У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 грудня 2025 року м. Кривий Ріг

Покровський районний суду міста Кривого Рогу в складі:

слідчого судді ОСОБА_1

секретар судового засідання ОСОБА_2

за участю:

прокурора ОСОБА_3

захисника ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Кривий Ріг клопотання прокурора Криворізької північної окружної прокуратури ОСОБА_3 у кримінальному провадженні №0000768 від 11.06.2025 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185КК України про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Кривого Рогу, Дніпропетровської області, громадянина України, з середньою освітою, офіційно не працевлаштованого, не одруженого, малолітніх та неповнолітніх дітей на утримані не маючого, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

- 05.03.2003 Довгинцівським районним судом Дніпропетровської області за ч. 1 ст. 190, ч. 2 ст. 190, ч.2 ст. 185, ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 186 КК України до позбавлення волі строком на 4 роки, звільнений 31.05.2003 року за ст. 3 ЗУ «Про амністію»;

- 05.02.2008 Довгинцівським районним судом Дніпропетровської області за ч.2 ст. 190 КК України до позбавлення волі строком на 2 роки;

- 23.03.2010 Довгинцівським районним судом Дніпропетровської області за ч. 2 ст. 263 КК України до позбавлення волі строком на 3 роки. На підставі ст. 75, ст. 76 КК України від відбування покарання звільнений з іспитовим строком на 3 роки;

- 01.10.2012 Саксаганським районним судом Дніпропетровської області за ч. 3 ст. 185 КК України до позбавлення волі строком на 3 роки. На підставі ст. 71 КК України шляхом приєднання невідбутого покарання за вироком від 23.03.2010 до 3 років 1 місяця позбавлення;

- 24.12.2012 Дзержинським районним судом Дніпропетровської області за ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185, ч. 1 ст. 70 КК України, до позбавлення волі строком на 3 роки. На підставі с. 4 ст. 70 шляхом часткового приєднання покарань за вироком від 01.10.2012 до 4 років позбавлення волі;

- 14.11.2017 Дзержинським районним судом Дніпропетровської області за ч. 1 ст. 263 КК України до позбавлення волі строком на 3 роки;

- 20.11.2017 Жовтневим районним судом Дніпропетровської області за ч. 3 ст. 185 КК України до позбавлення волі строком на 3 роки;

- 26.04.2018 Довгинцівським районним судом Дніпропетровської області за ч.2 ст. 185, ч. 3 ст. 185, ч. 1 ст. 70 КК України до позбавлення волі строком на 3 роки. На підставі ст. ч.4 ст. 70 КК України шляхом часткового приєднання покарань за вироком від 14.11.2017 та від 20.1.2017, до 3 років 1 місяця позбавлення волі;

- 27.11.2018 Дзержинським районним судом Дніпропетровської області за ч. 3 ст. 185 КК України до позбавлення волі строком на 4 роки. На підставі ч. 4 ст. 70 шляхом поглинання менш суворого покарання від 26.04.2018 та остаточно призначити позбавлення волі строком на 4 роки;

- 13.12.2018 Центрально-міським районним судом м. Кривого Рогу за ч. 3 ст. 185 КК України до позбавлення волі строком 3 роки. На підставі ст. 70 КК України до 3 років, 4 місяців позбавлення волі;

- 29.09.2021 Довгинцівським районним судом Дніпропетровської області за ч.3 ст. 185 КК України, до позбавлення волі строком на 3 роки;

- 09.11.2021 Жовтневим районним судом Дніпропетровської області ч. 3 ст. 185 до позбавлення волі строком на 3 роки, 1 місяць. На підставі ч. 4 ст. 70 КК України до 3 років 1 місяця;

- 19.05.2022 Дзержинським районним судом Дніпропетровської області за ст. ч. 3 ст. 185 КК України. На підставі ч. 4 ст. 70 КК України, до 4 років 1 місяця позбавлення волі;

- 10.04.2023 Кіровським районним судом Дніпропетровської області за ч. 1 ст. 162, ч. 1 ст. 385, ч. 4 ст. 385, ч. 1 ст. 70 КК України до обмеження волі строком на 3 роки. На підставі ч. 4 ст. 70 КК України до відбуття 4 роки 1 місяць позбавлення волі.

- 04.12.2023 Центрально-міським районним судом м. Кривого Рогу за ч. 3 ст. 185 КК України до позбавлення волі строком на 3 роки. На підставі ч. 4 ст. 70 КК України остаточно призначити до відбуття 4 роки 1 місяць позбавлення волі,

- 29.01.2024 Саксаганським районним судом Дніпропетровської області ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185, ч. 3 ст. 15, ч.3 ст. 185, ч.1 ст. 70 КК України до позбавлення волі строком на 4 роки. На підставі ч. 4 ст. 70 до 4 років 2 місяців позбавлення волі, звільнений з місць позбавлення волі 23.05.2025

В С Т А Н О В И В :

Прокурор звернувся з вказаним клопотанням посилаючись на те ,що у провадженні Саксаганського районного суду міста Кривого Рогу перебуває кримінальне провадження № 0000768 від 11.06.2025 за обвинуваченням ОСОБА_6 , ОСОБА_5 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 за ч. 4 ст. 185 КК України.

Під час досудового розслідування 23.09.2025 у кримінальному провадженні за клопотанням слідчого, погодженого прокурором, ухвалою слідчого судді Покровського районного суду міста Кривого Рогу до підозрюваного ОСОБА_5 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів з визначеним розміром застави , згодом під час досудового розслідування строк дії запобіжного заходу продовжено до 22.12.2025.

Відповідно до вказаних ухвал слідчого судді встановлено, що ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у вчиненні злочину, який відноситься до категорії тяжких злочинів та відповідно до санкції ч. 4 ст. 185 КК України карається позбавленням волі на строк до 8 років, а також встановлено наявність ризиків, передбачених п. п. 1, 3, 5 ст. 177 КПК України, а саме: переховуватися від органів досудового розслідування або суду, незаконно впливати на потерпілого, свідків в цьому ж провадженні, вчиняти інше кримінальне правопорушення. Викладені обставини дають підстави обґрунтовано обвинувачувати ОСОБА_5 за ч. 4 ст. 185 КК України.

Обвинувачення ОСОБА_5 повністю відповідає вимогам Європейського суду з прав людини щодо поняття «обґрунтованості», відображеним зокрема у п. 175 рішення від 21.04.2011 у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», відповідно до якої «термін «обґрунтована обвинувачення» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (рішення у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30.09.1990, п. 32, Series A, N 182).

Вимога розумного обвинувачення передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують обвинувачуваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення (рішення у справі «Джон Мюррей проти Сполученого Королівства» від 28.10.1994, «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30.09.1990).

На даний час у вказаному складі суду проводиться судовий розгляд потерпілий та свідки не допитані, письмові матеріали не досліджено, а тому ризики, якими керувався суд при обранні такого виключного запобіжного заходу як тримання під вартою, не зменшились та не припинили існувати, наявні підстави для продовження ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Відповідно до ч. 1 ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним (обвинуваченим) покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватись від органів досудового розслідування та суду; незаконного впливати на свідків у цьому ж провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчиняти інше кримінальне правопорушення.

На даний час, враховуючи те, що строк обраного до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою закінчується, а ризики передбачені ст. 177 КПК України, які стали підставою для обрання відносно ОСОБА_5 на даний час не зменшилися та не перестали існувати, є необхідність у продовженні даного запобіжного заходу, з метою забезпечення виконання останнім покладених на нього процесуальних обов`язків, а також:

- з метою запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та суду, зважаючи на те, злочин, який інкримінують ОСОБА_5 є тяжким і передбачає можливість призначення покарання у виді позбавлення волі на строк до 8 років, що вже саме по собі може бути підставою та мотивом для підозрюваного переховуватись від органів досудового розслідування та суду. Так, у ст. 5 Рекомендації Комітету Міністрів Ради Європи R(80) 11 від 27.06.1980 «Про взяття під варту до суду» зауважується, що при розгляді питання про необхідність тримання під вартою, судовий орган повинен брати до уваги обставини конкретної справи, у тому числі характер та тяжкість інкримінованого злочину.

Зважаючи на відсутність соціальних зав`язків та на вище вказані обставини, якими доведено цей ризик, усвідомлюючи тяжкість та невідворотність покарання, перебуваючи на волі, обвинувачений матиме реальну можливість покинути територію України;

- незаконно впливати на потерпілого, свідка, інших обвинувачених, у цьому ж кримінальному провадженні, на разі ні потерпілий ні свідки у судовому засіданні не допитувались так сам як інші обвинувачені, тому ризик того, що ОСОБА_5 може вплинути на покази дуже ймовірний;

- з метою запобігання спробам вчинити інше кримінальне правопорушення, ОСОБА_5 раніше судимий за умисні кримінальні правопорушення, звільнився з місць позбавлення волі 23.05.2025 і менш ніж через місяць після звільнення вчиняє нове кримінальне правопорушення та на сьогоднішній день обґрунтовано обвинувачується ще в новому умисному кримінальному правопорушенні.

Таким чином, підставою продовження відносно обвинуваченого ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, є наявність обґрунтованого обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення та наявність вищевказаних ризиків, а інший запобіжний захід, окрім як тримання під вартою, не зможе забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого та не буде достатнім для запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні.

Крім того, ч. 2 ст. 178 та ч. 3 ст. 199 КПК України визначено, що при вирішенні питання про обрання та продовження запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів, про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність у нього родини та утриманців; наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; репутацію підозрюваного, обвинуваченого; майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.

Згідно статті 29 Конституції України кожна людина має право на свободу та особисту недоторканість. Ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.

Відповідно до ст. 9 КПК України кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини. Згідно практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Відповідно до положень ст. ст. 5, 18 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом: законний арешт або затримання особи, здійснене з метою допровадження її до компетентного судового органу за наявності обґрунтованої підозри у вчиненні нею правопорушення або якщо обґрунтовано вважається необхідним запобігти вчиненню нею правопорушення, чи її втечі після його вчинення. Обмеження, дозволені згідно з цією Конвенцією щодо зазначених прав і свобод, не застосовуються для інших цілей ніж ті, для яких вони встановлені.

Європейський суд з прав людини у справі «Летельє проти Франції» (Letellie v France, рішення від 26 червня 1991 р.), зазначив: «особлива тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які роблять виправданим попереднє затримання, принаймні, протягом певного часу».

Слід також зазначити, що вищезазначені ризики, передбачені ст. 177 КПК не зменшилися, після завершення досудового розслідування та направлення обвинувального акту до суду, продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_5 на даному етапі є виправданим, з чого також виходить практика застосування рішень Європейського суду з прав людини з питань застосування запобіжних заходів.

У зв`язку з тим, що запобігти вищезазначеним ризикам шляхом застосування більш м`якого запобіжного заходу неможливо існує необхідність у подальшому забезпеченні виконання обвинуваченим процесуальних обов`язків, запобігання ризикам, передбаченим п. п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, для чого необхідно продовжити строк дії запобіжного заходу - тримання під вартою на 60 діб без визначення застави.На підставі вище викладеного та керуючись ст. ст. 176-178, 183, 184, 194, 331 КПК України, - просив продовжити строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строком на 60 з визначеним розміром застави.

Прокурор у судовому засіданні підтримав клопотання просив його задовольнити.

Захисник ОСОБА_4 у судовому засіданні заперечував проти задоволення клопотання , просила обрати запобіжний захід не пов`язаний з триманням під вартою у виді цілодобового домашнього арешту за місцем проживання обвинуваченого , оскільки прокурором ризики не доведено.

Обвинувачений ОСОБА_5 заперечував проти задоволення клопотання прокурора ,підтримав захисника.

Вирішуючи питання щодо клопотання прокурора про продовження міри запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_5 суд встановив наступне

Згідно вимог ст.199ч.3п.6 КПК України У разі закінчення строку запобіжного заходу до проведення підготовчого судового засідання прокурор не пізніше ніж за п`ять днів до закінчення строку дії попередньої ухвали про застосування запобіжного заходу може подати клопотання про його продовження. Розгляд такого клопотання здійснюється слідчим суддею за правилами цієї статті.

Частиною І та 2 ст.183 Кримінального процесуального кодексу України передбачено, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується у разі, якщо прокурор доведе , що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього кодексу. Запобіжний захід у вигляд тримання під вартою не може бути застосований, зокрема, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого.

Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

У відповідності до ч.1ст.183 Кримінального процесуального кодексу України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Згідно з п.5 ч.2 ст.183 Кримінального процесуального кодексу України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований , окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Під час досудового розслідування 23.09.2025 у кримінальному провадженні за клопотанням слідчого, погодженого прокурором, ухвалою слідчого судді Покровського районного суду міста Кривого Рогу до підозрюваного ОСОБА_5 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів з визначеним розміром застави , згодом під час досудового розслідування строк дії запобіжного заходу продовжено до 22.12.2025.

Відповідно до вказаних ухвал слідчого судді встановлено, що ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у вчиненні злочину, який відноситься до категорії тяжких злочинів та відповідно до санкції ч. 4 ст. 185 КК України карається позбавленням волі на строк до 8 років, а також встановлено наявність ризиків, передбачених п. п. 1, 3, 5 ст. 177 КПК України, а саме: переховуватися від органів досудового розслідування або суду, незаконно впливати на потерпілого, свідків в цьому ж провадженні, вчиняти інше кримінальне правопорушення. Викладені обставини дають підстави обґрунтовано обвинувачувати ОСОБА_5 за ч. 4 ст. 185 КК України.

Слідчий суддя враховує те, що ОСОБА_5 обвинувачуються, у вчиненні тяжкого злочину та за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до 8 років. Вказане свідчить про наявність ризиків переховування від суду, незаконного впливу на свідків, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

Слідчий суддя враховує те, що ОСОБА_5 обвинувачуються, у вчиненні тяжкого злочину та за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до 8 років. Вказане свідчить про наявність ризиків переховування від суду, незаконного впливу на свідків, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

Слідчий суддя вирішуючи заявлене клопотання, враховує обсяг пред`явленого обвинувачення ОСОБА_5 всі ризики, встановлені під час обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, які, на думку слідчого судді , не змінилися до теперішнього часу та продовжують існувати, а саме: ризик переховування від суду та ризик незаконного впливу на свідків.

Слідчий суддя виходить, також, з превалювання суспільного інтересу над індивідуальним інтересом у даному кримінальному провадженні, в якому ОСОБА_5 пред`явлено обвинувачення у скоєнні тяжкого злочину.

Так, при вирішенні питання про продовження обвинуваченому строку тримання під вартою слідчий суддя виходить не з принципу його автоматичного продовження , а враховує, що ОСОБА_5 обвинувачуються у вчиненні злочину , передбаченого ст. 185 ч.4 за який передбачене покарання у вигляді позбавлення волі на строк до 8 років , Вказане свідчить про продовження існування ризику переховування від суду , а більш м`які запобіжні заходи, у т. ч. домашній арешт або залог , особисте зобов`язання на даний час судового слідства є недостатніми для запобігання зазначеним ризикам , встановленим ст.177 КПК України .При цьому, судом вирішувалося питання про вжиття до обвинувачених альтернативного запобіжного заходу , однак на теперішній час наявність вищевказаних обставин та ризиків виключає застосування таких.

Таким чином, зважаючи на те, що обраний відносно обвинуваченого ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, який спливає, відповідає характеру та тяжкості діяннь, які йому інкримінуються , на даний час справа не розглянута судом, беручи до уваги тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому у разі визнання його винним у вчиненні злочину, дані про особу обвинуваченого , а також, враховуючи, що на даний час не відпали ризики, передбачені ст. 177 КПК України, які враховувалися при обранні міри запобіжного заходу обвинуваченим під час досудового розслідування, суд прийшов до висновку про необхідність продовження обвинуваченому строку тримання під вартою, з визначенням розміру застави, встановленого в ухвалі слідчого судді від 24.09.2025 року. але на строк, що не перевищує 60 днів , а у задоволенні клопотання сторони захисту про зміну запобіжного заходу на більш м`який не пов`язаний з позбавленням волі у виді цілодобового домашнього арешту слід відмовити .

Керуючись ст. ст. 177 ,199, 331 , 372 ,КПК України,

ПОСТАНОВИВ :

Клопотання прокурора задовольнити.

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк 60 днів

з 22 .12.2025 року по 19.02.2026 року включно, з визначенням розміру застави, встановленого в ухвалі слідчого судді від 24.09.2025 року.

В задоволенні клопотання сторони захисту про зміну запобіжного заходу на більш м`який відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Повний текст ухвали проголошено 26.12.2025 року .

Слідчий суддя ОСОБА_1