Заводський районний суд м. Запоріжжя
Справа № 332/6283/25
Провадження №: 1-кп/332/729/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 грудня 2025 р. м. Запоріжжя

Заводський районний суд м.Запоріжжя у складі головуючого судді ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 , захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_5 , розглянувши в режимі відеоконференції у відкритому підготовчому судовому засіданні матеріали кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0005204 від 06.07.2024, за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця села Лісний Верхньокамського району, Кіровської області РФ, громадянина України, який має професійно-технічну освіту, не одруженого, утриманців не має, військовослужбовця за мобілізацією, який перебував на посаді старшого стрільця-оператора 2 піхотного відділення 1 піхотного взводу 1 піхотної роти військової частини НОМЕР_1 , у військовому званні «солдат», який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , не судимого,у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.408 КК України,

встановив:

Відповідно до наказу №135 від 21.11.2023 командира військової частини НОМЕР_1 , ОСОБА_4 призначено на посаду старшого стрільця-оператора 2 піхотного відділення 1 піхотного взводу 1 піхотної роти військової частини НОМЕР_1 зараховано до списків особового складу військової частини НОМЕР_1 , поставлено на всі види забезпечення та останній приступив до виконання службових обов`язків за посадою.

Відповідно до Указу Президента України від 24 лютого 2022 року №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб. В подальшому, Указом Президента України воєнний стан в Україні продовжено та діє до теперішнього часу.

Згідно з вимогами ст.1 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню, військовим адміністраціям та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози, відсічі збройної агресії та забезпечення національної безпеки, усунення загрози небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.

Відповідно до ст. 65 Конституції України, ст. 17 Закону України «Про оборону України», ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України, які проходять військову службу відповідно до законодавства.

Будучи військовослужбовцем військової служби за мобілізацією, солдат ОСОБА_6 , відповідно до вимог ст.ст. 9, 11, 16, 49, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України (надалі Статуту), ст.ст. 1-4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, зобов`язаний свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, суворо дотримуватися Статутів Збройних Сил України (надалі Статуту), бути дисциплінованим, не допускати негідних вчинків самому та утримувати від них інших військовослужбовців, виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою.

Разом з цим, солдат ОСОБА_4 , достовірно знаючи свої обов`язки, передбачені зазначеним вище законодавством, яке регламентує порядок виконання військового обов`язку і проходження військової служби, та маючи можливість належно їх виконувати, свідомо допустив їх порушення та вчинив військовий злочин проти встановленого порядку проходження військової служби з наступних обставин.

Так, ОСОБА_4 , будучи військовослужбовцем військової частини НОМЕР_1 , 16 травня 2024 року, діючи в умовах воєнного стану, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, з метою ухилення від проходження військової служби, самовільно залишив місце несення служби, а саме місце дислокації підрозділів військової частини НОМЕР_1 в селі (інформація обмежена для запобігання несанкціонованому поширенню інформації про переміщення або розміщення Збройних Сил України чи інших утворених відповідно до законів України військових формувань, вчиненому в умовах воєнного або надзвичайного стану) Запорізької області, після чого свої службові обов`язки не виконував, час проводив на власний розсуд, заходів для повернення до місця служби та військової частини не приймав та про своє місцезнаходження до органів командування, в органи військового та цивільного управління не повідомляв.

Дії обвинуваченого ОСОБА_4 кваліфікуються за ч.4 ст.408 КК України, як дезертирство, тобто самовільне залишення місця служби з метою ухилитися від військової служби, вчинене в умовах воєнного стану.

В підготовчому судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 заявив клопотання про звільнення від кримінальної відповідальності в порядку ч.5 ст. 401 КК України, оскільки він бажає повернутися до військової служби та виконувати бойові завдання. До клопотання надав письмову згоду командира військової частини НОМЕР_2 щодо продовження проходження військової служби ОСОБА_4 . Провадження у справі просить закрити.

Обвинуваченому ОСОБА_4 судом було роз`яснено, що звільнення від кримінальної відповідальності з підстав, про які він заявив передбачає закриття кримінального провадження з нереабілітуючих підстав і що в такому разі він буде зобов`язаний продовжувати проходити військову службу, а в разі повторного вчинення кримінального правопорушення положення закону, передбачені ч.5 ст.401 КК України до нього більше не можуть бути застосовані.

Після роз`яснення вказаних положень кримінального та кримінально-процесуального закону обвинувачений ОСОБА_4 підтримав клопотання та просив його задовольнити.

Захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_5 підтримав позицію свого підзахисного.

Прокурор в судовому засіданні підтримав клопотання, та зазначив, що заперечень проти звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності не має.

Суд, заслухавши думку учасників судового провадження, дійшов до висновку, що клопотання обвинуваченого ОСОБА_4 про звільнення від кримінальної відповідальності у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 408 КК України, підлягає задоволенню із наступних підстав.

Відповідно до ч.4 ст.286 КПК України, якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, сторона кримінального провадження звернеться до суду з клопотанням про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого, суд має невідкладно розглянути таке клопотання.

Пунктом 1 ч.2 ст.284 КПК України передбачено, що кримінальне провадження закривається судом у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.

Відповідно до ч.1 ст.286 КПК України звільнення від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення здійснюється судом.

Як слідує з положень ч.2 ст.286 КПК України, у разі наявності підстави для звільнення від кримінальної відповідальності, передбаченої частиною п`ятою статті 401 Кримінального кодексу України, прокурор або суд повинен також отримати письмову згоду командира (начальника) військової частини (установи) про можливість продовження проходження військової служби таким підозрюваним або обвинуваченим.

Згідно зі ст.288 КПК України, суд своєю ухвалою закриває кримінальне провадження та звільняє підозрюваного, обвинуваченого від кримінальної відповідальності у випадку встановлення підстав, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

У разі закриття судом кримінального провадження та звільнення підозрюваного, обвинуваченого від кримінальної відповідальності у порядку, передбаченому частиною п`ятою статті 401 Кримінального кодексу України, суд своєю ухвалою зобов`язує після набрання такою ухвалою законної сили невідкладно поновити звільнену особу на військовій службі та звільнену особу не пізніше 72 годин зобов`язує прибути до відповідної військової частини або місця служби для продовження проходження військової служби.

Судом установлено, що 24 лютого 2022 року Президентом України було видано Указ N 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», який було затверджено Законом України 2102-IX від 24.02.2022 «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні», у відповідності до якого в Україні введено воєнний стан.

Також Президентом України було видано Указ N 69/2022 «Про загальну мобілізацію», яким постановлено оголосити та провести загальну мобілізацію. Воєнний стан в Україні неодноразово продовжувався та діє на даний час.

Відповідно до вимог Закону України «Про оборону України», особливий період - період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Частиною 5 статті 401 КК України визначено, що особа, яка під час дії воєнного стану вперше вчинила кримінальне правопорушення, передбачене статтями 407, 408 цього Кодексу, може бути звільнена від кримінальної відповідальності в порядку, передбаченому кримінальним процесуальним законодавством України, якщо вона добровільно звернулася із клопотанням до слідчого, прокурора, суду про намір повернутися до цієї або іншої військової частини або до місця служби для продовження проходження військової служби та за наявності письмової згоди командира (начальника) військової частини (установи) на продовження проходження такою особою військової служби.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що відповідно до наказу №135 від 21.11.2023 командира військової частини НОМЕР_1 , ОСОБА_4 призначено на посаду старшого стрільця-оператора 2 піхотного відділення 1 піхотного взводу 1 піхотної роти військової частини НОМЕР_1 зараховано до списків особового складу військової частини НОМЕР_1 .

До кримінальної відповідальності за статтями 407, 408 КК України ОСОБА_4 не притягувався.

Згідно зі ст.65 Конституції України, Захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян України.

В судовому засіданні ОСОБА_4 підтримав клопотання та заявив, що він виявив бажання продовжити військову службу.

Згідно з письмовою згодою командира військової частини НОМЕР_2 від 21.11.2025, військова частина згодна прийняти ОСОБА_4 для продовження проходження військової служби.

Крім цього, судом з`ясовано, що обвинувачений розуміє підстави та наслідки закриття провадження відповідно до ч.5 ст.401 КК України, звільнення його від кримінальної відповідальності з нереабілітуючих підстав, безумовної можливості судового розгляду провадження з його вирішенням по суті.

Враховуючи, що ОСОБА_4 раніше до кримінальної відповідальності не притягався, виявив бажання повернутися до військової служби, наявність згоди від командира військової частини НОМЕР_2 , суд дійшов до висновку, що ОСОБА_4 на підставі ч.5 ст.401 КК України слід звільнити від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.408 КК України, а кримінальне провадження відносно нього закрити.

В судовому засіданні було встановлено, що під час досудового розслідування щодо обвинуваченого ОСОБА_4 ухвалою слідчого судді Вільнянського районного суду Запорізької області від 25.10.2025 застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою до 23.12.2025 включно.

Відповідно до ст. 203 КПК України ухвала про застосування запобіжного заходу припиняє свою дію після закінчення строку дії ухвали про обрання запобіжного заходу, ухвалення виправдувального вироку чи закриття кримінального провадження або винесення ухвали про скасування запобіжного заходу в порядку, передбаченому цим Кодексом.

При цьому в силу ч.3 ст.534 КПК України виправдувальний вирок або судове рішення, що звільняє обвинуваченого з-під варти, виконуються в цій частині негайно після їх проголошення в залі судового засідання.

Оскільки судом прийнято рішення про закриття кримінального провадження, відтак відповідно до положень ч.1 ст.203 КПК України ухвала суду про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_4 припиняє свою дію, а обвинувачений ОСОБА_4 підлягає негайному звільненню з-під варти.

Інші заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувалися. Процесуальні витрати і речові докази у даному кримінальному провадженні відсутні. Цивільний позов не заявлено.

На підставі вищевикладеного, керуючись ч.5 ст.401 КК України, ст.ст. 284-286, 288, 370-372 КПК України, суд,-

постановив:

Клопотання обвинуваченого ОСОБА_4 про звільнення від кримінальної відповідальності - задовольнити.

Звільнити ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності за вчинене кримінальне правопорушення, передбачене ч.4 ст.408 КК України, в порядку, передбаченому ч.5 ст.401 КК України, для продовження проходження військової служби.

Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_4 - скасувати. Звільнити ОСОБА_4 з-під варти в залі суду.

Кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0005204 від 06.07.2024, за обвинуваченням ОСОБА_4 за ч.4 ст.408 КК України закрити.

Зобов`язати ОСОБА_4 невідкладно, але не пізніше 72 годин після набрання такою ухвалою законної сили прибути до військової частини НОМЕР_2 для продовження проходження військової служби.

Зобов`язати командира військової частини НОМЕР_2 після набрання зазначеною ухвалою законної сили забезпечити продовження проходження військової служби ОСОБА_4 .

Ухвала суду може бути оскаржена до Запорізького апеляційного суду протягом семи днів з дня її оголошення шляхом подачі апеляційної скарги через Заводський районний суд м.Запоріжжя. Ухвала суду першої інстанції, якщо інше не передбачено КПК України, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Повний текст ухвали складений 16 грудня 2025 року.

Суддя: ОСОБА_1