України визначено, що судовий розгляд має бути проведений і завершений протягом розумного строку. Згідно із ч. 2 цієї статті судовий розгляд здійснюється в судовому засіданні з обов`язковою участю сторін кримінального провадження, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Згідно з ч. 2 ст. 28 КПК України передбачено, що здійснення судового провадження в розумні строки забезпечується судом.

Відповідно до ч. 1 ст. 323 КПК України передбачено, що якщо обвинувачений, до якого не застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, не прибув за викликом у судове засідання, суд відкладає судовий розгляд, призначає дату нового засідання і вживає заходів до забезпечення його прибуття до суду. Суд також має право постановити ухвалу про привід обвинуваченого та/або ухвалу про накладення на нього грошового стягнення в порядку, передбаченому главами 11 та 12 цього Кодексу.

Беззаперечно, інститут відводу (самовідводу) судді від участі у розгляді конкретної справи - це одна із найважливіших гарантій здійснення правосуддя неупередженим та справедливим судом. Він покликаний ліквідувати найменшу підозру у заінтересованості судді в результатах розглянутої справи, навіть якщо такої заінтересованості немає, бо тут головним є публічний інтерес.

Водночас, такий інститут не є інструментом перегляду судового рішення чи додаткового роз`яснення мотивів його ухвалення.

Незгода з судовим рішенням має втілюватися у його апеляційному оскарженні або, якщо рішення окремому оскарженню не підлягає, - у включенні заперечень проти таких рішень до апеляційної скарги на судове рішення, передбачене ч. 1 ст. 392 КПК.

Суд звертає увагу, що вирішуючи заяву про відвід судді, суд не вправі надавати оцінку законності та обґрунтованості судового рішення, ухваленого під час розгляду кримінального провадження, (як протокольного судового рішення, так і ухваленого у нарадчій кімнаті), оскільки такими повноваженнями наділені лише суди апеляційної та касаційної інстанції. Суд лише вправі оцінити чи таке судове рішення дійсно може викликати сумніви в неупередженості та об`єктивності головуючого судді, при цьому не надаючи оцінку його законності та обґрунтованості.

Той факт, що заявник внаслідок суб`єктивного розуміння сумнівається в неупередженості судді, внаслідок вчинення процесуальних дій не свідчить про його реальну упередженість та необ`єктивність і, як наслідок, не тягне за собою усунення судді від розгляду судової справи.

Аналогічна позиція висловлена Касаційним кримінальним судом у складі Верховного Суду у своїх ухвалах від 12 лютого 2018 року в справі № 359/9855/15-к та від 06 листопада 2019 року у справі № 300/474/17.

Суд доходить висновку, що дії головуючого судді у судових засіданнях під час розгляду, обвинувального акта стосовно ОСОБА_3 в своїй сукупності зводяться до забезпечення проведення судового розгляду в розумні строки, здійснення учасниками кримінального провадження їхніх процесуальних прав і виконання ними обов`язків не на шкоду судовому провадженню, спрямуванням судового розгляду на всіх його стадіях до забезпечення якнайшвидшого з`ясування всіх обставин кримінального провадження.

На думку суду, у заяві про відвід не наведено фактів прояву суддею поведінки, яка б свідчила про її упередженість чи небезсторонність у цій справі.

Щодо звернення ОСОБА_5 до ВРП з дисциплінарною скаргою щодо дисциплінарного проступку судді ОСОБА_6 , суд зазначає таке.

Право будь-якої особи звернутися до ВРП, правоохоронних органів з метою захисту своїх інтересів гарантовано законодавством України.

Право на звернення зі скаргою щодо дисциплінарного проступку судді (дисциплінарною скаргою) має будь-яка особа. Громадяни здійснюють зазначене право особисто або через адвоката, юридичні особи через адвоката, органи державної влади та органи місцевого самоврядування через своїх керівників або представників (ст. 107 Закону України «Про судоустрій і статус суддів»).

Рада суддів України у п. 2 рішення № 13 від 01 березня 2019 року зазначає, що наявність скарги щодо судді у провадженні Вищої ради правосуддя не породжує конфлікту інтересів у діяльності судді щодо розгляду конкретної судової справи. Тобто навіть випадок подання особою дисциплінарної скарги під час розгляду тієї судової справи, в якій вона є стороною, не розглядається Радою суддів України як підстава для усунення судді від розгляду такої справи. Отже, сам факт звернення зі скаргою щодо судді не є свідченням перебування даного судді під тиском у певному кримінальному провадженні, та як наслідок, упередженості судді під час розгляду справи.

Відтак, на переконання суду, реалізація зазначених прав ОСОБА_5 на звернення до Вищої ради правосуддя, не впливає на стан неупередженості судді та можливість здійснення нею розгляду кримінального провадження відносно обвинуваченого ОСОБА_3 .

Щодо зазначення захисником в судовому засіданні, що на її думку суддя не зможе об`єктивно оцінювати докази в даному кримінальному провадженні то на думку суду не має будь-яких обґрунтованих підстав вважати, що подальший розгляд, визначеним у встановленому порядку суддею унеможливить ухвалення цим судом законного та об`єктивного судового рішення, і відповідно безстороннього розгляду обвинувального акту по суті.

Таким чином, враховуючи вищенаведене, суд доходить висновку, що аргументи, якими сторона захисту мотивує свою заяву про відвід головуючого судді ОСОБА_6 , не викликають обґрунтованих сумнівів у об`єктивності судді, оскільки немає жодних доказів, які містили б належні, достатні, допустимі та достовірні дані щодо порушення гарантій неупередженості судді як з погляду «суб`єктивного критерію», так і з погляду «об`єктивного критерію», якими керується у своїй процесуальній діяльності Європейський суд з прав людини.

Інших обставин, визначених законом, які б свідчили про особисту упередженість судді або її необ`єктивність під час розгляду клопотань, ухвалення процесуальних рішень, забезпечення проведення судового розгляду в розумні строки, не вказано, а суд під час розгляду заяви таких обставин також не встановив, а тому в задоволенні заяви захисника обвинуваченого про відвід судді Рожищенського районного суду Волинської області ОСОБА_6 в кримінальному провадженні (справа № 161/1961/24) необхідно відмовити.

Керуючись ст. 75, 80, 81, 372 КПК України

п о с т а н о в и в :

У задоволенні заяви захисника обвинуваченого ОСОБА_3 адвоката ОСОБА_4 про відвід судді Рожищенського районного суду Волинської області ОСОБА_6 в кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001293 від 03 грудня 2023 року про обвинувачення ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 Кримінального кодексу України (справа № 161/1961/24) - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя ОСОБА_1