Справа №705/6000/25
1-кп/705/1040/25
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 жовтня 2025 року м. Умань

Уманський міськрайонний суд Черкаської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

секретар судового засідання ОСОБА_2 ;

за участю:

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

потерпілого не з`явився,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Умань кримінальне провадження № 0001286 від 13.09.2025 року по обвинуваченню:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Умань, Черкаської області, громадянина України, з середньою освітою, розлученого, на утриманні будь яких осіб не маючого, не працюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 , в силу ст. 89 КК України не судимого, -

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України,

В С Т А Н О В И В:

І. Історія провадження.

02.10.2025 до Уманського міськрайонного суду Черкаської області від прокурора Уманської окружної прокуратури ОСОБА_3 надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0001286 від 13.09.2025 відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 02.10.2025 визначено головуючого суддю Уманського міськрайонного суду Черкаської області ОСОБА_1 .

Ухвалою судді від 02.10.2023 у кримінальному провадженні призначено підготовче судове засідання, на розгляд у якому винесено питання, регламентовані ст.ст. 314-316 КПК України.

Ухвалою суду від 07.10.2025 у цьому кримінальному провадженню призначено судовий розгляд на підставі обвинувального акта.

II. Формулювання обвинувачення, визнане судом доведеним.

04.08.2025 близько 03 год. 00 хв. ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в період дії воєнного стану, введеного Указом Президента України №64/2022 від 24.02.2022, затвердженим Законом України №2102-IХ від 24.02.2022, який в подальшому продовжено Указом Президента №133/2022 від 14.03.2022, затвердженим Законом України № 2119-IХ від 15.03.2022, Указом Президента України № 259/2022 від 18.04.2022, затвердженим Законом України № 2212-IХ від 21.04.2022, Указом Президента України №341/2022 від 17.05.2022, затвердженим Законом України №2263-ІХ від 22.05.2022, Указом Президента України №573/2022 від 12.08.2022, затвердженим Законом України №2500-IХ від 15.08.2022, Указом Президента України №757/2022 від 07.11.2022, затвердженим Законом України N? 2738-IX від 16.11.2022, Указом Президента України №58/2023 від 06.02.2023, затвердженим Законом України №2915-IX від 07.02.2023, Указом Президента України №254/2023 від 01.05.2023, затвердженим Законом України № 3057-IX від 02.05.2023, Указом Президента України №451/2023 від 26.07.2023, затвердженим Законом України № 3275-1Х від 27.07.2023, Указом Президента України №734/2023 від 06.11.2023, затвердженим Законом України №3429-IX від 08.11.2023, Указом Президента України №49/2024 від 05.02.2024, затвердженим Законом України № 3564-IX від 06.02.2024, Указом Президента України №271/2024 від 06.05.2024, затвердженим Законом України №3684-IX від 08.05.2024, Указом Президента України №469/2024 від 23.07.2024, затвердженим Законом України №3891-IX від 07.08.2024, Указом Президента України №740/2024 від 28.10.2024 затвердженим Законом України № 4024-IХ від 29.10.2024, Указом Президента України №26/2025 від 14.01.2025, затвердженим Законом України № 4220-IХ від 15.01.2025, Указом Президента України № 235/2025 від 15.04.2025, затвердженим Законом України № 4356-1X від 16.04.2025, Указом Президента України № 478/2025 від 14.07.2025, перебуваючи на території розважального-спортивного комплексу «Амарант», що по вул. Європейській, 57, в м. Умань Черкаської області, впевнившись в тому, що вхідні двері до складського приміщення не були зачинені на замок, діючи умисно та цілеспрямовано, з корисливих мотивів, проник до цього приміщення, де побачив речі, що належать ОСОБА_5 , і таємно викрав вживаний центральний пристрій системи безпеки «AJAX Hub Jeweller, model: H1J0000EU», ринкова вартість якого згідно висновку експерта №2516/25 від 22.09.2025 становить 9414 грн. 90 коп., вживаний мобільний телефон «Xiaomi Redmi10» Imei НОМЕР_1 , ринкова вартість якого згідно висновку експерта №2516/25 від 22.09.2025 становить 2979 грн.67 коп., вживану портативну колонку «JBL Flip 5», ринкова вартість якої згідно висновку експерта

№2516/25 від 22.09.2025 становить 3490 грн.22 коп., вживаний шуруповерт «Dnipro-M CD 218Q», ринкова вартість якого згідно висновку експерта № 2516/25 від 22.09.2025 становить

2136 грн.64 коп., вживаний штатив для лазерного рівня «Dnipro-M F-120», ринкова вартість якого згідно висновку експерта №2516/25 від 22.09.2025 становить 536 грн.40 коп., а всього на загальну суму 18557 грн.83 коп., після чого з місця події зник, а викраденим майном розпорядився на власний розсуд, чим спричинив потерпілому ОСОБА_5 матеріальної шкоди на вказану суму.

Таким чином, ОСОБА_4 таємно викрав чуже майно в умовах воєнного стану, тобто, вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 185 КК України.

ІІІ. Позиція сторін судового провадження.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні кримінального проступку визнав у повному обсязі та вказав, що дійсно, за вказаних в обвинувальному акті обставин, він вчинив зазначене кримінально каране діяння.

Так, обвинувачений ОСОБА_4 , зокрема, заявив, що він у повній мірі усвідомив кримінально-протиправний характер своїх дій, щиро розкаявся у вчиненому, просив суд суворо не карати.

Показання обвинуваченого ОСОБА_4 відповідають фактичним обставинам справи, які ним не оспорюються, є послідовними, логічними і правдивими, а тому не викликають у суду сумніву щодо правильності розуміння обвинуваченим змісту обставин правопорушення, добровільності та істинності його позиції.

Наведене свідчить про щире каяття ОСОБА_4 .

Прокурор ОСОБА_3 у судовому засіданні обставини, визначенні в обвинувальному акті підтримав у повному обсязі та просив визнати ОСОБА_4 винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років, звільнивши на підставі ст. 75 КК України обвинуваченого від відбування покарання з іспитовим строком тривалістю 1 (один) рік.

IV. Положення закону, яким керувався суд.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КК України підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно небезпечного діяння, яке містить склад злочину, передбаченого цим Кодексом.

Таким чином реалізується принцип невідворотності кримінального покарання за вчинений злочин.

Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у постанові від 05.04.2018 у справі № 658/1658/16-к зазначає, що кваліфікація злочину - кримінально-правова оцінка поведінки (діяння) особи шляхом встановлення кримінально-правових (юридично значущих) ознак, визначення кримінально-правової норми, що підлягає застосуванню, і встановлення відповідності ознак вчиненого діяння конкретному складу злочину, передбаченому Кримінальним кодексом, за відсутності фактів, що виключають злочинність діяння.

За своєю суттю і змістом кваліфікація злочинів завжди пов`язана з необхідністю обов`язкового встановлення і доказування кримінально-процесуальними і криміналістичними засобами двох надзвичайно важливих обставин: 1) факту вчинення особою (суб`єктом злочину) суспільно небезпечного діяння, тобто конкретного акту її поведінки (вчинку) у формі дії чи бездіяльності; 2) точної відповідності ознак цього діяння ознакам складу злочину, передбаченого відповідною статтею Особливої частини КК України.

Судом враховується й те, що згідно Указу Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 року «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України №2102-IX від 24.02.2022 року «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні», із урахуванням продовження строку дії правового режиму, в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року, який наразі триває.

Вимога додержуватися справедливості при застосуванні кримінального покарання закріплена в міжнародних документах з прав людини, зокрема у статті 10 Загальної декларації прав людини 1948 року, статті 14 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права 1966 року, статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод 1950 року.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Відповідно до частин 1 та 2 статті 65 КК України суд призначає покарання: 1) у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення, за винятком випадків, передбачених частиною другою статті 53 цього Кодексу; 2) відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу; 3) враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень. Більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинене кримінальне правопорушення призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень.

Згідно зі ст. 66 КК України пом`якшуючими обставинами, зокрема є щире каяття обвинуваченого, яке полягає у визнанні обставин, регламентованих п. 1 ч. 2 ст. 91 КПК України, щодо події кримінального правопорушення, у тому числі його час, місце та спосіб вчинення. Адже, щире розкаяння характеризує суб`єктивне ставлення винної особи до вчиненого злочину, яке виявляється в тому, що вона визнає свою провину, висловлює жаль з приводу вчиненого та бажання виправити ситуацію, що склалася.

Відповідно до ч. 4 ст. 185 КК України крадіжка, вчинена у великих розмірах чи в умовах воєнного або надзвичайного стану, - карається позбавленням волі на строк від п`яти до восьми років.

V. Висновки та мотиви суду.

Після роз`яснення учасникам судового розгляду наслідків застосування ч. 3 ст. 349 КПК України, вони підтвердили відсутність оспорюваних ними обставин по справі та погодилися, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Враховуючи те, що обвинувачений в повному обсязі визнав свою вину у вчиненні інкримінованого йому органом досудового розслідування кримінального правопорушення при обставинах, викладених в обвинувальному акті, який надійшов до провадження суду, обвинувачений правильно розуміє зміст цих обставин та відсутні сумніви щодо добровільності та істинності його позиції, із врахуванням заяви прокурора про відмову від допиту в судовому засіданні свідків, суд визнав недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються та вирішив обмежитись допитом обвинуваченого та дослідженням документів, які характеризують обвинуваченого.

Оцінюючи зібрані докази в їх сукупності, суд вважає «поза розумним сумнівом» доведеним пред`явлене ОСОБА_4 обвинувачення та кваліфікує дії останнього за ч. 4 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), поєднана з проникненням в інше приміщення, вчинене в умовах воєнного стану.

Так, в судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в силу ст. 89 КК України раніше не судимий; за місцем проживання, згідно характеристики № 7 від 30.09.2025, наданої головою ОСББ «Горіховий (Крамаренка,16)», скарг на ОСОБА_4 не надходило; згідно листа № 412 від 16.09.2025 наркологічного відділення КНП «Уманська центральна психіатрична лікарня» Уманської міської ради ОСОБА_4 перебував під наглядом лікаря-нарколога з 13.10.2011 року. Був знятий з обліку 10.09.2025 року; згідно листа №838 від 16.09.2025 КНП «Уманська центральна психіатрична лікарня» Уманської міської ради ОСОБА_4 за медичною допомогою до лікаря-нарколога не звертався; не працює, розлучений, будь-яких осіб на утриманні немає.

Відповідно до ст. 65 КК України суд призначає покарання враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання.

Так, вирішуючи питання про призначення ОСОБА_4 покарання, суд відповідно до вимог ст. 65 КК України враховує:

- ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке згідно приписів ст. 12 КК України, відповідно є тяжким (ч. 4 ст. 185 КК України);

- особу винного, який під наркологічним диспансерно-динамічним наглядом не перебуває, під наглядом лікаря-психіатра не перебуває, за місцем проживання характеризується умовно позитивно, має постійне місце проживання та місце реєстрації, в силу ст. 89 КК України раніше не судимий, розлучений, не працює, на утриманні будь-яких осіб не має;

- обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання.

Так, згідно зі ст. 66 КК України суд визнає пом`якшуючою обставиною щире каяття обвинуваченого ОСОБА_4 .

Обвинувачений повністю визнав свою вину, висловив щирий жаль з приводу вчинених дій та осуд своєї поведінки, під час досудового розслідування повідомив про всі обставини вчинення правопорушення, обставини та події, які мають значення для кримінального провадження, що враховується як активне сприяння останнім встановленню обставин кримінального провадження.

Обставини, що обтяжують покарання обвинуваченого, відповідно до ст. 67 КК України не встановлено.

Підстав для застосування положень ст. ст. 69, 70, 71 КК України суд не знаходить.

Крім того, при призначенні покарання, суд також враховує особливості й обставини вчинення злочину: форму вини, мотив і мету, спосіб, стадію вчинення, характер і ступінь тяжкості наслідків, що настали, поведінку обвинуваченого ОСОБА_4 під час та після вчинення злочинних дій, відношення обвинуваченого до вчиненого.

Судом ураховується, що кримінальне правопорушення, яке інкримінується обвинуваченому, вчинене під час дії запровадженого в країні режиму воєнного стану і дана обставина у цьому випадку напряму вплинула на кваліфікацію діяння.

Отже, враховуючи вищевикладене, суд вважає за необхідне призначити обвинуваченому покарання у виді позбавлення волі в межах санкції ч. 4 ст. 185 КК України строком на 5 (п`ять) років, при цьому суд приходить до висновку, що виправлення ОСОБА_4 можливе без відбування покарання, а тому в порядку ст. 75 КК України приймає рішення про його звільнення від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 (один) рік.

Саме таке покарання, на думку суду, є справедливим, а також необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

Також, суд вважає за необхідне при звільненні від відбування покарання з випробуванням покласти на обвинуваченого, відповідно до ст. 76 КК України, такі обв`язки: періодично з`являтися для реєстрації до органу, який здійснює контроль за виконанням вироку; повідомляти уповноважений орган, який здійснює контроль за виконанням вироку, про зміну місця проживання, роботи або навчання, не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом, який здійснює контроль за виконанням вироку.

Відповідно до ч. 4 ст. 76 КК України, нагляд за ОСОБА_4 , як особою, звільненою від відбування покарання з випробуванням, здійснюється уповноваженим органом з питань пробації за місцем проживання, роботи або навчання засудженого.

У підсумку, дане покарання, на переконання суду, відповідатиме його меті, гуманності, справедливості і не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між охоронюваними інтересами суспільства та правами особи, яка притягується до кримінальної відповідальності через призму того, що втручання держави в приватне життя особи повинно спрямовуватись на досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та потребою захисту основоположних прав особи, - воно має бути законним (несвавільним), пропорційним (не становити надмірного тягаря для особи).

Саме таке покарання, на думку суду, є справедливим, а також необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

VІ. Інші питання, які вирішуються судом при ухваленні вироку.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлено.

Питання щодо речових доказів у кримінальному провадженні суд вирішує відповідно до ст. 100 КПК України.

Процесуальні витрати в кримінальному провадженні відсутні.

Запобіжний захід відносно обвинуваченого у даному кримінальному провадженні не обирався.

Керуючись ст. ст. 368, 370, 374 КПК України, суд -

У Х В А Л И В:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років.

Звільнити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від відбування покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України, встановивши йому іспитовий строк тривалістю 1 (один) рік, у період якого зобов`язати відповідно до ст. 76 КК України:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання та роботи;

- не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Речові докази:

- вживаний центральний пристрій системи безпеки «AJAX Hub Jeweller, model: H1J0000EU, який передано на зберігання під розписку потерпілому ОСОБА_5 (а.с.73) залишити останньому за належністю.

Вирок може бути оскаржений до Черкаського апеляційного суду через Уманський міськрайонний суд Черкаської області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Відповідно до ч. 2 ст. 394 КПК України, вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК України.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку на його апеляційне оскарження.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити учасникам судового провадження.

Копія судового рішення не пізніше наступного дня після його ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Суддя: ОСОБА_1