Номер провадження: 11-сс/813/1931/25
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 жовтня 2025 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд в складі:

головуючий суддя ОСОБА_2 ,

судді: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретар судового засідання ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу заявника ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Пересипського районного суду м. Одеси від 16 вересня 2025 року, якою відмовлено у задавлені скарги ОСОБА_6 на бездіяльність уповноваженої особи Другого слідчого відділу (з дислокацією в м. Одесі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Миколаєві, щодо невнесення відомостей про вчинене кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань (далі ЄРДР),-

установив:

Зміст оскаржуваного судового рішення.

Оскаржуваною ухвалою було відмовлено у задоволені скарги ОСОБА_6 на бездіяльність уповноважених осіб Другого слідчого відділу (з дислокацією в м. Одесі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Миколаєві, щодо невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР, за її заявою від 01вересня 2025 року за фактом вчинення службовими особами Приморського районного суду м. Одеси кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 28 ст. 361, ст. 362 або ст. 376-1, ч.2 ст. 364, ч. 2 ст.365, ст. 368, ст. 369-2, ч. 2 ст. 367, ст. 368 КК України, подану у порядку п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК України.

Ухвала слідчого судді мотивована тим, що інформація, викладена у заяві ОСОБА_6 , не містить відомостей, які свідчать про вчинення кримінальних правоопрушень

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала.

Не погодившись із зазначеною ухвалою слідчого судді, заявник, подала апеляційну скаргу, в якій вказує, що ухвала є такою, що підлягає скасуванню, з наступних підстав:

- скаргу було розподілене між суддями із порушенням приписів ч.3 ст. 35 КПК України;

- слідчий суддя проігнорував імперативні положення ч. 1 ст. 214 КПК України, згідно з якою відмова у внесенні відомостей до ЄРДР є неприпустимою;

- під час розгляду скарги слідчий суддя вийшов за межі своїх повноважень, оскільки слідчий суддя не має права надавати оцінку викладеним у заяві фактам та визначити їх достатність;

- слідчим суддею неправомірно застосовано правової позиції та незастосована практику ЄСПЛ.

Посилаючись на викладені обставини, ОСОБА_6 просить скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову ухвалу, якою зобов`язати уповноважених осіб Другого слідчого відділу (з дислокацією в м. Одесі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Миколаєві, внести відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР, за її заявою про вчинення кримінальних правопорушень від 01вересня 2025 року.

Позиції учасників судового розгляду.

ОСОБА_6 належним чином повідомлена про дату, час і місце апеляційного розгляду (а.с. 92), про поважні причини свого неприбуття не повідомила, з клопотанням про відкладання не зверталась.

Слідчий Другого слідчого відділу (з дислокацією в м. Одесі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Миколаєві ОСОБА_7 , належним чином повідомлений про дату, час і місце апеляційного розгляду, надав заяву про розгляд справи без участі слідчих ДБР.

Приймаючи до уваги скорчені строки розгляду апеляційних скарг на ухвали слідчих суддів, та той факт, що у даному випадку апеляційним судом вжиті усі можливі заходи для забезпечення участі сторін у судовому засіданні, тому з метою дотриманням розумних строків розгляду справи, колегія суддів, вважає за можливе здійснити апеляційний розгляд, без участі сторін та фіксування судового засідання за допомогою технічних засобів.

Заслухавши суддю-доповідача; обговоривши доводи апеляційної скарги та вивчивши матеріали судового провадження, колегія суддів дійшла висновку про таке.

Мотиви апеляційного суду.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Суд відхиляє довід апелянта про те, що визначення слідчого судді для розгляду скарги відбулося з порушенням порядку автоматизованого розподілу справ, з наступних підстав.

Як убачається з наданих апеляційному суду матеріалів, для розгляду скарги ОСОБА_6 на бездіяльність уповноваженої особи Другого слідчого відділу (з дислокацією в м. Одесі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Миколаєві, щодо невнесення відомостей про вчинене кримінальне правопорушення ЄРДР, згідно протоколу автоматичного визначення слідчого судді між суддями Пересипського районного суду м. Одеси від 05 вересня 2025 року визначено слідчого суддю ОСОБА_1 , (єдиний унікальний номер судової справи: 523/18517/25, провадження 1-кс/523/5725/25) (а.с.37).

Частиною 3 статті 35 КПК передбачено, що визначення судді або колегії суддів для конкретного судового провадження здійснюється автоматизованою системою документообігу суду під час реєстрації відповідних матеріалів, скарги, клопотання, заяви чи іншого процесуального документа за принципом вірогідності, який враховує кількість проваджень, що знаходяться на розгляді у суддів, заборону брати участь у перевірці вироків та ухвал для судді, який брав участь в ухваленні вироку або ухвали, про перевірку яких порушується питання, перебування суддів у відпустці, на лікарняному, у відрядженні та закінчення терміну їх повноважень.

Порядок функціонування автоматизованої системи документообігу суду визначається серед іншого Положенням про автоматизовану систему документообігу суду (надалі - Положенням про АСДС) та Засади використання автоматизованої системи документообігу суду (далі також - Засади), затверджені рішенням зборів суддів відповідного суду.

Розподіл судових справ здійснюється в суді в день їх реєстрації, на підставі інформації, внесеної до автоматизованої системи, уповноваженою особою апарату суду, відповідальною за здійснення автоматизованого розподілу судових справ. Визначення судді або колегії суддів для розгляду конкретної справи здійснюється автоматизованою системою шляхом, зокрема, автоматизованого розподілу судових справ під час реєстрації відповідної судової справи (підпункти 2.3.1, 2.3.2 пункту 2.3 Положення).

Відповідно до п. 2.3.40 Положення про автоматизовану систему документообігу суду, затвердженого рішенням Ради Суддів України від 02.04.2015 визначення слідчого судді здійснюється за правилами автоматизованого розподілу, згідно з вимогами п.п. 2.3.4 п. 2.3 цього Положення.

Разом із тим, зазначене Положення закріплює можливість зборів суддів відповідного суду розглядати питання стосовно порядку функціонування автоматизованої системи. За результатами розгляду таких питань рішенням зборів суддів затверджуються Засади використання автоматизованої системи документообігу суду (пункти 2.3.10 - 2.3.19).

На підставі вказаного, збори суддів Пересипського районного суду м. Одеси (відповідно до Закону України від 26.02.2025 № 4273-ІХ "Про внесення змін до Закону України "Про судоустрій і статус суддів" щодо зміни найменувань місцевих загальних судів") рішенням № 14 від 31 серпня 2015 року затвердили Засади використання автоматизованої системи документообігу в Суворовському районному суді м. Одеси (далі-Засади), які знаходиться у загальному доступі - на сайті Пересипського районного суду м. Одеси.

Відповідно до підпункт 3.1 пункт 3 Засад усі зареєстровані справи та матеріали, які підлягають розгляду суддями, щоденно розподіляються, у разі їх наявності, за допомогою АСДС згідно Розділу 2.3. Положення.

Згідно ізпідпункт 3.2 пункт 3 Засад справи і матеріали, які мають скорочені терміни розгляду, у разі їх наявності, розподіляються одразу після їх реєстрації.

Оскільки, скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування розглядаються не пізніше сімдесяти двох годин з моменту надходження відповідної скарги (ч. 2 ст.306 КПК України), тому скарга ОСОБА_6 підпадає під ознаки справ, визначених підпункт 3.2 пункт 3 Засад, тому хронологічного порушення порядку розподілу справ у даному випадку не вбачається.

Щодо виключення під час автоматизованого розподілу судді ОСОБА_8 , колегія суддів зазначає наступне.

Частиною 2 статті 18 Закону України «Про судоустрій та статус суддів» передбачено, що у випадках, визначених законом, а також за рішенням зборів суддів відповідного суду може запроваджуватися спеціалізація суддів з розгляду конкретних категорій справ.

Відповідно до звіту про автоматичне визначення слідчого судді для розгляду судової справи: 523/18517/25, провадження 1-кс/523/5725/25,від 05 вересня 2025 року, який наявний на веб-порталі «Судова влада України», суддя ОСОБА_8 не приймав участь у даному розподілі, у зв`язку з відсутністю спеціалізації, оскільки останній не є слідчим суддею.

Відповідно до ст. 22 КПК України кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом. Суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків (ч. ч. 1, 2, 6 вказаної статті).

У свою чергу, апеляційний суд акцентує увагу, що доказів того, що суддя ОСОБА_8 приймав участь у цей день в інших розподілах, як слідчий суддя, апелянтом не надано.

Щодо посилань ОСОБА_6 на штучне коригування інтервалів, колегія суддів, зазначає наступне.

Пунктом 2.3.4. Положення визначено, що автоматизований розподіл судових справ здійснюється в автоматизованій системі за такими правилами: 1) із загального списку суддів визначаються судді, які мають повноваження та відповідну спеціалізацію (за наявності) щодо розгляду судової справи на момент автоматизованого розподілу; 2) для суддів, які мають повноваження щодо розгляду судової справи на момент автоматизованого розподілу, здійснюється розрахунок коефіцієнтів навантаження.

Відповідно до пункту 2.3.5. Положення визначення суддів, які мають повноваження щодо розгляду судової справи на момент автоматизованого розподілу, здійснюється згідно з вимогами підпункту 2.3.3. пункту 2.3 цього Положення, Засад використання автоматизованої системи документообігу суду, а також з урахуванням дотримання правил поєднання судових справ.

Згідно абзац 2 підпункт 2.3.38 пункт 2 Положення доступ для коригування протоколу та звіту автоматизованого визначення слідчого судді автоматично блокується автоматизованою системою.

Отже, апеляційний суд дійшов висновку, що наведену вище скаргу було розподіллено автоматизованою системою документообігу відповідно до Положенням про автоматизовану систему документообігу суду та Засад використання автоматизованої системи документообігу в Пересипському районному суді м. Одеси та у такий спосіб був визначений слідчий суддя для його розгляду слідчий суддя ОСОБА_1 .

Положеннями ст. 55 Конституції України кожному гарантовано право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

В офіційному тлумаченні ч. 2 ст. 55 Конституції України, викладеному в рішенні Конституційного Суду України, від 14 грудня 2011 року № 19-рп/2011, зазначено, що реалізація конституційного права на оскарження в суді будь-яких рішень, дій чи бездіяльності всіх органів влади, місцевого самоврядування, посадових і службових осіб забезпечується в порядку, визначеному процесуальним законом.

Положеннями ч. 1 ст. 24 КПК України передбачено, що кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому КПК України.

Так, порядок оскарження рішень, дій або бездіяльності органів досудового розслідування чи прокурора під час досудового розслідування визначено главою 26 КПК України (параграф 1, ст.ст. 303-308 цього Кодексу).

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК України на досудовому провадженні може бути оскаржена бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення.

Кримінальний кодекс України має своїм завданням правове забезпечення охорони прав і свобод людини і громадянина, власності, громадського порядку та громадської безпеки, довкілля, конституційного устрою України від кримінально-протиправних посягань, забезпечення миру і безпеки людства, а також запобігання кримінальним правопорушенням (ч. 1 ст. 1 КК України).

Відповідно до ч. 2 ст. 1 КК України для здійснення цього завдання Кримінальний кодекс України визначає, які суспільно небезпечні діяння є кримінальними правопорушеннями та які покарання застосовуються до осіб, що їх вчинили.

Кримінальним правопорушенням є передбачене цим Кодексом суспільно небезпечне винне діяння (дія або бездіяльність), вчинене суб`єктом кримінального правопорушення (частина 1 статті 11 КК України).

Статтею 2 КПК України визначено, що завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Стадія ініціювання кримінального провадження є важливою для виконання вказаних завдань і покликана, з одного боку, забезпечити рішуче оперативне реагування на кожне повідомлення про злочин, що є гарантією швидкого та повного його розкриття, притягнення винних до відповідальності, а з іншого виключити незаконне і необґрунтоване залучення громадян в орбіту кримінального процесу, а також марне витрачання сил і засобів правоохоронних органів.

Чинним КПК України закріплено спрощену процедуру початку досудового розслідування (без проведення дослідчої перевірки).

Так, відповідно до частин 1, 2 ст. 214 КПК України слідчий, дізнавач, прокурор невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення або після самостійного виявлення ним з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, зобов`язаний внести відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань, розпочати розслідування та через 24 години з моменту внесення таких відомостей надати заявнику витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань. Досудове розслідування розпочинається з моменту внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Проте така спрощена процедура не означає, що взагалі відсутні критерії для внесення чи невнесення відповідних відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань. Її спрощеність виражається у тому, що для перевірки наявності зазначених вище критеріїв не потрібно проводити попередню перевірку викладених у заяві відомостей, а необхідно лише перевірити зміст самої заяви.

Так, до Єдиного реєстру досудових розслідувань, серед іншого, вносяться відомості про: (1) короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, наведених потерпілим, заявником чи виявлених з іншого джерела; (2) попередня правова кваліфікація кримінального правопорушення з зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність (пункти 4, 5 частини 5 статті 214 КПК України).

Отже, для внесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань заявник у повідомленні про кримінальне правопорушення має зазначити конкретні, відомі йому обставини об`єктивної сторони такого правопорушення (яке саме кримінальне правопорушення відбулось, де, коли, в чому полягало, які особи, причетні до його скоєння тощо). Такі обставини можуть бути неповними (в силу недостатньої обізнаності заявника, неочевидності вчинення кримінального правопорушення, з огляду на початкову стадію сприйняття та дослідження цих подій чи з інших причин), але в той же час достатніми для попередньої кваліфікації реєстраторами Єдиного реєстру досудових розслідувань такого діяння саме як кримінального правопорушення (кваліфікації за статтею, частиною статті Кримінального кодексу України). Вказане узгоджується з позицією, викладеною у згаданому Узагальненні ВССУ № 9-49/0/4-17 від 12 січня 2017 року, за якою КПК дійсно передбачає внесення до ЄРДР інформації на підставі заяв та повідомлень про кримінальне правопорушення, а не будь-яких заяв, які надходять до органів досудового розслідування при здійсненні ними своїх повноважень.

Якщо ж зі змісту повідомлення про кримінальне правопорушення є очевидним, що (1) обставини, викладені в ньому, не свідчать про те, що існує ймовірність вчинення будь-якого кримінального правопорушення і ці обставини для отримання зазначеного вище висновку не потребують перевірки засобами кримінального процесу або (2) в силу його занадто абстрактного характеру неможливо встановити ні попередню кваліфікацію кримінального правопорушення, ні предмет, межі та напрямок досудового розслідування, яке ініціюється заявником, то такі повідомлення не мають вноситися до ЄРДР.

Такий висновок відповідає Рішенню Конституційного Суду України у справі за конституційною скаргою ОСОБА_9 від 17 червня 2020 року, згідно пункту 5 мотивувальної частини якого зазначено, що «встановлений законодавцем обсяг судового захисту стосовно оцінки бездіяльності уповноважених державних органів має забезпечити ефективність судового контролю, який має бути забезпечено під час розгляду відповідних питань хоча б у двох судових інстанціях: законодавець має запровадити такий обсяг судового контролю за бездіяльністю слідчого чи прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Реєстру після отримання заяви, повідомлення про кримінальне правопорушення, що дозволяв би здійснити ефективний судовий контроль щодо відповідних питань та за наявності підстав надати особі можливість ініціювати початок кримінального провадження, а отже, надати їй реальний доступ до судового захисту».

Також Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у своїй постанові від 16 травня 2019 року (справа № 761/20985/18, провадження № 51-8007км18) наголосив: «...якщо не було події кримінального правопорушення або в діях особи немає складу кримінального правопорушення, то за таких обставин кримінальне провадження не може бути розпочато. А якщо через помилку чи з інших причин таке провадження було розпочато, то воно негайно має бути припинено і з позиції вимог правопорядку, і з огляду дотримання інтересів всіх учасників правовідносин...».

Внесення до ЄРДР неконкретних тверджень (у тому числі припущень) заявника про вчинення кримінального правопорушення за відсутності будь-яких об`єктивних відомостей про обставини його вчинення призвело б до: (1) розпорошення обмежених сил і засобів правоохоронної системи держави на перевірку значної кількості безпідставних та абстрактних повідомлень про кримінальні правопорушення, що в свою чергу (2) не дозволило б концентрувати зусилля на розслідуванні дійсно суспільно-небезпечних діянь, що неминуче знизило б ефективність захисту особи, суспільства та держави від цих кримінальних правопорушень, ускладнило б охорону прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, які зазнали шкоди від таких правопорушень; (3) порушення права та законних інтересів осіб, згаданих в таких повідомленнях; (4) використання інструментів статті 214 КПК України не для ініціювання початку досудового розслідування щодо конкретного кримінального правопорушення, а для спрямування сил і засобів правоохоронних органів загалом на всю діяльність визначеного заявником підприємства, установи чи організації або окремої людини з метою вже самостійного виявлення слідчим, дізнавачем, прокурором обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення (а це є вже іншим приводом для початку досудового розслідування за статтею 214 КПК України), а також (5) унеможливлення застосування механізму притягнення заявників до кримінальної відповідальності за завідомо неправдиві повідомлення про кримінальні правопорушення (стаття 383 КК України). Зазначене не відповідає завданням кримінального провадження, які визначені в статті 2 КПК України.

Таким чином, закон передбачає необхідність попередньої оцінки (аналізу) слідчим, прокурором, слідчим суддею (у разі оскарження заявником бездіяльності уповноваженої особи щодо невнесення відомостей до ЄРДР) змісту заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення на предмет викладення в ньому інформації саме про кримінальне правопорушення.

З огляду на викладене, доводи апелянта про те, що слідчий суддя не має права надавати оцінку викладеним у заяві фактам і визначити їх достатність - є хибними, оскільки в даному випадку слідчий суддя не надає оцінку доказам, а лише здійснює аналіз викладеної інформації в заяві про вчинення кримінального правопорушення.

Аналізуючи наявну в матеріалах провадження копію заяви ОСОБА_6 , яка зареєстрована в Другому слідчому відділі (з дислокацією в м. Одесі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Миколаєві під №10459зкп/мк/ від 01 вересня 2025 року, колегія суддів погоджується з висновком слідчого судді, що у вказаній заяві відсутні відомості, які б свідчили про вчинення службовими особами Приморського районного суду м. Одеси кримінальних правопорушень під час здійснення авторозподілу судової справи по розгляду обвинувального акту у кримінальному провадженню № 0000067 стосовно ОСОБА_6 , за обвинуваченням у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України (єдиним унікальним номером № 522/12989/20), оскільки заявник не наводить об`єктивних даних, які б підтверджували зазначені ним відомості, а лише висуває загальне припущення про можливе вчинення протиправних (злочинних) дій, надаючи суб`єктивну оцінку правомірності тих чи інших дій, виходячи з власного аналізу та бачення (трактування) норм закону України про кримінальну відповідальність.

Із звіту про автоматичне визначення судді від 07 серпня 2020 року (а.с. 100-102), який наявний на веб-порталі «Судова влада України», що розподіл між суддями справи за єдиним унікальним номером № 522/12989/20, провадження 1-кп/523/1956/20, здійснювався таким чином: 1) визначено 8 суддів, яких було визначено на поточну спеціалізацію; 2) визначено 5 суддів ( ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 ), які мають повноваження щодо розгляду судової справи на момент автоматизованого розподілу, здійснюється розрахунок коефіцієнтів навантаження, оскільки 3 суддів ( ОСОБА_15 , ОСОБА_16 та ОСОБА_17 ) було виключено з розподілу згідно табелю відпусток.

Посилання ОСОБА_6 , щодо незаконного виключення судді ОСОБА_17 не знайшли свого підтвердження, з огляду на наступне.

Положенням (в редакції 17.07.2020) передбачено - не розподіляються щодо конкретного судді судові справи, що надійшли за чотирнадцять днів, якщо інше не встановлено зборами суддів відповідного суду, до початку відпустки (якщо її тривалість становить не менше чотирнадцяти календарних днів).

Згідно Засад використання автоматизованої системи документообігу суду для розподілу судових справ та матеріалів між суддями в Приморському районному суді міста Одеси, які знаходяться в загальному доступі (далі - Засад) - на сайті Приморського районного суду м. Одеси, визначено, що у разі виходу судді у відпустку тривалістю понад 14 днів, здійснюється помітка в автоматизованій системі про відключення судді від участі в авторозподілі справ, матеріалів та проваджень за 14 днів до першого дня відпустки, окрім справ, пов`язаних з виборчим процесом які за законом розглядаються невідкладно (підпункт 3.8.8 пункту 3 Засад).

Так, згідно наказу Приморського районного суду м. Одеси від 29 липня 2020 року (а.с. 57) судді ОСОБА_17 , надано щорічну основну відпустку тривалістю 21 календарний день з 19.08.2020 по 09.09.2020.

Вищевикладене свідчить про законне виключення судді ОСОБА_17 із розподілу справ за 14 календарних днів перед відпусткою тривалістю 21 день.

Щодо виключення під час автоматизованого розподілу судді ОСОБА_18 колегія суддів зазначає, що відповідно до додатку № 7 Засад, суддя ОСОБА_18 спеціалізуються на розгляді кримінальних справ з 22 вересня 2020 року, що виключає його участь під автоматизованого розподілу судової справи № 522/12989/20, який відбувався 07 серпня 2020 року.

Щодо посилань ОСОБА_6 на порушення хронології розподілу справ з порядковим номером.

Усі зареєстровані справи та матеріали, які підлягають розгляду суддями, щоденно розподіляються, у разі їх наявності, за допомогою КП Д-3 протягом робочого дня. У вихідні дні справи, які підлягають розгляду слідчими суддями, реєструються та розподіляються в період з 10 до 13 години відповідно до графіку чергувань, встановленого наказом голови суду(підпункт 3.1 пункту 3 Засад).

Справи і матеріали, які мають скорочені строки розгляду, у разі їх наявності, у виключних випадках, пов`язаних з негайним їх розглядом, можуть бути розподілені в інший час, з обов`язковим доведенням до голови суду, одного з його заступників, або керівника апарату суду чи одного з його заступників.(підпункт 3.2 пункту 3 Засад).

Отже, з урахування вищезазначеного, колегія суддів доходить висновку, що відомості за заявою ОСОБА_6 про вчинення кримінального правопорушення не підлягають внесенню до ЄРДР, оскільки зазначені у матеріалах скарги обставини не свідчать про вчинення будь-якого кримінального правопорушення, описані в скарзі факти не потребують перевірки засобами кримінального процесу, тому прийняте слідчим суддею рішення є правильним по суті.

Натомість, колегія суддів звертає увагу на те, що чинним кримінальним законодавством України передбачена можливість сторін заявляти відвід під час судового розгляду на підставі п. 5 ч. 1 ст. 75 КПК України.

Відхиляючи твердження ОСОБА_6 щодо не застосування слідчим суддею практики ЄСПЛ під час розгляду скарги, апеляційний суд зазначає, що відповідно до ст. 9 КПК України під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, КПК України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Практику ЄСПЛ слід застосовувати для вирішення існуючої правової проблеми. Так, при визначенні доцільності/необхідності застосування практики ЄСПЛ слід враховувати достатність урегульованості певних спірних відносин на законодавчому рівні відповідним Законом України. В такому випадку можна не застосовувати практику ЄСПЛ, оскільки ці спірні відносин вже достатньою мірою, з певним рівнем зрозумілості та чіткості врегульовані національним законом, що відповідає принципу правової визначеності.

Таким чином, під час постановлення оскаржуваної ухвали слідчим суддею дотримано вимоги кримінального процесуального закону, порушень норм КПК, які могли б стати підставою для скасування ухвали слідчого судді, в тому числі за вимогами та обставинами, викладеними в апеляційній скарзі, колегією суддів не встановлено, у зв`язку з чим оскаржувана ухвала слідчого судді є законною, обґрунтованою та такою, що підлягає залишенню без змін, а вимоги апеляційних скарг без задоволення.

Відповідно до ч. 3 ст. 407 КПК України, за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвали слідчого судді суд апеляційної інстанції має право: 1) залишити ухвалу без змін; 2) скасувати ухвалу і постановити нову ухвалу.

Керуючись ст.ст. 24, 214, 303, 309, 370, 404, 407, 419, 422, 532 КПК України, апеляційний суд,-

постановила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Пересипського районного суду м. Одеси від 16 вересня 2025 року, якою відмовлено у задавлені скарги ОСОБА_6 на бездіяльність уповноваженої особи Другого слідчого відділу (з дислокацією в м. Одесі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Миколаєві, щодо невнесення відомостей про вчинене кримінальне правопорушення до ЄРДР, - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4