Справа № 730/246/25 Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/4823/644/25
Категорія - ч.1 ст.382 КК України Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 грудня 2025 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Чернігівського апеляційного суду в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

з участю: прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в режимі відеоконференції, кримінальне провадження №0000007 за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_8 на вирок Борзнянського районного суду Чернігівської області від 04 червня 2025 року,

В С Т А Н О В И Л А :

Цим вироком:

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянин України, уродженець м. Маріуполь Донецької області, мешканець АДРЕСА_1 , одружений, має на утриманні двох малолітніх дітей, військовослужбовець (статус СЗЧ), раніше судимий 23.01.2025 року вироком Березнегуватського районного суду Миколаївської області за ч.5 ст.407 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років; ухвалою Миколаївського апеляційного суду від 16.07.2025 року даний вирок залишений без змін,

засуджений за ч.1 ст.382 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 2 (два) роки.

Відповідно до ст.75 КК України, ОСОБА_8 звільнений від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком 2 (два) роки та на нього покладено обов`язки, передбачені ч.1, п.2 ч.3 ст.76 КК України.

Запобіжний захід ОСОБА_8 не обирався.

Долю речових докази вирішено у порядку ст.100 КПК України.

Вироком місцевого суду встановлено, що постановою Борзнянського районного суду Чернігівської області від 17 листопада 2023 року, яка набрала законної сили 28 листопада 2023 року, ОСОБА_8 визнаний винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.130 КУпАП, та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 34000 грн, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 3 роки, без оплатного вилучення транспортного засобу (справа №730/1248/23).

Проте ОСОБА_8 , достовірно знаючи про наявність вказаної постанови суду, з метою невиконання судового рішення в частині позбавлення права керування транспортними засобами та маючи реальну можливість її виконати, підриваючи авторитет органів правосуддя України, в порушення вимог ст.129-1 Конституції України, ч.2 ст.13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», відповідно до яких судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання усіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними та юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України, діючи умисно, 14 січня 2025 року близько 10:25 год, на вул. Шевченка в с. Забілівщина Ніжинського району Чернігівської області, керував автомобілем марки «ВАЗ-2115», д.н.з. НОМЕР_1 , та за порушення Правил дорожнього руху був зупинений працівниками патрульної поліції ВП №3 (м. Борзна) Ніжинського РУП ГУНП в Чернігівській області, якими виявлено та зафіксовано факт керування ОСОБА_8 транспортним засобом, усупереч вищезазначеному судовому рішенню, та стосовно ОСОБА_8 складено протокол серії ЕПР1 №220553 про вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.5 ст.126 КУпАП.

Отже, ОСОБА_8 умисно не виконав постанову Борзнянського районного суду від 17 листопада 2023 року, яка набрала законної сили 28.11.2023 року.

Не погоджуючись із рішенням суду, обвинувачений ОСОБА_8 подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати вирок місцевого суду та закрити кримінальне провадження у зв`язку з відсутністю в його діях складу кримінального правопорушення. Зазначає, що він є військовослужбовцем та проходить військову службу на посаді водія, проте суд неодноразово, в порядку КУпАП, позбавляв його права керування транспортними засобами під час військового стану в Україні, створюючи перешкоди у проходженні військової служби, що входить до компетенції військового, а не місцевого, суду. Вказує, що він не був обізнаний про позбавлення його в судовому порядку права керування транспортними засобами, та що таке судове рішення він повинен був виконувати, у зв`язку з чим він не повинен нести кримінальну відповідальність за злочин, який йому інкримінують. Посилається на штучне створення перешкод у поверненні його на військову службу, що є неприпустимим під час військового стану. Зазначає, що протягом 2023-2025 років він займався оранкою земель для вирощування врожаю, проте працівники поліції будь-яких претензій щодо керування ним транспортними засобами не заявляли. ОСОБА_8 посилається на статтю 335 КПК України, яка передбачає можливість зупинення судового провадження у випадку, коли обвинувачений був призваний на військову службу під час мобілізації, проте КУпАП такої норми про зупинення не містить, тому під час розгляду адміністративних матеріалів щодо нього суду необхідно було застосувати аналогію права.

У судове засідання апеляційного суду обвинувачений ОСОБА_8 повторно не з`явився, про час і місце судового розгляду був поінформований належним чином, заяв про відкладення розгляду справи не подавав.

Відповідно до вимог ч.4 ст.405 КПК України участь особи, яка подала скаргу, чи інших осіб, які беруть участь у кримінальному провадженні, в розгляді справи судом апеляційної інстанції, не є обов`язковою. Наведене положення відповідає практиці Європейського суду з прав людини, аналіз якої свідчить про те, що відсутність особи, яка притягується до кримінальної відповідальності, під час розгляду справи судом апеляційної інстанції не може автоматично вважатися порушенням п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Заслухавши доповідь судді; захисника ОСОБА_7 , який апеляційну скаргу підтримав та просив її задовольнити; думку прокурора, котрий просив вирок місцевого суду залишити без змін; дослідивши матеріали кримінального провадження та доводи скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з огляду на таке.

Висновок суду про доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.382 КК України, за обставин, встановлених судом, відповідає фактичним обставинам і підтверджений зібраними у встановленому порядку доказами, які досліджені, належно оцінені судом і детально викладені у вироку суду.

У судовому засіданні місцевого суду обвинувачений ОСОБА_8 свою вину не визнав та показав, що не був обізнаний про наявність постанови суду про заборону йому керувати транспортними засобами, у зв`язку з чим у нього відсутній умисел на невиконання судового рішення. Повідомив, що 08.04.2023 та 21.10.2023, під час керування автомобілем, його зупиняли працівники патрульної поліції та складали адміністративні матеріали за ст.130 КУпАП, проте судових повісток про розгляд цих справ він не отримував, у судових засіданнях присутнім не був, про результати розгляду справ не знав і копій судових рішень не отримував. За адресою місця реєстрації, куди приходили судові документи, обвинувачений не проживає, там мешкають його батьки, які могли отримувати поштову кореспонденцію, але про її зміст йому нічого не повідомляли. Заперечував, що в постанові поліцейського від 01.06.2024 за ч.4 ст.126 КУпАП містяться підписи ОСОБА_8 та свою обізнаність з нею, хоча підтвердив факт керування ним автомобілем «ВАЗ-21013» і зупинку працівниками поліції. Погодився, що вранці 14.01.2025 керував автомобілем «ВАЗ-2115» та був зупинений працівниками патрульної поліції, які склали відносно ОСОБА_8 протокол про адміністративне правопорушення за ч.5 ст.126 КУпАП, який він підписав та виклав пояснення.

Незважаючи на заперечення обвинуваченим своєї вини у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.382 КК України, його винуватість знайшла своє підтвердження в судовому засіданні, вона відображена низкою доказів, яким суд дав належну оцінку.

Зокрема, постановою Борзнянського районного суду Чернігівської області від 04 травня 2023 року, яка набрала законної сили 23.05.2023, ОСОБА_8 визнаний винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, і на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 грн. (справа №730/396/23).

Постановою Борзнянського районного суду Чернігівської області від 17 листопада 2023 року, що набрала законної сили 28.11.2023, ОСОБА_8 визнаний винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.130 КУпАП, і на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 2000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 34000 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 3 роки, без оплатного вилучення транспортного засобу (справа №730/1248/23).

Відповідно до рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення копія цієї постанови суду була направлена ОСОБА_8 за вказаною в протоколі про адміністративне правопорушення адресою місця проживання - АДРЕСА_2 , та отримана ним 18.11.2023 особисто. Отже, обвинувачений був обізнаний про наявність вищевказаного судового рішення.

Зі змісту копії протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №220553 від 14.01.2025, складеного поліцейським ВП №3 (м. Борзна) Ніжинського РУП ГУНП в Чернігівській області старшим сержантом поліції ОСОБА_10 , убачається, що ОСОБА_8 , 14 січня 2025 року близько 10:25 год., у с. Забілівщина, по вул. Шевченка, 5, повторно протягом року керував автомобілем «ВАЗ-2115», д.н.з. НОМЕР_1 , будучи позбавленим права керування транспортними засобами, чим порушив вимоги п.2.1а Правил дорожнього руху, за що передбачена адміністративна відповідальність за ч.5 ст.126 КУпАП.

Саме під час складання вищезазначеного протоколу було встановлено, що ОСОБА_8 здійснював керування транспортним засобом, будучи позбавленим такого права відповідно до постанови Борзнянського районного суду Чернігівської області від 17 листопада 2023 року.

Під час огляду відеозапису з боді-камери поліцейського, на якому зафіксовано зупинку та спілкування працівників патрульної поліції з водієм автомобіля «ВАЗ-2115», д.н.з. НОМЕР_1 , ОСОБА_8 , встановлено, що при оформленні щодо нього адміністративних матеріалів за ч.5 ст.126 КУпАП, ОСОБА_8 повідомив, що він позбавлений права керування транспортними засобами та підтвердив факт керування автомобілем, про що особисто написав та засвідчив підписом у протоколі.

Наведені вище обставини вчинення обвинуваченим кримінального правопорушення підтверджуються показаннями свідків ОСОБА_11 та ОСОБА_10 , працівників поліції, які знаходились в складі екіпажу ГРПП вранці 14.01.2025, та в с. Забілівщина за порушення Правил дорожнього руху зупинили транспортний засіб під керуванням ОСОБА_8 .

Так, допитані у суді першої інстанції свідки ОСОБА_11 , ОСОБА_10 показали, що 14 січня 2025 року, під час несення служби, в с. Забілівщина за порушення Правил дорожнього руху зупинили автомобіль «ВАЗ-2115» сірого кольору під керуванням ОСОБА_8 . По інформаційній базі поліції «Цунамі» перевірили особу ОСОБА_8 і встановили, що він за рішенням суду був позбавлений права керування транспортними засобами, чого водій при спілкуванні з ними не заперечував, повідомивши, що вказана інформація йому відома. В подальшому відносно ОСОБА_8 було складено протокол про адміністративне правопорушення за ч.5 ст.126 КУпАП, у якому водій розписався та надав власноруч письмове пояснення. Дана подія фіксувалась на боді-камеру поліцейського.

Перебування поліцейських ВП № 3 (м. Борзна) Ніжинського РУП ГУНП в Чернігівській області ОСОБА_10 та ОСОБА_11 при виконанні службових обов`язків та їх повноваження на складання протоколів у сфері забезпечення Правил дорожнього руху підтверджується витягами з наказів про призначення №119 о/с від 28.02.2024, посадовими (функціональними) обов`язками, розстановкою нарядів від 14.01.2025.

Постановою поліцейського ВП №3 (м. Борзна) Ніжинського РУП ГУНП в Чернігівській області старшого сержанта поліції ОСОБА_12 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ЕНА №2285987 від 01.06.2024, ОСОБА_8 було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.4 ст.126 КУпАП у виді штрафу в розмірі 20400 грн. за те, що він 01 червня 2024 року близько 00:52 год., у м. Борзна, по вул. Шевченка, керував автомобілем «ВАЗ-21013», д.н.з. НОМЕР_2 , будучи позбавленим прав керування. Даний факт керування автомобілем обвинуваченим не заперечується, на постанові містяться підписи правопорушника, що вказує на обізнаність ОСОБА_8 із раніше застосованою до нього судовою забороною на право керування транспортними засобами.

В судовому засіданні місцевого суду свідок ОСОБА_12 повідомив, що в червні 2024 року як співробітник Національної поліції виносив постанову про притягнення до адміністративної відповідальності за ч.4 ст.126 КУпАП щодо ОСОБА_8 , який керував автомобілем «ВАЗ-21013», будучи раніше позбавленим прав керування транспортними засобами, що було з`ясовано по інформаційній базі поліції «Цунамі». При спілкуванні з водієм ОСОБА_8 він не заперечував своєї обізнаності щодо попереднього позбавлення його права керування транспортними засобами, іншої адреси місця проживання, ніж та, що вказана в інформаційній базі ( АДРЕСА_2 ), не повідомляв. У вказаній адміністративній постанові ОСОБА_8 власноруч розписався та йому була вручена її копія.

Наведені свідчення свідків суд обґрунтовано поклав в основу вироку, дав їм належну оцінку та правильно визнав їх достовірними, оскільки вони підтверджують обставини вчинення ОСОБА_8 інкримінованого йому кримінального правопорушення, узгоджуються з іншими доказами, зібраними у справі.

Отже, місцевий суд, дослідивши, перевіривши та проаналізувавши в судовому засіданні всі вищевказані докази в їх сукупності, як такі, що узгоджуються між собою та не викликають сумніву, правильно дійшов висновку про необхідність кваліфікації дій обвинуваченого ОСОБА_8 за ч.1 ст. 382 КК України, як умисне невиконання постанови суду, яка набрала законної сили, з чим погоджується і колегія суддів.

Виходячи з положень ч.1 ст.382 КК України, кримінальна відповідальність за цією статтею настає, серед іншого, за умисне невиконання постанови суду, що набрала законної сили.

Об`єктивна сторона кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.382 КК України, є умисне невиконання судового рішення, що набрало законної сили, і означає повне його ігнорування.

Суб`єктом цього кримінального правопорушення може бути фізична особа, на користь якої ухвалено рішення суду та яку зобов`язано вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення.

Як вірно встановлено місцевим судом, ОСОБА_8 є особою, яка позбавлена права керування транспортними засобами на певний строк, тобто судом на нього покладено обов`язок утриматись від таких дій протягом визначеного судом строку.

Статтею 9 КУпАП визначено, що адміністративне правопорушення - це протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління, і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

За вчинення адміністративного правопорушення до особи застосовується адміністративне стягнення, одним із видів якого є позбавлення спеціального права, зокрема, права керування транспортними засобами.

Відповідно до ст.23 КУпАП адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Статтею 15 Закону України «Про дорожній рух» забороняється керування транспортними засобами особам, до яких застосовано, зокрема, адміністративне стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами, протягом строку позбавлення.

Отже, позбавлення права керування транспортними засобами одночасно припиняє реалізацію цього права особою, до якої застосовано цей вид адміністративного стягнення, та призводить як до формального, так і до реального унеможливлення керування особою транспортними засобами.

Відповідно до ст.ст.129, 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку.

Положеннями ст.13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» передбачено, що судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Обов`язковість урахування (преюдиційність) судових рішень для інших судів визначається законом. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи не можуть приймати рішення, які скасовують судові рішення або зупиняють їх виконання.

Зазначені законодавчі норми кореспондують й зі ст.298 КУпАП, згідно якої постанова про накладення адміністративного стягнення є обов`язковою для виконання державними і громадськими органами, підприємствами, установами, організаціями, посадовими особами і громадянами.

За встановлених судом фактичних обставин кримінального провадження, підтверджених доказами, дослідженими безпосередньо під час судового розгляду у місцевому суді та перевірених апеляційним судом, ОСОБА_8 був обізнаний про наявність щодо нього постанови Борзнянського районного суду Чернігівської області від 17.11.2023, якою його було позбавлено права керування транспортними засобами (вимога забороняю чого характеру), яка ним не оскаржувалась та набрала законної сили, проте всупереч судовому рішенню, здійснював керування транспортним засобом та порушував Правила дорожнього руху, за що відносно ОСОБА_8 складено протокол про адміністративне правопорушення за ч.5 ст.126 КУпАП, та згідно з даними ЄДРСР притягувався до адміністративної відповідальності за ч.5 ст.126 КУпАП (постанова Борзнянського районного суду Чернігівської області від 27.01.2025), мав реальну можливість виконати покладений на нього обов`язок, що на думку колегії суддів свідчить про умисне ухилення останнього від виконання постанови суду, яка набрала законної сили.

Доводи обвинуваченого про те, що він не був обізнаний про наявність щодо нього постанови Борзнянського районного суду Чернігівської області від 17.11.2023 про позбавлення права керування транспортними засобами, не заслуговують на увагу, оскільки таке ОСОБА_8 було достовірно відомо, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення, відповідно до якого постанова вручена адресату ОСОБА_8 особисто 18.11.2023, про що мається відмітка та підпис на поштовому документі. Зі змісту протоколів про адміністративне правопорушення, які складалися щодо ОСОБА_8 за порушення ним Правил дорожнього руху, відеозапису з боді-камери поліцейського, показань свідків ОСОБА_11 , ОСОБА_10 , ОСОБА_12 (працівників поліції), ОСОБА_8 не заперечував факт керування транспортними засобами та повідомляв, що йому відомо про позбавлення його права керування транспортними засобами.

Виходячи із норм кримінального процесуального законодавства, під час перегляду вироку суду в апеляційному порядку, суд не вправі перевіряти законність та обґрунтованість судового рішення, яке набрало законної сили, в іншому провадженні, надавати йому оцінку, тому посилання ОСОБА_8 про застосування аналогії права (ст.335 КПК України) під час розгляду справи №730/1248/23 про адміністративне правопорушення щодо нього, є безпідставними. Водночас, ОСОБА_8 , як особа, яка мала право оскаржити постанову суду, не скористався цим правом у встановлений законом строк. Отже, таке судове рішення є остаточним і таким, що набрало законної сили.

Твердження апелянта, що кримінальне провадження щодо нього розглянуто неповноважним судом, є необґрунтованими, так як злочини, вчинені військовослужбовцями, розглядаються судами загальної юрисдикції, оскільки в Україні інститут військових судів було ліквідовано.

Посилання сторони захисту на недоведеність поза розумним сумнівом винуватості ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, не заслуговує на увагу, оскільки в повному обсязі спростовуються матеріалами кримінального провадження, і на переконання колегії суддів, є лише способом уникнення останнім кримінальної відповідальності.

Згідно з положеннями ст.65 КК України суд призначає покарання, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Особі, яка вчинила кримінального правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

Призначаючи обвинуваченому ОСОБА_8 міру покарання, місцевий суд, відповідно до вимог ст.65 КК України, з достатньою повнотою врахував ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, його суспільну небезпечність; ставлення обвинуваченого до скоєного; дані про його особу, який одружений, має на утриманні двох малолітніх дітей, за місцем проживання характеризується задовільно, є військовослужбовцем, проте з 27.11.2022 вважається таким, що самовільно залишив військову частину, за місцем несення служби характеризується негативно, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, неодноразово притягувався до адміністративної відповідальності за порушення Правил дорожнього руху, на час вчинення злочину є особою, яка раніше не судима; відсутність обставин, які пом`якшують і обтяжують покарання, та дійшов правильного висновку про необхідність призначення йому покарання саме у виді позбавлення волі на певний строк, передбачений санкцією ч.1 ст.382 КК України, із звільненням від відбування покарання з випробуванням, на підставі ст.75 КК України, що буде необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень, з чим погоджується і колегія суддів.

Порушень місцевим судом під час розгляду кримінального провадження вимог кримінального та кримінального процесуального закону, які б були підставою для зміни або скасування вироку, колегією суддів не встановлено.

Керуючись ст.ст.404, 407, 419 КПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_8 - залишити без задоволення, а вирок Борзнянського районного суду Чернігівської області від 04 червня 2025 року щодо ОСОБА_8 - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку протягом трьох місяців.

СУДДІ:

ОСОБА_3 ОСОБА_2 ОСОБА_4