У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 183/10944/24

№ 1-кп/183/1370/25

13 лютого 2026 року м. Самар

Самарівський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючої ОСОБА_1 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, відомості по якому внесені 11.08.2024 року до ЄРДР за № 0001022, за обвинуваченням ОСОБА_3 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 2861 КК України, -

за участю:

прокурора ОСОБА_4 ,

потерпілого ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

В С Т А Н О В И В :

Прокурор в судовому засіданні заявила клопотання про продовження дії строку обов`язків обвинуваченому ОСОБА_3 , мотивуючи тим, що 11 серпня 2024 року приблизно о 03.07 годині перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння (1,40 ‰), чим заздалегідь позбавив себе можливості об`єктивно оцінювати дорожню обстановку і координувати свої дії, керуючи автомобілем «TOYOTA PRADO», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , здійснював рух по проїзній частині вул. Гетьманської м. Новомосковська Дніпропетровської області, де поблизу буд. № 46/1, водій ОСОБА_3 , проявляючи кримінальну протиправну самовпевненість, легковажно розраховуючи на відвернення суспільно небезпечних наслідків та не виконавши покладені на нього обов`язки як на водія, грубо порушуючи вимоги Правил дорожнього руху, не діючи таким чином, щоб не піддавати загрозі життя та здоров`я громадян, діючи необережно, під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху не врахував дорожню обстановку, щоб мати змогу постійно контролювати рух транспортного засобу та безпечно керувати ним, втратив контроль над керуванням автомобіля, в результаті чого автомобіль «TOYOTA PRADO», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , виїхав за межі проїзної частини дороги ліворуч, де здійснив наїзд на металеву електроопору та дерево. В наслідок чого пасажирці автомобіля марки «TOYOTA PRADO», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , спричинені тілесні ушкодження у виді комбінованої травми тіла у вигляді термічних опіків ІІ-ІІІ ступеня 20% поверхні тіла: голови, тулуба справа, правої верхньої та нижньої кінцівки, лівої кисті; механічної травми у вигляді множинних ран обличчя, закритої черепно-мозкової травми: забою головного мозку важкого ступеня з вогнищем забою лівої лобної частки, субарахноїдального крововилива, закритої хребетно спинно-мозкової травми: перелому дуги шийного хребця на рівні С1 справа, компресійно-уламкового перелому грудного хребця Тн6, розриву міжостистої та жовтої зв`язки грудних хребців на рівні Тн6-Тн7, підвивиху міжхребцевого суглобу Тн6-Тн7, та тупої травми грудної клітки: закритого перелому 4-5-6 ребер справа.

Термічні опіки ІІ-ІІІ ступеня 20% поверхні тіла, забій головного мозку важкого ступеня з крововиливами під оболонки та перелом шийного хребця на рівні С1, мають ознаки тяжких тілесних ушкоджень, за критерієм небезпеки для життя в момент спричинення та перебувають у причинному зв`язку зі смертю; перелом грудних хребців Тн6-Тн7 з розривом зв`язок та підвивихом суглобових поверхонь, переломи ребер, мають ознаки середнього ступеня тяжкості тілесних ушкоджень за критерієм тривалого розладу здоров`я, і могли сприяти настанню смерті.

09.09.2024 року потерпіла ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , померла в лікарні ім. Святого Луки в м. Львові.

Таким чином, дії ОСОБА_3 кваліфіковані за ч. 3 ст. 2861 КК України, тобто у порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, що спричинило смерть потерпілої.

11 серпня 2024 року о 10.00 годині затримано в порядку ст. 208 КПК України за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

12 серпня 2024 року ОСОБА_3 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 2861 КК України.

22 жовтня 2024 року ОСОБА_3 повідомлено про зміну раніше повідомленої підозри у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого

ч. 3 ст. 2861 КК України.

22 жовтня 2024 року до Новомосковського міськрайонного суду скеровано обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001022 за обвинуваченням ОСОБА_3 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 2861 КК України.

У розумінні практики Європейського суду з прав людини, зокрема у справі «О`Хара проти Сполученого Королівства» доведеність наявності обґрунтованої підозри у вчинені кримінального правопорушення на момент вирішення питання про застосування запобіжного заходу має відповідати стандарту «розумна підозра». Відповідно до позиції Європейського суду з прав людини, відображеної у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що саме особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення. Вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення (рішення «Мюррей проти Сполученого Королівства», «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства»).

У главі 18 Кримінального процесуального кодексу України визначено заходи процесуального примусу, які застосовуються до підозрюваного з метою забезпечення його належної процесуальної поведінки, а також детально регламентовано порядок їх застосування.

Відповідно до ч. 2 ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

13 серпня 2024 року слідчим суддею ОСОБА_8 Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області було винесено ухвалу про застосування до підозрюваного ОСОБА_3 запобіжного заходу у вигляді особистої поруки строком до 12 жовтня 2024 включно.

05 вересня 2024 року колегією суддів у складі ОСОБА_9 (головуючий суддя), ОСОБА_10 та ОСОБА_11 Дніпровського апеляційного суду було винесено ухвалу про зміну запобіжного заходу з особистої поруки на домашній арешт строком до 12 жовтня 2024 включно.

10 жовтня 2024 року слідчим суддею Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області ОСОБА_8 винесено ухвалу про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту до 12 листопада 2024 року.

11 листопада 2024 року суддею Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області ОСОБА_1 винесено ухвалу про зміну запобіжного заходу та застосування запобіжного заходу у вигляді застави в розмірі 151.400,00 гривень.

Ухвалою про обрання запобіжного заходу у вигляді застави встановлено наявність ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Про наявність ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України свідчить те, що будучи обвинувачений ОСОБА_3 розуміє, що у разі визнання його судом винним у вчиненні вказаного злочину, передбаченого ч. 3 ст. 286-1 КК України його може буде засуджено судом до реального позбавлення волі на строк від до 10 років з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк від 5 до 10 років, тому існує реальна можливість переховування останнього від суду з метою ухилення від покарання.

Враховуючи вищевикладене, прокурор просить суд задовольнити клопотання та продовжити строк дії обов`язків, покладених на обвинуваченого

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , строком на 60 днів, а саме:

-не залишати межі військової частини, в якій постійно проходить службу, без дозволу суду. У разі наказу командира військової частини про зміну місця дислокації військової частини або необхідності виконання бойового завдання за межами військової частини, негайно повідомляти про це суд з наданням документів, що підтверджують цю необхідність;

-прибувати до суду на кожний виклик.

Потерпілий ОСОБА_5 підтримав заявлене прокурором клопотання.

Захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_6 та обвинувачений, кожен окремо, не заперечували проти заявленого клопотання прокурора.

Суд, при вирішенні питання про продовження запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання, оцінивши в сукупності інші обставини, а саме те, що ОСОБА_3 не судимий, є військовослужбовцем, з місця служби характеризується позитивно, має на утриманні неповнолітню дитину, частково відшкодував шкоду завдану кримінальним правопорушенням, вислухавши думку учасників процесу, кожного окремо, суд вважає вказане клопотання прокурора обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст. 177, 178, 183 КПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ :

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_3 строк дії обов`язків на два місяці, а саме:

- не залишати межі військової частини, в якій постійно проходить службу, без дозволу суду. У разі наказу командира військової частини про зміну місця дислокації військової частини або необхідності виконання бойового завдання за межами військової частини, негайно повідомити про це суд з наданням документів, що підтверджують цю необхідність;

- прибувати до суду на кожний виклик.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1