Кримінальне провадження №629/5116/24
Номер провадження 1-кп/629/51/25
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 грудня 2025 року Лозівський міськрайонний суд Харківської області у складі:

головуючого - ОСОБА_1 ,

за участю секретаря - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

прокурора - ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

потерпілого - ОСОБА_7 ,

законного представника потерпілого - ОСОБА_8 ,

неповнолітнього обвинуваченого - ОСОБА_9 ,

законного представника неповнолітнього обвинуваченого - ОСОБА_10 ,

захисника - ОСОБА_11 ,

представника служби у справах дітей Лозівської міської ради Харківської області - ОСОБА_12 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Лозова Харківської області кримінальне провадження за обвинуваченням:

неповнолітнього ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Лозова Харківської області, громадянина України, із неповною середньою освітою, учня ІНФОРМАЦІЯ_5 Лозівської міської ради Харківської області, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого;

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 115, ч. 2 ст. 263 КК України,

у с т а н о в и в:

30.06.2024, у неповнолітнього ОСОБА_9 виник з неповнолітнім ОСОБА_7 міжособистісний конфлікт через ревнощі до їх спільної знайомої ОСОБА_13 , в ході якого вони взаємно один одному в месенджері «Телеграм» виражали образи та погрози, і на ґрунті неприязного ставлення до ОСОБА_7 у ОСОБА_9 виник кримінально-протиправний намір по відношенню до ОСОБА_7 з неконкретизованим умислом, допускаючи можливість як заподіяння будь-якої шкоди здоров`ю, так і настання смерті потерпілого.

Реалізуючи свій вищевказаний кримінально-протиправний намір по відношенню до ОСОБА_7 ОСОБА_9 , 01.07.2024 о 10:39 приїхав з смт. Орілька Лозівського району Харківської області до м. Лозова Харківської області, привізши з собою ніж, який ніс за поясом шортів, прикривши футболкою, і приблизно о 11:05 прийшов до будинку АДРЕСА_3 , де на той момент біля під`їзду будинку перебували неповнолітній ОСОБА_7 з їх спільною знайомою ОСОБА_13 . Далі ОСОБА_9 , наближаючись до ОСОБА_7 , який сидів на лавці поблизу під`їзду вищезазначеного будинку, взяв у ліву руку ніж, який привіз із собою, та завдав ОСОБА_7 один удар ножом в область правої частини живота, внаслідок чого заподіяв потерпілому тілесне ушкодження у вигляді колото-різаного поранення передньої поверхні живота справа в 5,5 см від серединної лінії і 3,5 см донизу від краю ребер дуги, яке проникає в черевну порожнину з ушкодженням печінки, що за критерієм небезпеки для життя, відноситься до тяжких тілесних ушкоджень. Після цього, ОСОБА_7 побіг з місця події, а ОСОБА_9 побіг за потерпілим, пропонуючи свою допомогу та звертаючись до перехожого з проханням викликати швидку медичну допомогу. ОСОБА_7 було своєчасно надано медичну допомогу.

Крім того, в невстановлені в ході судового розгляду дату та час, але не пізніше 01.07.2024, за невстановлених в ході судового розгляду обставин, у ОСОБА_9 , виник умисел на придбання та подальше носіння без передбаченого законом дозволу металевого кастету, який є холодною зброєю ударно-дробильної дії.

Реалізуючи свій злочинний умисел, в невстановлені в ході судового розгляду дату та час, але не пізніше 01.07.2024, за невстановлених в ході судового розгляду обставин, ОСОБА_9 придбав металевий кастет, який є холодною зброєю ударно-дробильної дії. Продовжуючи реалізовувати свій злочинний умисел, ОСОБА_9 , діючи умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, не маючи передбаченого законом дозволу на носіння холодної зброї, з метою самозахисту, порушивши Положення про дозвільну систему затвердженого, Постановою Кабінету міністрів України № 576 від 12.10.1992 року, Інструкції про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної і холодної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу, спорядження гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України № 622 від 21.08.1998 року, 01.07.2024 приблизно о 09:00, точний час в ході судового розгляду встановити не виявилось можливим, помістив вказаний металевий кастет до власної барсетки, яку в подальшому носив при собі.

01.07.2024 о 13:58, на залізничній станції «Лозова», за адресою: Харківська область, місто Лозова, вулиця Вокзальна, 4, ОСОБА_9 був затриманий працівниками поліції за підозрою у вчиненні злочину передбаченому ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 115 КК України. В подальшому в ході його особистого обшуку, в період часу з 16:30 до 16:51, у барсетці, яку при собі носив ОСОБА_9 виявлено та вилучено металевий кастет виготовлений саморобним способом, який відноситься до категорії неклинкової холодної зброї ударно-дробильної дії.

Прокурором пред`явлено обвинувачення, у вчиненні кримінального правопорушення за ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 115 КК України як закінчений замах на вбивство, тобто умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині, ч. 2 ст. 263 КК України як носіння кастетів без передбаченого законом дозволу.

У відповідності до ст. 337 КПК України судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта.

За вимогами ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим, при цьому його законність повинна базуватись на правильному застосуванні норм матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених положеннями Кримінального процесуального кодексу України.

Винуватість обвинуваченого ОСОБА_9 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 263 КК України в повному обсязі підтверджується сукупністю зібраних по справі та досліджених в судовому засіданні доказів:

- показаннями ОСОБА_9 в судовому засіданні, який вину у вчиненні даного злочину визнав в повному обсязі, щиро каявся, відверто визнав свою провину, висловлював щирий жаль з приводу вчиненого, осуд своєї поведінки, та пояснив, що вилучений 01.07.2024 на залізничній станції «Лозова» працівниками поліції кастет він знайшов за декілька місяців до цього біля залізничних шляхів в смт. Орілька і носив з собою у барсетці.

-витягом з Єдиного реєстру досудових розслідувань, згідно якого 24.07.2024 до Єдиного реєстру досудових розслідувань внесенні відомості по кримінальному провадженню № 0000828 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 263 КК України./том 2 а.с. 82/;

-рапортом старшого слідчого СВ Лозівського РВП ГУНП в Харківській області, згідно якого в ході проведення досудового розслідування кримінального провадження № 0000717 від 01.07.2024 за ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 115 КК України, під час особистого обшуку затриманого ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , було вилучено предмет, схожий на кастет /том 2 а.с. 83/;

-висновком експерта № СЕ-19/121-24/19345-ХЗ від 11.07.2024, згідно якого наданий на дослідження предмет відноситься до категорії неклинкової холодної зброї ударно-дробильної дії та є металевим кастетом. Наданий на дослідження кастет виготовлений саморобним способом /том 2 а.с. 85-88/.

Аналізуючи зібрані у справі докази в частині обвинувачення за ч. 2 ст. 263 КК України в їх сукупності, суд дійшов висновку, що вина обвинуваченого доведена, його дії правильно кваліфіковані за ч. 2 ст. 263 КК України як носіння кастетів без передбаченого законом дозволу.

Разом з тим, щодо висунутого ОСОБА_9 обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення за ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 115 КК України, то суд зазначає, що згідно з пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, 1950 року: «Кожен має право на справедливий розгляд його справи судом, який встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення».

Однією із загальних засад кримінального провадження, передбачених п.10 ч.1 ст.7 та ст.17 КПК, є презумпція невинуватості та забезпечення доведеності вини, яка визначає, що особа вважається невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено у порядку, передбаченому цим Кодексом, і встановлено обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили.

Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом.

Відповідно до положень статті 84 КПК доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню. Процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів.

Згідно статей 85 та 86 КПК належними є докази, які прямо чи непрямо підтверджують існування чи відсутність обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, та інших обставин, які мають значення для кримінального провадження, а також достовірність чи недостовірність, можливість чи неможливість використання інших доказів.

Доказ визнається допустимим, якщо він отриманий у порядку, встановленому цим Кодексом. Недопустимий доказ не може бути використаний при прийнятті процесуальних рішень, на нього не може посилатися суд при ухваленні судового рішення.

Згідно ч.ч. 1, 4 ст. 95 КПК показання - це відомості, які надаються в усній або письмовій формі під час допиту підозрюваним, обвинуваченим, свідком, потерпілим, експертом щодо відомих їм обставин у кримінальному провадженні, що мають значення для цього кримінального провадження.

Суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 цього Кодексу.

Органом досудового розслідування дії ОСОБА_9 були кваліфіковані за ч.2 ст.15, ч. 1 ст.115 КК, як закінчений замах на вбивство, тобто умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині.

Проте, із такими висновками сторони обвинувачення суд не погоджується.

Сукупність досліджених в судовому засіданні доказів, їх оцінка, переконують суд, що в діях обвинуваченого ОСОБА_9 наявні ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, а тому обвинувачення, пред`явлене ОСОБА_9 слід кваліфікувати за ч. 1 ст. 121 КК України, як умисне тяжке тілесне ушкодження, тобто умисне тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння, а не за ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 115 КК України з огляду на таке.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях «Ірландія проти Сполучного Королівства», «Коробов проти України» зазначає, що при оцінці доказів, суд, як правило, застосовує критерій доведення вини «поза розумним сумнівом», така доведеність може випливати із співвідношення достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків.

Згідно з правовими позиціями Європейського суду з прав людини «розумним є сумнів, який ґрунтується на певних обставинах та здоровому глузді, випливає зі справедливого та зваженого розгляду усіх належних та допустимих відомостей, визнаних доказами, або з відсутності таких відомостей і є таким, який змусив би особу втриматися від прийняття рішення у питаннях, що мають для неї найбільш важливе значення».

Стандарт доведення «поза розумним сумнівом» означає, що сукупність обставин справи, встановлена під час судового розгляду, виключає будь-яке інше розумне пояснення події, яка є предметом судового розгляду, крім того, що інкриміноване правопорушення було вчинене і правопорушник є винним у його вчиненні. «Поза розумним сумнівом» має бути доведений кожний з елементів, які є важливими для правової кваліфікації діяння. Це питання має бути вирішено на підставі безстороннього та неупередженого аналізу наданих сторонами допустимих доказів, які свідчать за чи проти тієї або іншої версії подій.

Обов`язок всебічного і неупередженого дослідження судом усіх обставин справи у цьому контексті означає, що для того, щоб визнати винуватість доведеною поза розумним сумнівом, версія обвинувачення має пояснювати всі встановлені судом обставини, що мають відношення до події, яка є предметом судового розгляду. Суд не може залишити без уваги ту частину доказів та встановлених на їх підставі обставин лише з тієї причини, що вони суперечать версії обвинувачення. Наявність таких обставин, яким версія обвинувачення не може надати розумного пояснення або які свідчать про можливість іншої версії інкримінованої події, є підставою для розумного сумніву в доведеності вини особи.

Для дотримання стандарту доведення «поза розумним сумнівом» недостатньо, щоб версія обвинувачення була лише більш вірогідною за версію захисту. Необхідно, щоб будь-який обґрунтований сумнів у тій версії події, яку надало обвинувачення, був спростований фактами, встановленими на підставі допустимих доказів, і єдина версія, якою розумна і безстороння людина може пояснити всю сукупність фактів, установлених у суді, є та версія подій, яка дає підстави для визнання особи винною за пред`явленим обвинуваченням.

Відповідно до п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 07 лютого 2003 року «Про судову практику в справах про злочини проти життя та здоров`я особи» (далі Постанова), замах на злочин може бути вчинено лише з прямим умислом (коли особа усвідомлює суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачає його суспільно небезпечні наслідки і бажає їх настання).

Отже, якщо винний діяв з непрямим умислом, він не може нести відповідальність за замах на вбивство.

Також злочин не може бути кваліфікований як замах на вбивство у випадках, коли винний діє з неконкретизованим умислом, допускаючи можливість як заподіяння будь-якої шкоди здоров`ю, так і настання смерті. Відповідальність у цих випадках повинна наставати лише за наслідки, які фактично було заподіяні.

Згідно із пунктом 22 вказаної Постанови питання про наявність у діях особи умислу на вбивство слід вирішувати, виходячи із сукупності всіх обставин вчиненого діяння, зокрема, треба враховувати спосіб, знаряддя злочину, кількість, характер і локалізацію поранень та інших тілесних ушкоджень, причини припинення злочинних дій, поведінку винного і потерпілого, що передували події, їх стосунки. Визначальним при цьому є суб`єктивне ставлення винного до наслідків своїх дій.

Як убачається з показань обвинуваченого ОСОБА_9 , який був допитаний в присутності законного представника ОСОБА_10 , він вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України визнав, щиро каявся, відверто визнавав свою провину, висловлював щирий жаль з приводу вчиненого та осуд своєї поведінки, в судовому засіданні приніс вибачення потерпілому. Пояснив, що зустрічався з ОСОБА_13 , якій 30.06.2024 року приблизно о 17-00 год. він зателефонував і почув у трубку телефона чоловічий голос, який звертався до нього з вимогою, щоб він припинив телефонувати ОСОБА_13 . В цей же день пізніше він в месенджері «Телеграм» він отримав голосове повідомлення від ОСОБА_7 з тим, щоб він припинив телефонувати ОСОБА_13 , на що він повідомив, що він зустрічається з ОСОБА_13 , потім між ним та ОСОБА_7 виник конфлікт і вони в переписці повідомленнями висловлювали образи і погрози один одному, домовилися, що будуть битися. Він та ОСОБА_7 домовилися зустрітися, щоб з`ясувати відносини наступного дня. ІНФОРМАЦІЯ_6 він виїхав з смт. Орілька на зустріч з ОСОБА_7 , з дома з собою взяв кухонний ніж з оранжевою рукояткою, довжиною леза 10-12 см., який поклав за поясом шортів зліва, бо вважав, що ОСОБА_7 на зустріч може покликати ще когось, а він їде один, а також для того, щоб показати ніж та цим налякати ОСОБА_7 . Він прибув до м. Лозової на електро потягу приблизно о 10-30 год. і поїхав на 3 м-н, де чекав на зустріч. Через деякий час він отримав повідомлення від ОСОБА_13 , в якому йому ОСОБА_13 повідомила, де вона знаходилася з ОСОБА_7 .. Він прийшов на 4 м-н, де наближаючись до буд. 71 попереду себе побачив на лавці біля під`їзду ОСОБА_7 , який сидів, та ОСОБА_13 , яка стояла поруч, він йшов їм на зустріч. Коли був на відстані витягнутої руки від ОСОБА_7 , він спитав у того, чи в нього багато духу, на що ОСОБА_7 відповів стверджувально і спитав, чи на цьому місці вони будуть боротися, він відповів, що так. Потім він побачив як ОСОБА_7 потягнувся рукою до правої кишені шортів, що він сприйняв як те, що ОСОБА_7 може дістати з шортів ніж, кастет або будь-яке інше травмуюче знаряддя. Тоді він із-за поясу шортів взяв ніж у ліву руку(оскільки кисть правої руки в нього була травмована) і наніс удар, поціливши у праву руку ОСОБА_7 , якою той тягнувся в карман шортів, приклав незначну силу. При цьому він дивився в очі ОСОБА_7 , не дивився, куди вдаряє, думав, що попаде по його руці, і навіть не відчув, як лезо ножа увійшло в тіло ОСОБА_7 . Він зрозумів, що поранив ОСОБА_7 , коли подивився на ніж, і на клинку ножа побачив кров, тоді усвідомив, що сталося серйозне поранення, і злякався. Він не мав намір вбивати ОСОБА_7 , посилався на те, що він і далі мав можливість у разі такого наміру продовжувати свої удари. ОСОБА_7 сидів перед ним і він не мав перешкод, щоб продовжити нанесення ударів. Потім ОСОБА_7 встав та побіг звідти, він пішов за ним та кричав йому з проханням зупинитися, щоб мати можливість викликати швидку допомогу в певне місце. Він бачив як ОСОБА_7 забіг в будівлю УПСЗН. Біля цієї будівлі він зустрів перехожого і повідомив, що підрізав ОСОБА_7 , попросив викликати швидку. Він пішов геть, бо був наляканий, по дорозі зустрів ОСОБА_13 , якій сказав, що не може пояснити, чому так сталося, і направився до зупинки «Сільпо», щоб сісти на маршрутку в напрямку залізничного вокзалу. Поки очікував маршрутку, він чув сирену швидкої допомоги, яка їхала на виклик. На станції м. Лозова в потягу він був виявлений працівниками поліції.

Так, винуватість обвинуваченого ОСОБА_9 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України підтверджується дослідженими в судовому засіданні доказами:

-показами неповнолітнього потерпілого ОСОБА_7 , якого було допитано в судовому засіданні у присутності законного представника ОСОБА_8 , який показав, що 30.06.2024 він зустрівся з дівчиною на ім`я ОСОБА_14 , з якою познайомився незадовго до цього в додатку Телеграм. Під час зустрічі дівчині зателефонував її колишній хлопець ОСОБА_9 , про що вона виказала незадоволення. У зв`язку з чим ОСОБА_7 , використовуючи мобільний телефон ОСОБА_14, який вона йому надала, в грубій формі висловив свою вимогу ОСОБА_9 , щоб той не телефонував ОСОБА_14 . Також він взяв аккаунт ОСОБА_9 в телеграм, і цього ж дня увечері написав йому повідомлення з вимогою припинити телефонувати дівчині в грубій формі, на що ОСОБА_9 відповів йому також в грубій формі, і тоді, деякий час у них тривала переписка з погрозами один одному, в якій ОСОБА_7 висловлював погрози здоров`ю ОСОБА_9 , а ОСОБА_9 - погрози життю ОСОБА_7 . 01.07.2024 приблизно о 8 годині ОСОБА_7 зустрівся з ОСОБА_14 , впродовж зустрічі ОСОБА_14 розмовляла з ОСОБА_15 , використовуючи телефон ОСОБА_7 , та в якійсь момент відправила ОСОБА_9 повідомлення з геолокацією їх місця знаходження. Потім приблизно о 10-30 год., ОСОБА_7 з ОСОБА_14 присіли на лавочку біля житлового будинку АДРЕСА_3 , розмовляли близька 10-15 хвилин до того, як ОСОБА_14 звернула увагу ОСОБА_7 на те, що до них наближається її колишній хлопець ОСОБА_9 ОСОБА_7 до цього з ОСОБА_9 особисто знайомий не був. ОСОБА_7 побачив ОСОБА_9 з відстані 7-10 метрів, одягненого в чорні штани, червону футболку, він не бачив, щоб ОСОБА_9 щось тримав у руці. Коли ОСОБА_9 до нього наближався, то ОСОБА_7 почав вставати з лавиці і неочікувано відчув удар чимось в живіт, який ОСОБА_9 , висловлюючись нецензурною лексикою в його адресу, наніс лівою рукою у напрямку прямо або знизу вверх, від чого він відчув жар. Предмет, яким був нанесений удар, ОСОБА_7 побачив тоді, коли ОСОБА_9 його витягнув з тіла. Це був ніж, довжиною леза 10-11 см, шириною леза 3 см. Побоюючись за своє життя, ОСОБА_7 почав убігати від ОСОБА_9 в напрямку будівлі, яка розташована на відстані приблизно 50 метрів та в якій працює його мама - ОСОБА_8 . Озираючись, ОСОБА_7 бачив, що за ним біжить ОСОБА_9 , тримаючи ніж у руці та викрикуючи йому погрозу, яку він сприймав як загрозу своєму життю. Потім ОСОБА_7 , оббігши будівлю, що склало приблизно 100 метрів, щоб увійти в неї, почув від ОСОБА_9 прохання зупинитись, щоб той йому допоміг, на що він не відреагував і біг далі. Потім ОСОБА_7 добіг до кабінету мами, де йому викликали швидку допомогу. В лікарні в м. Лозова він переніс хірургічне втручання, після якого знаходився в комі 1,5 суток, потім був переведений в лікарню в м. Харків, де лікувався з 05.07.2024-16.07.2024. ОСОБА_7 відомо, оскільки він особисто чув розмови його матері з бабусею ОСОБА_9 , що остання приносила вибачення і пропонувала матеріальну допомогу на його лікування, від чого його мама відмовилася.

-показами малолітнього свідка ОСОБА_13 , яка була допитана в судовому засіданні в присутності матері ОСОБА_16 , яка показала, що вона познайомилася з ОСОБА_9 і спілкувалася з ним декілька тижнів. Потім вона розірвала стосунки з ОСОБА_17 і 30.06.2024 почала спілкуватися з ОСОБА_7 , якому повідомила, що припинила відносини з ОСОБА_9 і що ОСОБА_9 продовжує їй дзвонити. ОСОБА_7 попросив аккаунт ОСОБА_9 в месенджері «Телеграм», щоб з`ясувати відносини, і вона його надала. Потім 01.07.2024 вона і ОСОБА_7 перебували разом на вулиці і вона відправила ОСОБА_9 повідомлення про місце, де вони знаходяться з ОСОБА_7 . Вони знаходилися на АДРЕСА_3. Через деякий час прийшов ОСОБА_9 , який підійшов до ОСОБА_7 , який сидів на лавці біля під`їзду будинку, спитав, чи ОСОБА_7 відважився, духу набрався, на що ОСОБА_7 промовчав. Потім ОСОБА_9 підійшов ближче і наніс один удар ножом, який тримав в лівій руці. Потім ОСОБА_7 побіг геть, а ОСОБА_9 кричав йому зачекати, щоб викликати швидку, що він не настільки звір.

-показами неповнолітнього свідка ОСОБА_18 , яка була допитана в судовому засіданні в присутності матері ОСОБА_19 , яка показала, що за день до вчинення злочину, ОСОБА_20 запитав у неї у меседжері «Телеграм» про те, чи знає вона ОСОБА_21 . На що вона відповіла, що знає та запитала навіщо це ОСОБА_22 повідомив їй, що він розійшовся з ОСОБА_23 , і та почала зустрічатися з ОСОБА_24 . ОСОБА_17 та ОСОБА_25 почали між собою переписуватися в меседжері «Телеграм», виражаючи один одному образи та погрози. На наступний день, після вчинення злочину, ОСОБА_17 зателефонував їй та повідомив, що підрізав ОСОБА_25 .

-показами свідка ОСОБА_26 , який показав, що влітку 2024 року він разом з дружиною під`їхали до будинку, в якому мешкають, зайшли в останній під`їзд буд. АДРЕСА_3 . В цей час на лавці біля під`їзду сиділи хлопець та дівчина. Зайшовши додому, він разом з дружиною почули крики, дружина вийшла на балкон та побачила, як обвинувачений ОСОБА_9 женеться за потерпілим - хлопцем, який сидів біля їх під`їзду, в напрямку Управління праці та соціального захисту населення, чула, як цей хлопець просив про допомогу, кричав, що його вбивають. Потім він вийшов на балкон, та побачив, як обвинувачений виходить з території УПСЗН разом з дівчиною, яка сиділа біля їх під`їзду з потерпілим та прослідували до сусіднього під`їзду після чого там сіли на лавку біля першого під`їзду. Потім, як вони почули сирену швидкої допомоги, обвинувачений почав тікати, а дівчина повернулася до під`їзду, в якому живе свідок, деякий час там постояла. Потім приїхала швидка допомога, працівники якої побігли до УПСЗН, дівчина також пішла на територію УПСЗН, деякий час там постояла, після чого пішла геть. Свідок спустився на вулицю, забрав з лавки біля під`їзду речі потерпілого, телефон, сумку, воду, які в подальшому віддав матері потерпілого.

-показами свідка ОСОБА_27 , яка показала, що в літку 2024 року вона разом з чоловіком, перебуваючи у квартирі, де вони мешкають, почула сварку між хлопцями на вулиці. Коли вона вийшла на балкон, то побачила, як потерпілий оббігав будівлю УПСЗН, обвинувачений ОСОБА_9 йшов за потерпілим та питав у нього, куди той біжить та казав, що викличне йому швидку допомогу. За ними йшла дівчина. В подальшому, спустившись її чоловік побачив біля під`їзду на лавці пляшку з водою та речі, які її чоловік зібрав та потім віддав матері потерпілого.

-показами свідка ОСОБА_28 , який показав, що у червні 2024 року він був біля УПСЗН на мікрорайоні. В цей час повз нього пробіг хлопець, який тримався за бік. За цим хлопцем біг обвинувачений і просив перехожих викликати швидку допомогу, казав, що підрізав чоловіка. В цей час в руках обвинуваченого нічого не було.

-витягом з Єдиного реєстру досудових розслідувань, згідно якого 01.07.2024 до Єдиного реєстру досудових розслідувань внесенні відомості по кримінальному провадженню № 0000717 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 115 КК України, з фабулою: 01.07.2024 о 11:32 год. за адресою: АДРЕСА_3 невідома особа спричинила ножове порання ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , якого було госпіталізовано до Лозівської ЦРЛ з тілесними ушкодженнями у виді проникаючого поранення передньої стінки черевної порожнини. В ході оперативних заходів було встановлено, що до вчинення вказаного злочину причетний ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 /том 1 а.с. 93-94/;

-рапортом ст. інспектора-чергового ЧЧ СМ Лозівського районного відділу поліції ГУНП в Харківської області від 01.07.2024 про надходження повідомлення про злочин зі служби 102 про те, що 01.07.2024 о 11:32:00 виявлено потерпілого ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з діагнозом: проникаючого поранення передньої стінки черевної порожнини, який пояснив, що травми наніс знайомий. Потерпілий був доставлений в ЦРЛ /том 1 а.с. 95/;

-протоколом огляду місця події від 01.07.2024, з фототаблицею до нього, відкритої ділянки місцевості за адресою: АДРЕСА_3, в ході якого встановлено, що поблизу під`їзда № 4 зліва від під`їзду № 4, на відстані приблизно 3 м стоїть лавка /том 1 а.с. 96-99/;

-протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 01.07.2024 з додатком до протоколу, в якому зазначено чотири фотокартки різних чоловіків, де свідок ОСОБА_28 вказав, що впізнав хлопця, який звертався до нього з приводу виклику швидкої допомоги, оскільки останній повідомив, що вдарив ножом іншого хлопця, та який зображений на фото під № 2. В протоколі про пред`явлення особи для впізнання на фото № 2 зображений ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . На фото № 1,3,4 зображено сторонніх осіб /том 1 а.с. 100-102/;

-протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 02.07.2024 з додатком до протоколу, в якому зазначено чотири фотокартки різних чоловіків, де свідок ОСОБА_26 вказав, що впізнав хлопця якого бачив з балкону 01.07.2024, та який зображений на фото під № 2. В протоколі про пред`явлення особи для впізнання на фото № 2 зображений ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . На фото № 1,3,4 зображено сторонніх осіб /том 1 а.с. 103-105/;

-протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 02.07.2024 з додатком до протоколу, в якому зазначено чотири фотокартки різних чоловіків, де свідок ОСОБА_13 вказала, що впізнала хлопця на ім`я ОСОБА_17 , який напав на її знайомого ОСОБА_25 , та який зображений на фото під № 2. В протоколі про пред`явлення особи для впізнання на фото № 2 зображений ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . На фото № 1,3,4 зображено сторонніх осіб /том 1 а.с. 106-108/;

-протоколом проведення слідчого експерименту та лазерним диском від 01.07.2024 за участю свідка ОСОБА_13 , відповідно до якого свідок, на місці події, поблизу буд. АДРЕСА_3, розказала та показала про обставини нанесення ОСОБА_9 ножом тілесних ушкоджень ОСОБА_7 /том 1 а.с. 109-113/;

-повідомленням в.о. директора КНП «Лозівського ТМО» від 01.07.2024, згідно якого ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , надійшов до стаціонарного відділення № 1 01.07.2024 об 11:50 з діагнозом: ножеве проникаюче поранення черевної порожнини /том 1 а.с. 114/;

-протоколом особистого обшуку затриманої особи з лазерним диском від 01.07.2024, згідно якого в ході проведення особистого обшуку затриманого ОСОБА_9 , виявлено та вилучено: Предмет, схожий на кастет металевий; ніж, з руків?ям оранжевого кольору; мобільний телефон Redmi 12 C, IMEI: НОМЕР_1 ; НОМЕР_2 з сім картками НОМЕР_3 ; НОМЕР_4 /том 1 а.с. 118-119/;

-протоколом проведення свідчого експерименту та лазерним диском від 03.07.2024 за участю неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_9 , відповідно до якого обвинувачений на місці події, поблизу буд. АДРЕСА_3, розказав та показав про обставини нанесення ним ножом тілесних ушкоджень ОСОБА_7 /том 1 а.с. 122-126/;

-протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 17.07.2024 з додатком до протоколу, в якому зазначено чотири фотокартки різних чоловіків, де потерпілий ОСОБА_7 вказав, що впізнав ОСОБА_17 , який наніс йому ножове поранення, та який зображений на фото під № 2. В протоколі про пред`явлення особи для впізнання на фото № 2 зображений ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . На фото № 1,3,4 зображено сторонніх осіб /том 1 а.с. 136-139/;

-протоколом огляду предмету від 25.07.2024, в ході якого в приміщенні службового кабінету № 27 Лозівського РВП ГУНП в Харківській області було оглянуто та вилучено футболку, яка належить потерпілому ОСОБА_7 . В ході огляду футболки встановлено, що на передній частині футболки мається принт білого кольору. У верхній частині нижньої третини футболки, праворуч від центру виявлено поріз довжиною близько 3 (см). В даному місці футболка просякла речовиною бурого кольору, яка схожа на кров /том 1 а.с. 141/.

-протоколом проведення слідчого експерименту з DVD диском від 25.07.2024 за участю потерпілого ОСОБА_7 , відповідно до якого потерпілий, на місці події, поблизу буд. 71 на м-н 4 м. Лозова Харківської області, розказав та показав про обставини нанесення ОСОБА_9 ножом йому тілесних ушкоджень /том 1 а.с. 147-151/;

-CD-R диск з аудіо записом розмови фельдшера Стрижової, яка 01.07.2024 повідомила працівникам поліції про виявлення потерпілого ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з діагнозом: проникаюче поранення передньої стінки черевної порожнини, який пояснив, що травми наніс знайомий. Потерпілий був доставлений в ЦРЛ /том 1 а.с. 154/;

-повідомленням «Центру екстреної медичної допомоги та медицини катастроф» КНП Харківської обласної ради від 23.07.2024 згідно якого, 01.07.2024 з номера телефону НОМЕР_5 службою ЕМД було прийнято виклик за адресою: АДРЕСА_4 , щодо неповнолітньої дитини ОСОБА_7 , 2008 року народження. Виклик надійшов від особи жіночої статі. Обслуговування даного виклику здійснювала бригада НОМЕР_6 у складі фельдшера з МНС ОСОБА_29 , сестри медичної ОСОБА_30 та водія автотранспортних засобів ОСОБА_31 /том 1 а.с. 155-156/;

-CD-R диском з телефонною розмовою виклику швидкої допомоги за фактом нанесення тілесних ушкоджень ОСОБА_7 /том 1 а.с. 157/;

-протоколом огляду від 19.07.2024 з фототаблицею до нього та лазерним диском, згідно якого в приміщенні службового кабінету № 27 Лозівського РВП ГУНП в Харківській області було оглянуто мобільний телефон Redmi 12C з ІМЕІ: НОМЕР_1 ; НОМЕР_2 . В ході огляду встановлено, що в даному телефоні мається сім картка з номером: НОМЕР_3 та НОМЕР_4 . Час в телефоні відображається не коректним. В ході огляду галереї телефону виявлено фотознімок, датований 08.01.2024, на якому сфотографовано пістолет та ножі, серед яких є ніж, візуально схожий на вилучений під час особистого обшуку затриманого ОСОБА_9 . Також виявлено фотознімки, де сфотографований пістолет, ніж та кастет, а також фотографії, де ОСОБА_9 тримає в руках вказаний пістолет та кастет.

В ході огляду було відкрито мобільний додаток «Телеграм». При огляді вказаного мобільного додатку встановлено, що в ньому зареєстровано та відкрито 3 акаунти: 1.«ОСОБА_34», зареєстрований на номер: НОМЕР_7 ; 2.« ОСОБА_32 », зареєстрований на номер: НОМЕР_8 ; 3.« ОСОБА_33 », зареєстрований на номер: НОМЕР_9 .

Оглядався акаунт « ОСОБА_34 ». В даному акаунті мається канал (група) з назвою «ОСОБА_34», адміністратором якої є ОСОБА_9 за номером НОМЕР_7 . Огляд каналу здійснювався за 01.07.2024 (дату вчинення злочину). При огляді першого відеозапису ОСОБА_9 тримає в руках ніж та каже, що його скоро посадять до в`язниці. При огляді відеофайлу 01.07.2024 о 09:45 ОСОБА_9 каже: «Охота открита».При огляді відеофайлу 01.07.2024 о 11:23 ОСОБА_9 каже: «Ну все, дело уже сделано. На районе уже скорая».

Після цього було відкрито переписку з контактом « ОСОБА_35 » ( ІНФОРМАЦІЯ_3 ) (належить потерпілому ОСОБА_7 ). Аудіо та відеофайли з переписки зафіксовані на відеозапис. Переписка за 01.07.2024 сфотографована.

Після цього було відкрито переписку з контактом « ОСОБА_36 », який зареєстрований на номер НОМЕР_10 (належить свідку ОСОБА_37 ). Аудіо та відеофайли з переписки зафіксовані на відеозапис. Переписка за 01.07.2024 сфотографована.

Після цього було відкрито переписку з контактом « ОСОБА_39 » зареєстрований на номер НОМЕР_11 .

Аудіо та відеофайли з переписки зафіксовані на відеозапис. Переписка за 01.07.2024 сфотографована. При огляді встановлено, що 01.07.2024 о 02:09 ОСОБА_9 надсилає користувачу « ОСОБА_39 » фотографію потерпілого ОСОБА_7 та запитує, чи знає вона його, 02:11 ОСОБА_9 надсилає користувачу « ОСОБА_39 » аудіоповідомлення в якому виражає погрозу в сторону ОСОБА_7 : «Я его резать буду п*****са прям там, я ему с*ка кадык вырежу на**й», о 02:11 користувач « ОСОБА_39 » пише: «он за меня слух пустил», о 02:11 ОСОБА_9 надсилає користувачу « ОСОБА_39 » аудіоповідомлення, в якому виражає погрозу в сторону ОСОБА_7 : «П**да ему б**ть», о 02:12 ОСОБА_9 надсилає користувачу « ОСОБА_39 » аудіоповідомлення, в якому виражає погрозу в сторону ОСОБА_7 : «Ну короче малая жди… ну как побазарю вообще… я его резать буду… ну ладно», о 02:12 користувач « ОСОБА_39 » пише: «хорошо. туда его», о 02:12 ОСОБА_9 надсилає користувачу « ОСОБА_39 » аудіоповідомлення: «Я тебе видео скину на**й там где он уже б**ть порезаный будет валяться б**ть в крови», о 02:13 ОСОБА_9 надсилає користувачу « ОСОБА_39 » аудіоповідомлення: «Говорит (в контексті мається на увазі, що ці слова каже інша особа, яку ОСОБА_9 називає « ОСОБА_40 ») давай я сейчас позвоню ему скажу, что лучше не надо. (в подальшому слова, які безпосередньо каже ОСОБА_9 у відповідь на пропозицію «ОСОБА_40») Нет. Все, уже поздно. Я приеду, я его убью пи****са», о 02:14 ОСОБА_9 надсилає користувачу « ОСОБА_39 » аудіоповідомлення: «Давай, по**й, я сяду на малолетку но я єтого х*я зау**шу. Ладно, х*й с ним. Даже если не зае**шу, если так получится, то несколько ножевих он от меня получит», о 02:22 ОСОБА_9 надсилає користувачу « ОСОБА_39 » повідомлення: «За тебя родная зарежу», о 02:26 ОСОБА_9 надсилає користувачу « ОСОБА_39 » повідомлення: «Проси что угодно любого завалю», у відповідь на це повідомлення, о 02:26 користувач « ОСОБА_39 » пише: «хорошо», о 02:26 користувач « ОСОБА_39 » пише: «за ОСОБА_25 можно?», у відповідь на це повідомлення, о 02:27 користувач ОСОБА_9 пише повідомлення: «Забараню ту мразь», о 02:29 ОСОБА_9 надсилає користувачу « ОСОБА_39 » повідомлення: «Я его хотел застрелить но мне не дают» /том 1 а.с. 158-171/;

-протоколом відібрання зразків для проведення експертизи від 01.07.2024, згідно якого з 16 год. 55 хв. до 17 год. 10 хв. у ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , із застосуванням ватного аплікатору, було відібрано зразки букального епітелію /том 1 а.с. 172/;

-протоколом відібрання зразків для проведення експертизи від 09.07.2024, згідно якого з 09 год. 50 хв. до 10 год. 10 хв. у потерпілого ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , із застосуванням ватного аплікатору, було відібрано зразки букального епітелію /том 1 а.с. 173/;

-висновком експерта № СЕ-19/121-24/19416-БД від 02.08.2024, згідно якого на наданому на дослідження предметі, схожому на ніж, а саме - на клинку предмета, схожого на ніж (об`єкт № 3), виявлено кров людини та клітини з ядрами; на клинку та руків`ї предмета, схожого на ніж (об`єкти №№ 4, 5), виявлено клітини з ядрами, кров людини не виявлено. Встановлено генетичні ознаки сліду крові та клітин з ядрами, виявлених на клинку предмета, схожого на ніж (об`єкт № 3), та клітин з ядрами, виявлених на руків`ї предмета, схожого на ніж (об`єкт № 5). Встановлено генетичні ознаки клітин з ядрами, виявлених на клинку предмета, схожого на ніж (об`єкт № 4), які є змішаними та є непридатними для ідентифікації. Встановлено генетичні ознаки (ДНК-профілі) зразків букального епітелію підозрюваного неповнолітнього ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (об`єкти №№ 1, 6), та потерпілого неповнолітнього ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (об`єкт № 2). Генетичні ознаки (ДНК-профіль) сліду крові та клітин з ядрами, виявлених на клинку предмета, схожого на ніж (об`єкт № 3), збігаються з генетичними ознаками (ДНК-профілем) зразка букального епітелію потерпілого неповнолітнього ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (об`єкт № 2), та не збігаються з генетичними ознаками зразка букального епітелію підозрюваного неповнолітнього ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (об`єкти №№ 1, 6). Ймовірність походження даних генетичних ознак (ДНК-профілю) від потерпілого неповнолітнього ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (об`єкт № 2), становить не менше ніж 99,99999999 %. Генетичні ознаки клітин з ядрами, виявлених на руків`ї предмета, схожого на ніж (об`єкт № 5), є змішаними, містять генетичні ознаки більш, ніж однієї особи і можуть бути придатні для ідентифікації лише за домінуючим ДНК-профілем. Генетичні ознаки особи, яка домінує у змішаних генетичних ознаках клітин з ядрами, виявлених на руків`ї предмета, схожого на ніж (об`єкт № 5), збігаються з генетичними ознаками (ДНК-профілем) зразка букального епітелію підозрюваного неповнолітнього ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (об`єкти №№1, 6), та не збігаються з генетичними ознаками зразка букального епітелію потерпілого неповнолітнього ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (об`єкт № 2). У зв`язку з тим, що генетичні ознаки клітин з ядрами, виявлених на клинку предмета, схожого, на ніж (об`єкт № 4), є непридатними для ідентифікації, надати відповідь на запитання: "Чи збігаються генетичні ознаки крові та клітин з ядрами виявлених на ножі, з генетичними ознаками зразка букального епітелію підозрюваного ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 або зразка букального епітелію потерпілого ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ?" стосовно даного об`єкта не є можливим /том 1 а.с. 174-190/;

-випискою № 3788/1 із медичної картки стаціонарного хворого, згідно якої ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з 01.07.2024 по 05.07.2024 перебував на лікуванні у КНП «Лозівське територіальне медичне об`єднання» Лозівської міської ради Харківської області з діагнозом проникне колото-різане поранення живота. Колото-різана рана передньої поверхні великої долі печінки. Гемоперитонеум. Гіповолімічний шток ІІ-ІІІ ст. Постгеморагічна анемія ІІ ст. /том 1 а.с. 191/;

-випискою № 12216 із медичної картки стаціонарного хворого, згідно якої ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з 05.07.2024 по 16.07.2024 перебував на лікуванні у КНП Харківської обласної ради «Обласна дитяча клінічна лікарня» з діагнозом проникаюче колото-різане поранення живота. Колото-різана рана передньої поверхні великої долі печінки. Гемоперитонеум. Постгеморагічна анемія /том 1 а.с. 192/;

-висновком експерта № 12-14/208-ЛЗ/24 від 14.08.2024, згідно якого у малолітнього ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , мало місце одне колото-різане поранення передньої поверхні живота справа в 5,5 см від серединної лінії і 3,5 см донизу від краю реберної дуги, яке проникає в черевну порожнину з ушкодженням печінки. Вказане колото-різане поранення живота утворилося від колючо-ріжучої дії гострого предмету, плаского, типу клинка ножа і могло бути спричинене в строк та при обставинах, вказаних потерпілим і в постанові слідчого про призначення судово-медичної експертизи. За ступенем тяжкості колото-різане поранення живота, що проникає в черевну порожнину з пораненням печінки - це ТЯЖКЕ тілесне ушкодження за критерієм небезпеки для життя. Враховуючи наявність у малолітнього ОСОБА_7 одного тілесного ушкодження висловитися про послідовність нанесення неможливо. Колото-різане поранення живота у малолітнього ОСОБА_7 не могло утворитися при падінні з висоти власного зросту з наданням тілу прискорення чи без такого, на рівну поверхню. Не мається судово-медичних даних, щоб висловитися про взаємо розташування нападаючого і малолітнього ОСОБА_7 в момент нанесення останньому колото-різаного поранення живота. Покази неповнолітнього підозрюваного ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 надані під час проведення слідчого експерименту 03.07.2024 року в цілому не суперечать судово-медичним даним в частині локалізації, характеру і механізму спричинення тілесного ушкодження, що мало місце у малолітнього ОСОБА_7 . Покази свідка ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_4 надані під час проведення слідчого експерименту 01.07.2024року в цілому не суперечать судово-медичним даним в частині локалізації, характеру і механізму спричинення тілесного ушкодження, що мало місце у малолітнього ОСОБА_7 /том 1 а.с. 193-195/;

-висновком експерта № 12-14/228-ЛЗ/24 від 20.08.2024, згідно якого у малолітнього ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , мало місце одне колото-різане поранення передньої поверхні живота справа в 5,5 см від серединної лінії і 3,5 см донизу від краю реберної дуги, яке проникає в черевну порожнину з ушкодженням печінки. Покази потерпілого неповнолітнього ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 надані під час проведення слідчого експерименту 25.07.2024 в цілому не суперечать судово-медичним даним в частині локалізації, характеру і механізму отримання тілесного ушкодження, що мало місце у нього. Колото-різане поранення живота у малолітнього ОСОБА_7 утворилося від колючо-ріжучої дії гострого предмету, плаского, типу клинка ножа і могло бути спричинене клинком ножа, наданого на експертизу /том 1 а.с. 196-198/.

При цьому суд зауважує, що заяв про недопустимість наданих сторонами доказів, недостовірність документів, про допущені порушення закону у ході досудового розслідування, тощо, від сторін кримінального провадження до суду не надходило.

Суд вважає, що всі докази, які досліджені безпосередньо судом за участю сторін кримінального провадження, та зміст яких відображений у даному вироку, є належними, достовірними та допустимими доказами, оскільки прямо чи непрямо підтверджують існування обставин, що підлягають доказуванню у даному кримінальному провадженні та вони отримані у порядку, встановленому КПК України.

Згідно з положеннями ст. 24 КК наявність вини у формі умислу передбачає, що особа усвідомлювала суспільно небезпечний характер свого діяння (дії або бездіяльності), передбачала його суспільно небезпечні наслідки і бажала або свідомо припускала їх настання.

Умисел має дві характерні ознаки інтелектуальну і вольову. Інтелектуальна це усвідомлення особою суспільно небезпечного характеру своєї дії чи бездіяльності та передбачення її суспільно небезпечних наслідків. Вольова наявність у суб`єкта бажання настання суспільно небезпечних наслідків від вчиненого ним діяння чи свідоме їх допущення.

Згідно з ч. 1 ст. 15 КК замахом на злочин є вчинення особою з прямим умислом діяння (дії або бездіяльності), безпосередньо спрямованого на вчинення злочину, якщо при цьому злочин не було доведено до кінця з причин, що не залежали від її волі. Тобто із суб`єктивної сторони замах на злочин можливий лише з прямим умислом.

Отже, визначальним для відмежування замаху на умисне вбивство від умисного завдання тяжкого тілесного ушкодження, небезпечного для життя в момент заподіяння, є суб`єктивне ставлення винного до наслідків своїх дій: при умисному вбивстві настання смерті охоплюється умислом винного, а в разі заподіяння тяжкого тілесного ушкодження умислом винного охоплюється лише заподіяння таких ушкоджень за відсутності прямого наміру на вбивство. Наслідки, які не настали, інкримінуються особі у тому разі, якщо вони передбачалися ціллю його діяння і досягнення такої цілі було б неможливе без таких наслідків. Якщо ж винний діяв з непрямим умислом, він не може нести відповідальності за замах на вбивство. У випадку, коли особа, завдаючи іншій особі тілесні ушкодження, свідомо припускає настання будь-яких наслідків, у тому числі смерті, вона також не може бути притягнута до кримінальної відповідальності за замах на вбивство. Крім того, злочин не може бути кваліфікований як замах на вбивство і у випадках, коли винний діє з неконкретизованим умислом, допускаючи можливість як заподіяння будь-якої шкоди здоров`ю, так і настання смерті. Відповідальність у цих випадках настає лише за наслідки, які фактично настали.

Заподіяння тілесних ушкоджень потерпілому характеризується у цьому випадку не лише непрямим, а ще й неконкретизованим (невизначеним) умислом. За неконкретизованого умислу винний, вчиняючи злочин, хоча і передбачає можливість настання різних шкідливих наслідків, але до кінця не усвідомлює їх характеру і тяжкості. А оскільки особа за невизначеного умислу одночасно передбачає різні за характером і тяжкістю наслідки, але фактично реалізується лише один з них, кримінальна відповідальність настає за наслідки, що настали фактично.

Визначити, які конкретні злочинні наслідки своїх дій передбачав винуватий і бажав їх настання, можна лише за ретельного аналізу складу вчиненого злочину і виявлення його елементів та всіх обставин справи. Порушення цієї вимоги породжує серйозні помилки щодо кваліфікації злочину.

Про це неодноразово зазначав Верховний Суд у своїх постановах та вказував на необхідність врахування суб`єктивного ставлення винного до наслідків своїх дій (постанови від 09 жовтня 2018 року у справі № 760/4968/15-к, від 18 жовтня 2018 року у справі №348/1153/17, від 08 листопада 2018 року у справі № 360/718/16-к, від 18 грудня 2018 року у справі № 569/2944/16-к, від 17 вересня 2020 року у справі № 286/4163/19 тощо).

Суд враховує перебіг подій, що передували вчиненню злочину, зокрема, виниклий між обвинуваченим та потерпілим міжособистісний конфлікт, підготовку обвинуваченого до розв`язання конфлікту, під час якої він обрав у якості знаряддя злочину - ножа, привезення цього знаряддя злочину з місця проживання до місця події, характеристики обраного ним знаряддя злочину - ножа( довжина виробу 203 мм, руків`я 105*35 мм, ширина клинка 35 мм, ширина вістря 2 мм, п-подібний обушок 2 мм), кількість нанесення ударів - один удар, характер, послідовність, рішучість і динамічність дій, вчинених обвинуваченим, спосіб нанесення тілесного ушкодження, інтенсивність і силу удару, внаслідок якого мало місце одне колото-різане поранення передньої поверхні живота справа в 5,5 см від серединної лінії і 3,5 см донизу від краю реберної дуги, яке проникало в черевну порожнину з ушкодженням печінки, тяжкість та локалізацію тілесного ушкодження, яке потерпілому завдано у живіт, який містить життєво важливі органи, які відповідають за травлення, обмін речовин та виділення, використання у якості знаряддя злочину ножа з довжиною леза 98 мм, а також поведінку обвинуваченого, який після події бажав надати допомогу потерпілому, викликати швидку допомогу, про що чули свідки ОСОБА_13 , ОСОБА_27 , просив свідка ОСОБА_28 викликати швидку допомогу - усе це в сукупності свідчить про те, що ОСОБА_9 мав неконкретизований умисел, допускаючи можливість як заподіяння будь-якої шкоди здоров`ю, так і настання смерті потерпілого.

Тобто, викладене в своїй сукупності, а також поведінка обвинуваченого до, під час та після вчинення злочину, свідчить про відсутність в нього умислу на вбивство потерпілого та доводить те, що він діяв з неконкретизованим умислом, допускаючи можливість як заподіяння будь-якої шкоди здоров`ю, так і настання смерті потерпілого, а тому повинен нести відповідальність лише за фактично заподіяні наслідки, у даному випадку - умисне тяжке тілесне ушкодження.

При цьому суд вказує, що факт привезення обвинуваченим ножа з собою, направлення обвинуваченим потерпілому інформації, яка містила в собі погрози життю і здоров`ю потерпілого, під час міжособистісного конфліктного вербального спілкування в меседжері «Телеграм», з урахуванням підліткового віку обвинуваченого (на час вчинення кримінального правопорушення мав вік - 16 років), який є одним з найбільш складних і конфліктних етапів розвитку особистості, у період якого відбуваються кардинальні зміни в психофізіологічній, інтелектуальній, емоційній та соціальній сферах особи, що супроводжуються загостренням внутрішніх суперечностей, підвищеною імпульсивністю та конфліктністю поведінки, не мають переваги над іншими доказами і беззаперечно не свідчать про наявність у обвинуваченого прямого умислу на настання наслідків у виді саме заподіяння смерті потерпілому, враховуючи, що суд оцінює такі докази у сукупності з іншими доказами, які свідчать про вчинення обвинуваченим кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, та те, що обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях і всі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Таким чином, суд доходить висновку про винуватість ОСОБА_9 у вчиненні умисного тяжкого тілесного ушкодження, тобто умисного тілесного ушкодження, небезпечного для життя в момент заподіяння, і кваліфікує його дії за ч.1 ст.121 КК України.

Відповідно до вимог статей 50, 65 КК України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень. Суд, призначаючи покарання, зобов`язаний враховувати ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, дані про особу винного та обставини справи, що пом`якшують і обтяжують покарання. При цьому покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженим, так і іншими особами, та не має на меті завдати фізичних страждань або принизити людську гідність.

Європейський Суд з прав людини також неодноразово зазначав у своїх рішеннях про те, що досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значимим, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було свавільним. Для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий надмірний тягар для особи».

Поняття судової дискреції (судового розсуду) у кримінальному судочинстві охоплює повноваження суду (права та обов`язки), надані йому державою, обирати між альтернативами, кожна з яких є законною, та інтелектуально-вольову владну діяльність суду з вирішення у визначених законом випадках спірних правових питань, виходячи із цілей та принципів права, загальних засад судочинства, конкретних обставин справи, даних про особу винного, справедливості й достатності обраного покарання тощо.

Підставами для судового розсуду при призначенні покарання виступають: кримінально-правові, відносно-визначені (де встановлюються межі покарання) та альтернативні (де передбачено декілька видів покарань) санкції; принципи права; уповноважуючі норми, в яких використовуються щодо повноважень суду формулювання «може», «вправі»; юридичні терміни та поняття, які є багатозначними або не мають нормативного закріплення, зокрема «особа винного», «щире каяття» тощо; оціночні поняття, зміст яких визначається не законом або нормативним актом, а правосвідомістю суб`єкта правозастосування, наприклад, при врахуванні пом`якшуючих та обтяжуючих покарання обставин (статті 66, 67 КК України), визначенні «інших обставин справи», можливості виправлення засудженого без відбування покарання, що має значення для застосування ст. 75 КК України тощо; індивідуалізація покарання конкретизація виду і розміру міри державного примусу, який суд призначає особі, що вчинила кримінальне правопорушення, залежно від особливостей цього кримінального правопорушення і його суб`єкта.

Дискреційні повноваження суду визнаються і Європейським судом з прав людини, який у своїх рішеннях зазначає лише про необхідність визначення законності, обсягу, способів і меж застосування свободи оцінювання представниками судових органів, виходячи із відповідності таких повноважень суду принципу верховенства права. Це забезпечується, зокрема, відповідним обґрунтуванням обраного рішення в процесуальному документі суду тощо.

Вирішуючи питання щодо виду та міри покарання, необхідного і достатнього для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень, суд приймає до уваги роз`яснення, надані в пункті 2 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», згідно з якими відповідно до пункту 1 частини першої статті 65 КК суди повинні призначати покарання в межах, установлених санкцією статті (санкцією частини статті) Особливої частини КК, що передбачає відповідальність за вчинений злочин. Із урахуванням ступеня тяжкості, обставин цього злочину, його наслідків і даних про особу судам належить обговорювати питання про призначення передбаченого законом більш суворого покарання особам, які вчинили злочини на ґрунті пияцтва, алкоголізму, наркоманії, за наявності рецидиву злочину, у складі організованих груп чи за більш складних форм співучасті (якщо ці обставини не є кваліфікуючими ознаками), і менш суворого особам, які вперше вчинили злочини, неповнолітнім, жінкам, котрі на час вчинення злочину чи розгляду справи перебували у стані вагітності, інвалідам, особам похилого віку і тим, які щиро розкаялись у вчиненому, активно сприяли розкриттю злочину, відшкодували завдані збитки тощо.

У постанові від 10 липня 2018 року у справі №148/1211/15-к Верховний Суд звернув увагу на те, що відповідно до статей 50, 65 КК особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Виходячи з указаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації покарання, воно повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного. При виборі покарання мають значення й повинні братися до уваги обставини, які його пом`якшують і обтяжують.

Відповідно до ст. 12 КК України обвинувачений вчинив особливо тяжкий та нетяжкий злочини.

Дослідженням особи обвинуваченого встановлено, що він є неповнолітнім, учнем ІНФОРМАЦІЯ_5 Лозівської міської ради Харківської області, де характеризується формально позитивно, раніше не судимий, на обліку лікаря нарколога, психіатра не перебуває, проживає за постійним місцем проживання, відповідно до наказу служби у справах дітей Лозівської міської ради Харківської області від 01.07.2024 № 781-СЖО, неповнолітнього ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , взято на облік дітей, які перебувають у складних життєвих обставинах, на підставі перебування неповнолітнього у конфлікті із законом. Ухвалою Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 19.11.2024 до неповнолітнього ОСОБА_9 , застосовано примусові заходи виховного характеру у виді передачі неповнолітнього під нагляд бабусі ОСОБА_10 строком на 1 рік; застосовано до неповнолітнього ОСОБА_9 , застосовано заходи з обмеження дозвілля і встановлено особливі вимоги до поведінки неповнолітнього, а саме: заборонено у вечірній час відвідувати кафе, бари, танцмайданчики, інші розважальні заклади; заборонено ухилятися від онлайн - уроків у навчальному закладі; заборонено вживати алкогольні напої, наркотичні та психотропні речовини, палити тютюнові вироби.

При відсутності обставин, які обтяжують покарання обвинуваченому, обставинами, які пом`якшують таке, суд визнає щире каяття у скоєному та вчинення кримінальних правопорушень неповнолітнім.

При призначенні покарання, суд враховуючи ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, особу обвинуваченого, який є неповнолітнім, учнем ІНФОРМАЦІЯ_5 Лозівської міської ради Харківської області, відповідно до наказу служби у справах дітей Лозівської міської ради Харківської області від 01.07.2024 № 781-СЖО, неповнолітнього ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , взято на облік дітей, які перебувають у складних життєвих обставинах, на підставі перебування неповнолітнього у конфлікті із законом, раніше не судимий, ухвалою Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 19.11.2024 до неповнолітнього ОСОБА_9 , застосовано примусові заходи виховного характеру у виді передачі неповнолітнього під нагляд бабусі ОСОБА_10 строком на 1 рік; застосовано до неповнолітнього ОСОБА_9 , застосовано заходи з обмеження дозвілля і встановлено особливі вимоги до поведінки неповнолітнього, а саме: заборонено у вечірній час відвідувати кафе, бари, танцмайданчики, інші розважальні заклади; заборонено ухилятися від онлайн - уроків у навчальному закладі; заборонено вживати алкогольні напої, наркотичні та психотропні речовини, палити тютюнові вироби, діяв умисно, з огляду на встановлені судом обставини, що пом`якшують покарання, відсутність обставин, що обтяжують покарання, суд призначає обвинуваченому покарання в межах санкцій ч. 1 ст. 121, ч. 2 ст. 263 КК України, застосовує ч. 1 ст. 70 КК України, та доходить висновку, що виправлення обвинуваченого можливо тільки в умовах ізоляції від суспільства на певний строк, оскільки саме таке покарання, на думку суду, є справедливим, а також необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

Міру запобіжного заходу, у вигляді тримання під вартою, суд залишає до вступу вироку в законну силу.

Початок строку відбування покарання обвинуваченому ОСОБА_9 рахувати з 01.07.2024.

Щодо прохання сторони захисту про призначення покарання із застосуванням статей 69, 75 КК України суд зауважує таке.

Однією з обов`язкових умов для застосування до винної особи положень ст. 69 КК України є наявність декількох (не менше двох) обставин, що пом`якшують покарання.

При цьому під час застосування ст. 69 КК України необхідно не лише встановити наявність двох і більше пом`якшуючих обставин, а й обґрунтувати, яким чином такі обставини істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення.

Приписи ст. 69 КК України застосовуються у виняткових випадках, повинні бути встановлені виключні обставини, що істотно знижують ступінь тяжкості саме вчиненого кримінального правопорушення. Факт зниження ступеня тяжкості кримінального правопорушення повинен оцінюватися з урахуванням індивідуальних особливостей конкретного кримінального провадження. Обставини, що пом`якшують покарання, мають настільки істотно знижувати ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, що призначення винуватому навіть мінімального покарання в межах санкції статті було б явно недоцільним і несправедливим.

Проте доводи сторони захисту не містять таких обґрунтувань.

Згідно з приписами ст. 75 КК України, якщо суд, крім випадків засудження за корупційний злочин, при призначенні покарання у виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, а також позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.

Керуючись цією нормою закону про кримінальну відповідальність, суд доходить висновку, що наведені вище дані про особу винного з урахуванням характеру і ступеню тяжкості вчинених злочинів не свідчать про можливість виправлення ОСОБА_9 без ізоляції від суспільства.

Зважаючи на викладене, суд вважає, що правові підстави для застосування у даному випадку положень статей 69 і 75 КК України відсутні.

Згідно положень ч. 4 ст. 174 КПК України суд одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна.

Цивільний позов по справі не заявлено.

Відповідно до ст.124 КПК України, суд стягує з законного представника обвинуваченого ОСОБА_9 , бабусі ОСОБА_10 витрати за проведення молекулярно-генетичної експертиз № СЕ-19/121-24/19416-БД від 02.08.2024 у розмірі 8949 гривень 42 копійки, витрати за проведення експертизи холодної зброї № СЕ-19/121-24/19345-ХЗ від 11.07.2024 у розмірі 1893 гривні 20 копійок.

Питання щодо речових доказів суд вирішує в поряду ст. 100 КПК України.

Керуючись ст.ст. 331, 349, 369, 370, 373, 374, 395 КПК України, суд,

у х в а л и в:

Неповнолітнього ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 121, ч. 2 ст. 263 КК України, та призначити покарання

-за ч. 1 ст. 121 КК України у виді П`ЯТИ років ПОЗБАВЛЕННЯ волі.

-за ч. 2 ст. 263 КК України у виді ДВОХ років ПОЗБАВЛЕННЯ волі.

На підставі ч. 1 ст.70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно визначити до відбуття покарання у виді П`ЯТИ років ПОЗБАВЛЕННЯ волі.

Запобіжний захід неповнолітньому ОСОБА_9 у виді тримання під вартою, залишити до вступу вироку в законну силу.

Початок строку відбування покарання ОСОБА_9 рахувати з 01.07.2024.

На підставі ч. 5 ст. 72 КК України в строк покарання ОСОБА_9 зарахувати попереднє ув`язнення з 01.07.2024 по день набрання вироком законної сили з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

Стягнути з законного представника обвинуваченого ОСОБА_9 , бабусі ОСОБА_10 витрати за проведення молекулярно-генетичної експертиз № СЕ-19/121-24/19416-БД від 02.08.2024 у розмірі 8949 гривень 42 копійки, експертизи холодної зброї № СЕ-19/121-24/19345-ХЗ від 11.07.2024 у розмірі 1893 гривні 20 копійок, які необхідно стягнути на наступні реквізити: отримувач ГУК Харків обл/МТГ Харків/24060300, код отримувача (ЄДРПОУ) 37874947, банк отримувача Казначейство України (ЕАП), номер рахунку UA0020649, код класифікації доходів бюджету 24060300.

Речові докази: предмет схожий на кастет металевий; ніж, з руків`ям оранжевого кольору, футболку чорного кольору з пошкодженням у вигляді розрізу, яка просякла речовиною червоно-бурого кольору, які передано на зберігання до камери зберігання речових доказів Лозівського РВП ГУНП в Харківській області,-знищити.

-мобільний телефон Redmi 12 C, IMEI НОМЕР_1 ; НОМЕР_2 з сім картками НОМЕР_3 ; НОМЕР_4 , - який передано на зберігання до камери зберігання речових доказів Лозівського РВП ГУНП в Харківській області, - повернути ОСОБА_9 .

Зняти арешт, накладений на підставі ухвали слідчого судді Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 04.07.2024, на предмет схожий на кастет металевий; ніж, з руків`ям оранжевого кольору; мобільний телефон Redmi 12 C, IMEI НОМЕР_1 ; НОМЕР_2 з сім картками НОМЕР_3 ; НОМЕР_4 .

Долю речових доказів вирішити по вступу вироку в законну силу.

Вирок може бути оскаржений до Харківського апеляційного суду через Лозівський міськрайонний суд Харківської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а обвинуваченим який знаходиться під вартою, в той же строк, з дня отримання копії даного вироку.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку на подачу апеляційної скарги за відсутності такої скарги, а при оскарженні вироку - після постановлення ухвали апеляційним судом.

Суддя ОСОБА_1