У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 637/1247/20

№ 1-кп/183/598/25

12 січня 2026 року м. Самар

Самарівський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурорів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 (в режимі відеоконференції),

захисника ОСОБА_5 (в режимі відеоконференції),

обвинуваченого ОСОБА_6 (в режимі відеоконференції),

розглянув у закритому судовому засіданні в залі судових засідань Самарівського міськрайонного суду Дніпропетровської області клопотання захисника ОСОБА_5 про зупинення судового провадження у кримінальному провадженні № 0000207 від 28.09.2020 стосовно:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Торецьке Добропільського району Донецької області, громадянина України, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 125, ч. 3 ст. 152 КК України,

в с т а н о в и в :

У провадженні Самарівського міськрайонного суду Дніпропетровської області перебуває кримінальне провадження № 0000207 від 28.09.2020 стосовно ОСОБА_6 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 125, ч. 3 ст. 152 КК України.

В судовому засіданні захисник ОСОБА_5 заявив клопотання про зупинення судового провадження стосовно обвинуваченого ОСОБА_6 , мотивуючи його тим, що 27.11.2025 ОСОБА_6 був призваний до лав Збройних Сил України і наразі проходить військову службу у військовій частині НОМЕР_1 , що у відповідності до вимог ст. 335 КПК України є підставою для зупинення судового провадження до звільнення обвинуваченого з військової служби.

Обвинувачений ОСОБА_6 підтримав клопотання свого захисника, просив його задовольнити.

Прокурори ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , кожен окремо, заперечували проти задоволення клопотання захисника, вважаючи його необґрунтованим, оскільки достатніх підстав для зупинення судового провадження не має.

Суд, вислухавши думку учасників судового провадження, вирішуючи заявлене захисником клопотання, дослідивши матеріали кримінального провадження в частині необхідній для вирішення цього питання, дійшов такого висновку.

Відповідно до ч. 2 ст. 318 КПК України судовий розгляд здійснюється у судовому засіданні з обов`язковою участю сторін кримінального провадження, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

У відповідності до ч. 1 ст. 323 КПК України, якщо обвинувачений, до якого не застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, не прибув за викликом у судове засідання, суд відкладає судовий розгляд, призначає дату нового засідання і вживає заходів до забезпечення його прибуття до суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 335 КПК України у разі якщо обвинувачений ухилився від явки до суду або захворів на психічну чи іншу тяжку тривалу хворобу, яка виключає його участь у судовому провадженні, або був призваний для проходження військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період, суд зупиняє судове провадження стосовно такого обвинуваченого до його розшуку, видужання або звільнення з військової служби і продовжує судове провадження стосовно інших обвинувачених, якщо воно здійснюється щодо декількох осіб.

Вказане положення кримінального процесуального закону орієнтує суд на те, що перебування обвинуваченого на військовій службі за призовом під час мобілізації, на особливий період, унеможливлює проведення судового провадження щодо нього та вимагає зупинення такого провадження. Воно покликане максимально мобілізувати ресурси для надання збройної відсічі державі-агресору та забезпечити можливість проходження обвинуваченим військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період. З іншого боку, таке зупинення провадження може створити загрозу реалізації однієї із засад кримінального провадження - розумності строків. Ця засада має своєю метою встановити темпоральну межу невизначеності підозри й обвинувачення та гарантувати право насамперед підозрюваного та обвинуваченого, а також інших осіб, права та законні інтереси, яких обмежуються під час провадження, від необґрунтованого і надмірного його затягування.

Вирішуючи питання конкуренції положень, які визначають процесуальну форму здійснення судового розгляду (до якої можна віднести також і положення про зупинення судового провадження) та положень щодо обов`язку суду забезпечити розумність строків судового розгляду, суд виходить зі змістовної характеристики належної правової процедури. Так, недотримання належної правової процедури тягне за собою порушення гарантованого Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод права на справедливий суд (постанова Верховного Суду від 24.05.2021 у справі № 640/5023/19). Стаття 6 § 1 цієї Конвенції надає кожній особі право на розгляд справи упродовж розумного строку, яке має на меті забезпечити, аби обвинувачений не залишався занадто довгий час під тягарем обвинувачення, обґрунтованість якого має бути доведена (Wemhoff v. Germany, § 18; Kart v. Turkey [GC], § 68).

Суд також враховує те, що кримінальна процесуальна форма ґрунтується на системі засад кримінального провадження, розподілі процесуальних функцій та забезпечує їх реалізацію у належній правовій процедурі. У площині належної правової процедури перебувають також питання дискреції учасників кримінального провадження і судового розсуду, а також можливість судового тлумачення застосування правових норм за наявності відповідних прогалин. Вимога застосування належної правової процедури не може бути відірваною від завдань кримінального провадження, вона може діяти лише системно з ними.

Якщо положення ч. 1 ст. 335 КПК України сприймати як такі, що безальтернативно вимагають зупинення судового провадження у випадку призову за мобілізацією обвинуваченого, то можна дійти висновку, що законодавець не врахував засади кримінального провадження при формулюванні відповідних положень. Однак ч. 3 ст. 7 КПК України вказує, що зміст та форма кримінального провадження в умовах воєнного стану повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, зазначеним у частині першій цієї статті, з урахуванням особливостей здійснення кримінального провадження, визначених розділом IX-1 цього Кодексу.

Конструкція ст. 335 КПК України дозволяє дійти висновку, що зупинення судового провадження можливе за наявності об`єктивних перешкод для його продовження. Наприклад, у випадку ухилення обвинуваченого від явки до суду, суд може прийняти рішення щодо приводу обвинуваченого (ст. 140 КПК України), накладення на нього грошового стягнення (ст. 139 КПК України) або ж звернення застави у дохід держави (ст. 182 КПК України). Зупинення з підстав захворювання обвинуваченого на психічну чи іншу тяжку тривалу хворобу можливе у тих випадках, коли ця хвороба виключає його участь у судовому провадженні. Ці висновки щодо тлумачення положень ст. 335 КПК України забезпечують дотримання належної правової процедури та з урахуванням диференціації процесуальної форми дозволяють уникнути надмірного формалізму у правозастосуванні.

Крім цього, суд бере до уваги зміст та загальну спрямованість змін до КПК України, які були внесені Законом України «Про внесення змін до Кримінального процесуального кодексу України щодо удосконалення порядку здійснення кримінального провадження в умовах воєнного стану» № 2201-IX від 14.04.2022 та Законом України «Про внесення змін до Кримінального процесуального кодексу України щодо порядку скасування запобіжного заходу для проходження військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період або його зміни з інших підстав» № 2125-IX від 15.03.2022. Так, законодавець наділяє правозастосувача можливістю оцінювати потребу: 1) проведення досудового розслідування в умовах воєнного стану (п. 4 ч. 1 ст. 280 КПК України), 2) звернення до слідчого судді або суду, який розглядає кримінальне провадження, з клопотанням про скасування підозрюваному чи обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою для проходження військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період (абз. 2 ч. 1 ст. 616 КПК України). Таким чином, закон передбачає існування дискреційного порядку вирішення питань, пов`язаних із мобілізацією підозрюваних (обвинувачених) для проходження військової служби за призовом під час мобілізації.

Відтак, виходячи з вищевикладеного, суд дійшов висновку, що положення ст. 335 КПК України у частині зупинення судового провадження у зв`язку із мобілізацією не є імперативною. На відміну від інших підстав для зупинення судового провадження, при зупиненні у зв`язку із мобілізацією обвинуваченого необхідно враховувати реальну можливість його участі у судових засіданнях, зокрема, виходячи з 1) роду військ, 2) завдань, які виконує відповідний військовий підрозділ, його дислокації, 3) посади обвинуваченого тощо.

Так, з військового квитка ОСОБА_6 вбачається, що останній 27.11.2025 був призваний для проходження військової служби під час мобілізації до військової частини НОМЕР_1 .

З листа командира військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_7 від 09.01.2026 № 184/260 вбачається, що матрос ОСОБА_6 є військовослужбовцем військової частини НОМЕР_1 .

Суд звертає увагу, що проходження обвинуваченим ОСОБА_6 військової служби не перешкоджає йому бути присутнім в судовому засіданні і брати участь у розгляді кримінального провадження, зокрема, в режимі відеоконференції.

Окрім того, ані захисником ОСОБА_5 , ані обвинуваченим ОСОБА_6 не надано суду будь-яких доказів того, що виконання ОСОБА_6 своїх обов`язків військової служби виключає його участі у судовому провадженні.

Таким чином суд вважає, що ОСОБА_6 може брати участь у судових засіданнях, у тому числі у режимі відеоконференції.

З огляду на вищевикладене, суд доходить висновку про відсутність підстав для зупинення судового провадження щодо обвинуваченого ОСОБА_6 та відмову у задоволенні клопотання захисника ОСОБА_5 . Водночас суд зауважує, що висновок про відсутність підстав для зупинення судового провадження зроблений виключно на підставі оцінки фактичних обставин, які існують станом на теперішній час.

Керуючись ст. ст. 323, 335, 350, 372 КПК України, суд

п о с т а н о в и в:

У задоволенні клопотання захисника ОСОБА_5 про зупинення судового провадження відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та окремому оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1