Справа № 215/9845/25
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 грудня 2025 року Тернівський районний суд м. Кривого Рогу

в складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2

за участю: прокурора ОСОБА_3

обвинувачених ОСОБА_4 , ОСОБА_5

захисників ОСОБА_6 , ОСОБА_7

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі Тернівського районного суду м. Кривого Рогу, в режимі відеоконференції з захисником ОСОБА_7 з власних засобів зв`язку, кримінальне провадження у відношенні ОСОБА_4 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ст. ст. 309 ч. 3, 310 ч. 2 КК України, ОСОБА_5 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ст. ст. 309 ч. ч. 1, 3; 310 ч. 2 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою від 05.10.2025 р. слідчого судді Покровського районного суду м. Кривого Рогу, обвинуваченому ОСОБА_5 , було обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою по 01.12.2025 р..

28.11.2025 р. слідчим суддею Покровського районного суду м. Кривого Рогу, обвинуваченому ОСОБА_5 продовжено строк тримання під вартою по 03.01.2026 р..

Прокурором заявлено клопотання про продовження обвинуваченому ОСОБА_5 строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Обвинувачений ОСОБА_5 заперечує проти клопотання прокурора, так як він раніше не судимий, до взяття під варту не переховувався, частково визнає винуватість, впливати на свідків не буде, як і вчиняти протиправні дії, є інвалідом ІІІ групи з-за травми хребта, тому відчуває болі в спині під час сну, перебуваючи в СІЗО. Просить змінити тримання під вартою на домашній арешт.

Захисник ОСОБА_7 заперечує проти клопотання прокурора, так як ризики заявлені прокурором не існують в тому ступені, які були під час взяття під варту, тримається під вартою 3 місяці, при тому, що не судимий, у нього є місце проживання. Просить відмовити в клопотанні прокурора та змінити тримання під вартою на домашній арешт.

Суд, заслухавши учасників процесу, дослідивши клопотання прокурора, ухвалу від 05.10.2025 р. про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, ухвалу від 28.11.2025 р. про продовження обвинуваченому строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою, вважає, що обвинуваченому ОСОБА_5 слід продовжити строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою на 60 днів, виходячи з наступного.

Дійсно, згідно ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених ч. 5 ст. 176 цього кодексу.

Відповідно до рішень Європейського суду з прав людини, п. 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, забезпечує особам, яким обрано міру запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, право на перегляд матеріально-правових і процесуальних умов, які, з погляду Конвенції, є суттєвими для забезпечення законності позбавлення свободи, що означає необхідність перевірки не лише дотримання процесуальних вимог національного законодавства, а також і мети, з якою застосовувалися затримання та подальше тримання під вартою. При цьому рішення суду про продовження строку тримання під вартою, не може базуватися на первісних підставах, що слугували для обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою. Суд має з`ясувати можливість застосування до особи, яка тримається під вартою, будь-яких альтернативних запобіжних заходів замість тримання під вартою.

Відповідно до вимог ст. 178 КПК України, при вирішенні питання про застосування запобіжного заходу (його продовження) враховується в тому числі: тяжкість покарання, що загрожує особі у разі визнання винуватим у кримінальному правопорушенні; вік та стан здоров`я підозрюваного (обвинуваченого); міцність його соціальних зв`язків в місці його постійного проживання, наявність родини та утриманців; постійного місця роботи, навчання; репутація, майновий стан підозрюваного (обвинуваченого); наявність судимостей; повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється (обвинувачується) особа або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється (обвинувачується) особа.

Згідно з ч. 3 ст. 199 КПК України клопотання про продовження строку тримання під вартою, повинно містити в тому числі виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою.

Стороною обвинувачення доведено наявність обставин, передбачених п. 1 ч. 3 ст. 199 КПК України.

Тобто, оскільки обставини, на які посилався суд при обранні обвинуваченому запобіжного заходу у виді тримання під вартою, продовженні строку його дії, а також прокурор у своєму клопотанні, не змінилися, суд вважає, що інший запобіжний захід не зможе запобігти ризикам, передбаченим п. п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, так як він хоча й раніше не судимий, має на утриманні неповнолітню дитину, але вчинив кримінальні правопорушення, частина з яких є тяжкими злочинами, за один із яких передбачено покарання від 5 до 8 років позбавлення волі, не працював, міцних соціальних зв`язків не має, тобто він може переховуватись від суду, незаконно впливати на свідків, які можуть підлягати допиту судом, вчинити інше кримінальне правопорушення, чим перешкоджати кримінальному провадженню, яке є суспільним інтересом, що незважаючи на презумпцію невинуватості превалює над принципом поваги до свободи особистості. Він не є неповнолітнім або особою похилого віку, або інвалідом, так як документи про інвалідність стороною захисту суду не надано, тобто може утримуватися в умовах слідчого ізолятора.

Крім цього, у справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26.07.2001 р. ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Вказані ризики, на які посилався суд при обранні ОСОБА_5 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, продовженні строку його дії, та посилається прокурор у клопотанні, продовжують існувати та не зменшилися, крім ризику, передбаченого п. 2 ч. 1 ст. 177 КПК України, так як на думку суду після закінчення досудового розслідування, навіть не перебуваючи під вартою, він не зможе знищити, сховати або спотворити будь-яку з речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення.

Доводи захисника щодо недоведеності ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, крім вказаного судом та їх зменшення на час розгляду клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу є необґрунтованими, оскільки зазначені ризики вказані у клопотанні прокурора з їх обґрунтуванням та судом досліджені і їм надано оцінку. Будь-яких об`єктивних даних, які б безумовно свідчили про зміну або відсутність обставин, передбачених ч. 1 ст. 194 КПК України, які раніше слугували підставою для обрання обвинуваченому запобіжного заходу захисником під час розгляду клопотання не наведено.

Чинний КПК України не вимагає доказів того, що обвинувачений обов`язково, тобто, поза всяким сумнівом, здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає від прокурора надання доказів того, що обвинувачений має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні надалі, не перебуваючи під вартою. Прокурор довів зазначене.

У матеріалах обвинувального акту та додатках до нього, відсутні дані чи докази, які б свідчили про можливість застосування до обвинуваченого ОСОБА_5 більш м`якого запобіжного заходу.

Обіцянка обвинуваченого, що він не буде впливати на свідків, вчиняти протиправні дії, перебуваючи не під ватою, а під домашнім арештом, а також те, що він має місце проживання, сама по собі не є підставою відмови прокурору в клопотанні про продовження тримання під вартою, або зміни запобіжного заходу на інший більш м`який запобіжемй захід.

Суд вважає, що відсутність на даний час фактів втечі обвинуваченого - з метою переховування, незаконного впливу на свідків, вчинення іншого кримінального правопорушення, жодним чином не свідчить про неможливість вчинення ним цих дій в подальшому, не перебуваючи під вартою. Фактично, його належна процесуальна поведінка та відсутність фактів спроб, передбачених ст. 177 КПК України, зумовлені в першу чергу дієвістю обраного запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 177, 178, 183, 197, 199, 315 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Продовжити строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 по 28.02.2026р..

Залишити розмір і умови застави, визначені ухвалою від 05.10.2025 р. Покровського районного суду м. Кривого Рогу.

Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду, протягом п`яти днів з дня її оголошення, а обвинуваченим з дня вручення її копії.

Суддя: