Справа № 461/1164/26
Провадження № 1-кс/461/847/26
УХВАЛА

16.02.2026 року слідчий суддя Галицького районного суду м. Львова ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,, розглянувши клопотання старшого слідчого відділу розслідування особливо тяжких злочинів СУ ГУНП у Львівській області майора поліції ОСОБА_3 , про арешт майна у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за № 0001121 від 10.10.2025, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.332 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Слідчий звернувся до слідчого судді з вказаним клопотанням, яке обґрунтоване тим, що на початку вересня 2025 року до ОСОБА_4 звернувся ОСОБА_5 з приводу з`ясування обставин перетину державного кордону України з метою виїзду на тривалий час, після чого в ОСОБА_4 виник умисел на організацію незаконного переправлення особи через держаний кордон України, при цьому усвідомлюючи, що на період дії правового режиму воєнного стану, введеного Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» №2102-IX від 24.02.2022, та постанови КМ України «Про затвердження Правил перетинання державного кордону громадянами України» №57 від 27.01.1995, виїзд за межі країни військовозобов`язаних осіб забороняється.

Реалізовуючи спільний злочинний умисел на організацію незаконного переправлення ОСОБА_5 через державний кордон України, з корисливого мотиву, ОСОБА_4 з 28 жовтня 2025 року по 6 лютого 2026 року неодноразово особисто спілкувався з ОСОБА_5 як за допомогою мобільного зв`язку так і при особистих зустрічах. В ході розмов пропонував ОСОБА_5 різні варіанти перетину кордону, повідомивши при цьому, що його послуги щодо організації незаконного перетину державного кордону України та сприяння у цьому будуть коштувати не менше 8000 доларів США, які необхідно буде заплатити перед перетином кордону. Однак остаточно сума буде відома в час, коли ОСОБА_5 буде перетинати державний кордон, оскільки вартість постійно міняється.

В подальшому, у невстановлений досудовим розслідуванням час, але не пізніше 06.02.2026 ОСОБА_4 реалізовуючи свій злочинний умисел, спрямований на організацію незаконного переправлення ОСОБА_5 через державний кордон України, з корисливого мотиву, за невстановлених досудовим розслідуванням обставин вступив у злочинну змову із ОСОБА_6 , який б забезпечив незаконне переправлення ОСОБА_5 через державний кордон України, а саме його перевезення в транспортному засобі через державний кордон України з приховуванням від прикордонного контролю.

09.02.2026 близько 13:20 год. у АДРЕСА_1 ОСОБА_4 діючи за попередньою змовою групою осіб з ОСОБА_6 зустрілись з ОСОБА_5 . Під час зустрічі ОСОБА_4 спільно з ОСОБА_6 повідомили ОСОБА_5 про те, що їхні послуги щодо організації незаконного перетину державного кордону України та сприяння у цьому будуть коштувати 18000 доларів США, які необхідно буде заплатити за 1-3 місяці перед перетином кордону. Крім цього, ОСОБА_4 спільно з ОСОБА_6 керуючи діями ОСОБА_5 , повідомили йому, щоб той підготував речі, документи та гроші, з якими хоче покинути України у невеликій сумці, яку візьме з собою та заборонили брати із собою мобільний телефон під час перетину державного кордону України. Також пояснили процедуру перетину, а саме ОСОБА_5 необхідно буде передати ОСОБА_4 з ОСОБА_6 грошові кошти в сумі 18000 доларів США, а також надати копію свого паспорта громадянина України для виїзду за кордон та витяг з додатку «Резерв+». Після цього приблизно за 1-3 місяці ОСОБА_4 чи ОСОБА_6 повідомить ОСОБА_5 про необхідність виїзду за межі України за 1-2 дня до цього та доставлять останнього до вантажного транспортного засобу, де заховають його. В подальшому на цьому транспортному засобі його буде перевезено через державний кордон України з приховуванням від прикордонного контролю на одному з пунктів пропуску в Львівській області. Проїхавши цей пункт пропуску йому необхідно буде надати свій паспорт громадянина України для виїзду за кордон працівникам прикордонної служби Польщі для реєстрації його в`їзду. Перебуваючи на території Польщі ОСОБА_5 буде зобов`язаний поселитися в готель на кілька годин та виконувати подальші вказівки ОСОБА_4 та ОСОБА_6 , які вони йому надаватимуть.

12.02.2026 близько 17:15 год. ОСОБА_4 продовжуючи реалізацію спільного злочинного умислу на незаконне переправлення ОСОБА_5 через державний кордон України, зустрівся з ним за адресою м. Львів, вул. Шпитальна, 1, після чого на автомобілі «Volkswagen», н.з. НОМЕР_1 доставив його за адресою м. Львів, вул. Наукова, 35а, де їх очікував ОСОБА_6 . В подальшому ОСОБА_4 з ОСОБА_5 сіли в автомобіль «Toyota», н.з. НОМЕР_2 , в якому перебував ОСОБА_6 . Перебуваючи у вказаному автомобілі висловив вимогу ОСОБА_5 передати йому грошові кошти з документами, які він мав підготувати, а також повідомив, що йому з отриманими коштами необхідно поїхати до певних осіб і тоді в період часу 1-3 місяці ОСОБА_5 буде переправлено через державний кордон України.

ОСОБА_4 спільно з ОСОБА_6 , реалізуючи спільний злочинний умисел на незаконне переправлення ОСОБА_5 через державний кордон України отримали від ОСОБА_5 грошові кошти в сумі 18000 доларів США, як незаконну винагороду за вчинені ним вищезазначені незаконні дії.

В подальшому, протиправна діяльність ОСОБА_4 та ОСОБА_6 була припинена правоохоронними органами, а грошові кошти в сумі 18000 доларів США, як незаконна винагорода вилучена.

Слідчий вказує, що 12.02.2026 в ході обшуку автомобіля марки «Toyota», н.з. НОМЕР_2 , який знаходився за адресою м. Львів, вул. Наукова, 35а області виявлено та вилучено мобільні телефони, копії документів, грошові кошти, автомобіль марки «Toyota», н.з. НОМЕР_2 .

Слідчий зазначає, що оскільки вищевказані речі та документи відповідають вимогам ч. 1 та ч. 2 ст. 98 КПК України, можуть бути використаний як докази факту і обставин, що встановлюється під час кримінального провадження, а також можуть містити інформацію про обставини вчинення кримінального правопорушення та причетних осіб, то 12.02.2026 року їх визнано речовими доказами у кримінальному провадженні.

З урахуванням вищевикладеного, з метою збереження речових доказів, недопущення їх втрати чи зміни та використання у доказуванні слідчий просив клопотання задовольнити.

Слідчий в судове засідання не з`явився, подав до суду заяву, у якій просить розглядати клопотання без його участі.

З метою забезпечення арешту майна, слідчий суддя вважає за можливе в порядку ч.2 ст.170 КПК України, проводити розгляд клопотання про накладення арешту на майно без виклику власника майна.

Дослідивши клопотання та долучені до нього матеріали, слідчий суддя вважає, що клопотання підлягає задоволенню за наступних обставин.

Відповідно до ч. 1 ст. 131 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження

Клопотання узгоджено з вимогами ст. 171 КПК України і доводи слідчого, якими він обґрунтовує клопотання, підтверджені доданими до клопотання копіями документів.

Згідно п. 1 ч. 2 ст. 171 КПК України у клопотанні зазначено підстави, у зв`язку з якими потрібно здійснити арешт майна.

Стороною обвинувачення дотримано вимог ч.5 ст. 171 КПК України, оскільки клопотання слідчого про арешт майна було подано не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна.

Згідно ст. 167 КПК України, тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває зазначене у частині другій цієї статті майно, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення.

Відповідно до ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове позбавлення підозрюваного, обвинуваченого або осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, а також юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, у разі якщо до такої юридичної особи може бути застосовано захід кримінально-правового характеру у вигляді конфіскації майна, можливості відчужувати певне його майно за ухвалою слідчого судді або суду до скасування арешту майна у встановленому цим Кодексом порядку. Відповідно до вимог цього Кодексу арешт майна може також передбачати заборону для особи, на майно якої накладено арешт, іншої особи, у володінні якої перебуває майно, розпоряджатися будь-яким чином таким майном та використовувати його.

Арешт може бути накладено на нерухоме і рухоме майно, майнові права інтелектуальної власності, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковому вигляді, цінні папери, корпоративні права, які перебувають у власності у підозрюваного, обвинуваченого або осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, і перебувають у нього або в інших фізичних, або юридичних осіб, а також які перебувають у власності юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, з метою забезпечення можливої конфіскації майна, спеціальної конфіскації або цивільного позову.

Арешт майна допускається з метою забезпечення:

1) збереження речових доказів;

2) спеціальної конфіскації;

3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;

4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Частиною 2 ст.173 КПК України передбачено, що при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні або застосування щодо нього спеціальної конфіскації (у разі арешту майна з підстав, передбачених пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (у разі арешту майна з підстав, передбачених пунктами 2, 3 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою; 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Згідно з ч.10 ст.170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, віртуальні активи, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

Відповідно до ч.1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані. як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно до частини 4 ст. 170 КПК України, заборона використання майна, а також заборона розпорядження таким майном можуть бути застосовані лише у випадках, коли їх незастосування може призвести до знищення, втрати або пошкодження відповідного майна або настання інших наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню.

На даний час досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0001121 від 10.10.2025, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.332 КК України триває, та в подальшому може виникнути необхідність в додатковому дослідженні вказаного в клопотанні речового доказу для встановлення відомостей, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

Таким чином, враховуючи викладене, слідчий суддя доходить висновку що вказані в клопотанні речі та документи, відповідають критеріям ст. 98, ч.2 ст. 170 КПК України, а також можуть мати суттєве значення для встановлення істини в даному кримінальному провадженні для швидкого, повного та неупередженого розслідування, встановлення та притягнення винних до відповідальності. у зв`язку з чим, з метою їх збереження, слідчий суддя вважає за необхідне накласти на них арешт.

Такий правовий висновок узгоджується з практикою застосування ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, відповідно до якої будь-яке обмеження власності повинно здійснюватися відповідно до закону. Досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значимим, якщо встановлено, що під. час відповідного втручання було дотримано принципу "законності" і воно не було свавільним, тобто для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити "особистий і надмірний тягар для особи. На початковій стадії досудового розслідування в цьому кримінальному провадженні виправдана потреба у тимчасовому втручанні в права та інтереси власників та володільців майна, шляхом накладення арешту, заборони користування та розпорядження речовими доказами з метою запобігання їх зникненню, знищенню, пошкодженню чи зміні. Держава гарантує право громадянина на забезпеченням забезпечення проведення ефективного досудового розслідування. Таким чином, тимчасове обмеження Конституційних прав власника/володільця має незначний строковий характер, відтак перераховані основоположні суспільні інтереси, переважають принцип мирного володіння майном.

Керуючись ст.ст. 170-173 КПК України, слідчий суддя-

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання слідчого про арешт майна задовольнити.

Накласти арешт, шляхом заборони відчуження, користування та розпорядження, на наступне майно: -мобільний телефон «Redmi», ІМЕІ1: НОМЕР_3 , ІМЕІ2: НОМЕР_4 з сім картами НОМЕР_5 , НОМЕР_6 ;

- 52985 гривень;

- 2 мобільні телефони Айфон, які заблоковані;

- несправжні (імітаційні) засоби у вигляді куп`юр номіналом по 100 доларів США з серією та номером QJ71195486A в кількості 180 штук на суму 18000 доларів США;

- 400 доларів США;

- копія паспорта громадянина України на ім`я ОСОБА_7 на 1 аркуші;

- копія тимчасового посвідчення військовозобов`язаного на ім`я ОСОБА_7 на 1 аркуші;

- копія ідентифікаційного коду на ім`я ОСОБА_7 на 1 аркуші;

- копія витягу з Резерв+ на ім`я ОСОБА_5 на 1 аркуші;

- копія паспорта громадянина України (з Дія) на ім`я ОСОБА_5 на 1 аркуші;

- копія паспорта громадянина України для виїзду за кордон (з Дія) на ім`я ОСОБА_5 на 1 аркуші;

- автомобіль Toyota, н.з. НОМЕР_2 , ключ до нього та свідоцтво про реєстрацію вказаного транспортного засобу НОМЕР_7 .

Ухвала підлягає негайному виконанню.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена до Львівського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Крім того, відповідно до ст. 174 КПК України арешт може бути скасований повністю чи частково за заявленим клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисників, законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження судом. Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Слідчий суддя ОСОБА_1