ВАСИЛЬКІВСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 362/492/26
Провадження № 1-кс/362/47/26
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 січня 2026 року Васильківський міськрайонний суд Київської області у складі:

слідчого судді ОСОБА_1 ,

за участі секретаря ОСОБА_2 ,

представника власника майна, адвоката ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Василькові Київської області клопотання слідчого СВ ВП №1 Обухівського РУП ГУНП в Київській області лейтенанта поліції ОСОБА_4 , погодженого начальником Васильківського відділу Обухівської окружної прокуратури ОСОБА_5 про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000520 від 06.08.2024 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 361, ч. 3 ст. 365-2 КК України,

в с т а н о в и в:

15.01.2026 року до Васильківського міськрайонного суду Київської області надійшло клопотання слідчого СВ ВП №1 Обухівського РУП ГУНП в Київській області лейтенанта поліції ОСОБА_4 , про арешт майна в якому він просить накласти арешт на земельну ділянку з кадастровим номером: :03:003:0022 (площею 59,6406 га.), що розташована за адресою: Київська область, Обухівський район, Барахтівська сільська рада, яка перебуває у власності Васильківської міської ради; на земельні ділянки з кадастровими номером :05:003:1501 (площею 34 га.), :05:006:1501 (площею 31 га.), :05:006:0017 (площею 0,8646 га.), що розташовані за адресою: Київська область, Обухівський район, Барахтівська сільська рада, та які перебувають у власності ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ІПН НОМЕР_1 на підставі заяви про поділ земельно ділянки з кадастровим номером :05:003:0022 (площею 65.8646 га.), що розташована за адресою: Київська область, Обухівський район, Барахтівська сільська рада, посвідченої приватним нотаріусом Обухівського районного нотаріального округу Київської області ОСОБА_7 , шляхом тимчасового позбавлення їх власника та інших осіб права розпорядження, користування, відчуження, як добросовісним набувачам, так іншим третім особам, що заявлять право вимоги на нього, а також вчиняти будь які нотаріальні та реєстраційні дій щодо цього нерухомого майна з боку уповноважених на це службових та інших посадових осіб.

Клопотання мотивовано тим, що слідчим відділенням ВП №1 Обухівського РУП ГУНП в Київській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000520 від 06.08.2024 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 361, ч. 3 ст. 365-2 КК України.

Досудовим слідством досліджуються обставини, стосовно того, що Васильківським відділом регулювання земельних відносин управління містобудування, архітектури та контролю за розвитком інфраструктури було виявлено порушення прав Васильківської міської ради в частині внесення групою невстановлених осіб недостовірних відомостей в інформаційну систему ДЗК України, внаслідок чого на земельній ділянці з кадастроим номером :03:003:0022 утворилася земельна ділянка з кадастровим номером :05:003:0022, яка в свою чергу була поділена на земельні ділянки з кадастровими номерами :05:006:1501, :05:003:1501 та :05:006:0017, а первинна земельна ділянка змінила своє місце розташування, та площу.

Так, в ході розслідування встановлено, що 27.04.2016 між Головним управлінням Держгеокадастру у Київській області та ОСОБА_8 , на земельну ділянку з кадастровим номером :03:003:0022 площею 65,8646 га з цільовим призначенням земельної ділянки для ведення фермерського господарства, було укладено нотаріальний договір оренди від 27.04.2016 року терміном дії до 29.04.2023 року. Право оренди земельної ділянки було зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 27 квітня 2016 року, приватним нотаріусом ОСОБА_9 . Після закінчення терміну дії договору оренди, орендар не звернувся з клопотанням до Васильківської міської ради про продовження терміну договору оренди земельної ділянки.

Не враховуючи вищезазначений факт, 29 жовтня 2018 року Державний реєстратор ОСОБА_10 проводить державну реєстрацію права власності на зазначену земельну ділянку площею 65,8646 га на громадянина ОСОБА_11 на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку, серія та номер: ЯЖ №313899, зареєстрований за №04, виданий 30.10.2007 року, видавник Васильківський районний відділ земельних ресурсів. За інформацією Держтеокадастру у місті Києві та Київської області вх. №18-10-0.223-8819/2-23 від 25.09.2023 року зазначений Державний акт на даного громадянина та на дану земельну ділянку не видавався.

В подальшому 30 жовтня 2018 року Державний реєстратор ОСОБА_10 проводить державну реєстрацію права власності на земельну ділянку за ТОВ «НАШ КРАЙ-1» , на підставі акту оцінки та приймання передачі майна б/н виданого 24.10.2018 року, видавник ОСОБА_11 та ОСОБА_12 .

На даний час зазначена земельна ділянка з кадастровим номером :03:003:0022, відповідно до пункту 24 Розділу Х Перехідних положень Земельного кодексу України, Розділу V Прикінцевих та Перехідних положень Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» належить до земель комунальної власності Васильківської міської територіальної громади, але має інші координати та площу.

Так досудовим розслідування встановлено, що на попередньому місці знаходженні вищезазначеної земельної ділянки було утворено земельну ділянку з кадастровим номером :05:003:0022, яка була поділена на 3 нові земельні ділянки :05:006:0017, :05:006:1501, :05:003:1501.

Встановлено, що земельна ділянка з кадастровим номером :05:003:0022 площею 65.8646 га. цільове призначення: для ведення фермерського господарств, у Київській області, Васильківського району, Барахтівська сільська рада, була зареєстрована та перебувала у праві власності гр. ОСОБА_11 , який володів даною земельною на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку, серія та номер: ЯЖ313900, виданий 30.10.2007, видавник: Васильківський районний відділ земельних ресурсів, якій насправді не видавався, та подальшому остання була внесена в статутний капітал підприємства ТОВ «НАШ КРЙ 1» директором якого являється ОСОБА_13 , з якого остання вибула на підставі договору купівлі-продажу, земельної ділянки, серія та номер: 4346, від 07.12.2018 до гр. ОСОБА_14 та вподальшому на підставі договору купівлі-продажу земельної ділянки, серія та номер: 4364, від 10.12.2018 була відчужена на користь гр. ОСОБА_6 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 .

ОСОБА_6 на підставі заяви про поділ, здійснив поді земельної ділянки з кадастровим номером :05:003:0022 на місці якої утворилось 3 нові земельні ділянки :05:006:1501, :05:003:1501 та :05:006:0017, належні на праві власності останньому.

Згідно інформації Головного управління Держгеокадастру у м. Києві та Київській області державні акти ЯЖ 313900 виданий 30.10.2007 та ЯЖ 313899 виданий 30.10.2007, не видавались, що надає підставу вважати їх підробленими, а земельні з кадастровими номерами :03:003:0022 та :05:003:0022 відповідно до земельно технічної експертизи являються однією і тією земельною ділянкою.

У зв`язку з вище викладеним встановлено, що земельна ділянка з кадастровим номером :03:003:0022 стала об`єктом протиправних дій збоку гр. ОСОБА_13 через які було утворено три нові земельні ділянки з кадастровими номерами :05:006:1501, :05:003:1501 та :05:006:0017, що завдало збитків державі в особі Васильківській міській ради.

У клопотанні слідчий зазначає, що земельні ділянки з кадастровими номерами: :03:003:0022, :05:006:1501, :05:003:1501 та :05:006:0017, які розташовані на території Барахтівської сільсьої ради Обухівського району Київської області, були об`єктом кримінально-протиправних дій (заволодіння, шляхом обману земельними ділянками встановленою особою, що завдало майнової шкоди Васильківській міській раді Обухівського району Київської області), набуті кримінально-протиправним шляхом (внаслідок шахрайських дій із використанням завідомо підроблених документів) та отримані фізичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення. Разом з тим, зазначені земельні ділянки можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, зокрема, для доказування розміру шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, у зв`язку з чим постановою слідчого були визнані речовими доказом у даному кримінальному провадженні.

Слідчий СВ ВП №1 Обухівського РУП ГУНП в Київській області лейтенант поліції ОСОБА_4 та начальник Васильківського відділу Обухівської окружної прокуратури ОСОБА_5 в судове засідання не з`явився про розгляд справи повідомлялися належним чином на час розгляд справи заяв із процесуальних питань не направляли.

Представник власника майна адвокат ОСОБА_3 у судовому засіданні, просив у задоволенні клопотання відмовити, оскільки відсутні підстави для накладення арешту з приводу даної земельної ділянки ГУ НП у м. Києві на підставі заяви ГУСБУ в м. Києві та Київській області вже порушувалося кримінальне провадження щодо незаконного заволодіння земельною ділянкою на території Васильківського району Київської області, яке постановою від 04.03.2025 року слідчим СУ ГУ НП у м. Києві на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України закрито за відсутністю складу злочину.

Заслухавши слідчого, дослідивши матеріали кримінального провадження № 0000520 від 06.08.2024 року, клопотання, заперечення на клопотання, слідчий суддя дійшов до наступного висновку.

Слідчим суддею встановлено, що в провадженні СВ ВП №1 Обухівського РУП ГУНП України в Київській області перебуває кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000520 від 06.08.2024 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 361, ч. 3 ст. 365-2 КК України.

Ухвалою слідчого судді Васильківського міськрайонного суду Київської області від 15.01.2026 року клопотання слідчого СВ ВП №1 Обухівського РУП ГУНП в Київській області лейтенанта поліції ОСОБА_4 про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000520 від 06.08.2024 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 361, ч. 3 ст. 365-2 КК України повернуто слідчому та встановлено строк в сімдесят дві години з моменту отримання копії ухвали для усунення недоліків.

На виконання вимог ухвали слідчого судді від 15.01.2026 року, 19.01.2026 року до Васильківського міськрайонного суду Київської області було подано нове клопотання слідчого СВ ВП №1 Обухівського РУП ГУНП в Київській області лейтенанта поліції ОСОБА_4 про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000520 від 06.08.2024 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 361, ч. 3 ст. 365-2 КК України в строки встановлені ухвалою слідчого судді Васильківського міськрайонного суду Київської області від 15.01.2026 року.

Як вбачається із постанови про закриття кримінального провадження від 04.03.2025 року слідчим СУ ГУ НП у м. Києві ОСОБА_15 кримінальне провадження № 000690 від 06.06.2024 за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 190 КК України, закрито у зв`язку з тим, що в ході проведення досудового розслідування було встановлено відсутність в діянні складу кримінального правопорушення. Із вказаної постанови вбачається, що перевіркою були обставини вказанні у даному клопотанні слідчим (а.с.243-246).

Відповідно до ч. 1 ст. 131 КПК України захід забезпечення кримінального провадження застосовується з метою досягнення дієвості цього провадження.

Одним із заходів забезпечення кримінального провадження є арешт майна (ч. 2 ст. 131 КПК України).

При цьому, застосовуючи заходи забезпечення кримінального провадження, слідчий суддя повинен діяти відповідно до положень КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод і законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню, оскільки відповідно до п. 18 ч. 1 ст. 3 КПК України, ч. 5 ст. 21 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», завданням слідчого судді є здійснення у порядку, передбаченому цим Кодексом, судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні. Способи такого контролю обмежені визначеною кримінальним процесуальним законом процедурою.

Відповідно до ч. 3 ст. 132 КПК України застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження, потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора, може бути виконано завдання, для виконання якого слідчий, прокурор, цивільний позивач звертається із клопотанням.

При вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та справедливого рішення слідчий суддя відповідно до вимог статей 94, 132, 173 КПК України повинен врахувати правову підставу для арешту майна, можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні або застосування щодо нього конфіскації, в тому числі і спеціальної, наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також наслідки арешту майна для підозрюваного, третіх осіб.

Положення вказаних норм КПК України узгоджуються із ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав та основоположних свобод, відповідно до якої будь-яке обмеження власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження повинен обґрунтувати свою ініціативу в контексті норм закону, оскільки ЄСПЛ у своїх рішеннях неодноразово наголошує на тому, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше, як в інтересах суспільства на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права (рішення у справах «Жушман проти України» від 28.05.2009, «Ісмаїлов проти Росії» від 06.11.2008).

Майнові права захищаються в Україні, як Конституцією, так і іншими нормативно-правовими актами. Зокрема частиною 1 і 5 статті 41 Конституції України передбачено, що кожен має право володіти користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути позбавлений права власності. Право власності є непорушним.

У своїх висновках Європейський Суд з прав людини неодноразово нагадував, що перша та найважливіша вимога статті 1 Протоколу 1 полягає в тому, що будь-яке втручання публічної влади в право на мирне володіння майном має бути законним: друге речення п. 1 дозволяє позбавлення власності лише «на умовах, передбачених законом», а п. 2 визначає, що держави мають право здійснювати контроль за користуванням майном шляхом введення в дію «законів». Більше того, верховенство права, один з фундаментальних принципів демократичного суспільства, є наскрізним принципом усіх статей конвенції (рішення у справах «Амюр проти Франції» від 25.06.1996, «Колишній король Греції та інші проти Греції» від 23.11.2000 та «Малама проти Греції» від 01.03.2001).

Відповідно до ч. 1 ст. 171 КПК України, з клопотанням про арешт майна до слідчого судді, суду має право звернутися прокурор, слідчий за погодженням з прокурором, а з метою забезпечення цивільного позову - також цивільний позивач.

Згідно з ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Положеннями ч. 2, ч. 6 ст. 170 КПК України визначено, арешт майна допускається з метою забезпечення: збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

У випадку, передбаченому п. 4 ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, фізичної чи юридичної особи, яка в силу закону несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діями (бездіяльністю) підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, а також юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності обґрунтованого розміру цивільного позову у кримінальному провадженні, а так само обґрунтованого розміру неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, щодо якої здійснюється провадження.

Відповідно до ч. 8 ст. 170 КПК України вартість майна, яке належить арештувати з метою забезпечення цивільного позову або стягнення отриманої неправомірної вигоди, повинна бути співмірною розміру шкоди, завданої кримінальним правопорушенням або зазначеної у цивільному позові, розміру неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою.

Згідно з ч. 10 ст. 170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна. Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.

Під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді або суду докази обставин, на які вони посилаються.

Відповідно до ч. 1 ст. 173 КПК України слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.

При цьому, частиною 1 статті 22 КПК України встановлено, що кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом.

Разом із цим, слідчий та прокурор в судові засідання не з`являються, вимоги клопотання не підтримують, не обґрунтовують необхідності накладення арешту на майно, а також не наводить наявності ризиків, передбачених абзацом 2 частини 1 статті 170 КПК України, зокрема можливості приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення та/або відчуження такого майна.

Слідчий та прокурор в розумінні вимог ст. 132 КПК України не надав достатніх і належних доказів тих обставин, на які послався у клопотанні, що позбавляє слідчого суддю можливості згідно ст. 94 КПК України належним чином оцінити докази з точки зору їх достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Таким чином, неявка без поважної причини сторони кримінального провадження, якою подано до суду клопотання про арешт майна, свідчить про фактичне не підтримання поданого клопотання та не доведення вказаних обставин, що має розцінюватися як підстава для відмови в задоволенні такого клопотання, у зв`язку з чим, слідчий суддя вважає за необхідне відмовити у задоволенні клопотання слідчого СВ ВП №1 Обухівського РУП ГУНП в Київській області лейтенанта поліції ОСОБА_4 , погодженого начальником Васильківського відділу Обухівської окружної прокуратури ОСОБА_5 про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000520 від 06.08.2024 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 361, ч. 3 ст. 365-2 КК України.

На підставі викладеного та керуючись статтями 22, 131-132, 170-173, 309-310, 392-393, 395, 532 КПК України, слідчий суддя,

п о с т а н о в и в:

У задоволенні клопотання слідчого СВ ВП №1 Обухівського РУП ГУНП в Київській області лейтенанта поліції ОСОБА_4 , погодженого начальником Васильківського відділу Обухівської окружної прокуратури ОСОБА_5 про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000520 від 06.08.2024 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 361, ч. 3 ст. 365-2 КК України відмовити

Ухвала про накладення арешту може бути оскаржена безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом 5 днів з дня отримання її копії.

Повний текст ухвали оголошено 02.02.2026 року.

Слідчий суддя ОСОБА_16