КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/824/653/2026 Суддя-доповідач у суді апеляційної інстанції - ОСОБА_2
Категорія: ст. ст. 170-173 КПК України
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 січня 2026 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі судового засідання - ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали провадження за апеляційною скаргою представника власника майна ОСОБА_6 - адвоката ОСОБА_7 , на ухвалу слідчого судді Голосіївського районного суду м. Києва від 02 жовтня 2025 року, -

в с т а н о в и л а:

Ухвалою слідчого судді Голосіївського районного суду м. Києва від 02 жовтня 2025 року задоволено клопотання прокурора першого відділу процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення першого управління Спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Офісу Генерального прокурора ОСОБА_8 про арешт майна у кримінальному провадженні № 0003813 від 05.09.2024 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.5 ст. 190, ч.4 ст. 191, ст. 368-5 КК України та накладено арешт у кримінальному провадженні № 0003813 від 05.09.2024 на транспортні засоби: BMW M8, 2020 р.в., н.з. НОМЕР_1 та Hyundai Sonata, 2015 р.в., н.з. НОМЕР_2 , які належать на праві власності ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з позбавленням права відчуження, розпорядження та користування ними з поміщенням на спеціальний майданчик/стоянку Національної поліції України.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням слідчого судді, представник власника майна ОСОБА_6 - адвокат ОСОБА_7 , подав апеляційну скаргу в якій просить скасувати оскаржувану ухвалу слідчого судді та постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання прокурора першого відділу процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення першого управління Спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Офісу Генерального прокурора ОСОБА_8 про арешт майна у кримінальному провадженні № 0003813 від 05.09.2024.

На обґрунтування вимог апеляційної скарги апелянт зазначає, що оскаржувана ухвала слідчого судді є не обґрунтованою, невмотивованою та не ґрунтується на нормах КПК України, а також не відповідає фактичним обставинам та винесена з порушенням норм процесуального права.

Представник власника майна та прокурор в судове засідання не з`явилися, хоча про дату, час та місце розгляду апеляційної скарги були повідомлені завчасно та належним чином, клопотань про відкладення судового засідання не подавали, про причини неявки суд не повідомили, що дає суду апеляційної інстанції підстави розглядати справу у їх відсутність.

В даному випадку апеляційний суд приймає до уваги також практику Європейського суду з прав людини, відповідно до якої сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно виконувати процесуальні обов`язки.

Заслухавши доповідь судді, дослідивши матеріали, які надійшли з суду першої інстанції, перевіривши доводи апеляційної скарги колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга представника власника майна ОСОБА_6 - адвоката ОСОБА_7 , не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Як вбачається з наданих до суду апеляційної інстанції матеріалів судового провадження та ухвали слідчого судді місцевого суду, що відділом розслідування злочинів у сфері господарської та службової діяльності СУ ГУНП у м. Києві здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0003813 від 05.09.2024 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.5 ст. 190, ч.4 ст. 191, ст. 368-5 КК України.

В межах даного кримінального провадження, 25.09.2025 року прокурор першого відділу процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення першого управління Спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Офісу Генерального прокурора ОСОБА_8 , звернувся до слідчого судді Голосіївського районного суду міста Києва з клопотання про арешт майна, яке належить ОСОБА_6 , з метою забезпечення спеціальної конфіскації у кримінальному провадженні № 0003813 від 05.09.2024, а саме транспортні засоби: BMW M8, 2020 р.в., н.з. НОМЕР_1 та Hyundai Sonata, 2015 р.в., н.з. НОМЕР_2 , які належать на праві власності ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з позбавленням права відчуження, розпорядження та користування ними, з поміщенням на спеціальний майданчик/стоянку Національної поліції України.

На обґрунтування вимог даного клопотання прокурор послався на те, що відділом розслідування злочинів у сфері господарської та службової діяльності здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0003813 від 05.09.2024, яке на підставі постанови прокурора першого відділу процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення першого управління Спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Офісу Генерального прокурора ОСОБА_8 від 17.09.2025 об`єднано з кримінальним провадженням № 0000427 від 29.05.2025, у яких виконувачу обов`язки Генерального директора ДП «КДЗ «Буревісник» ОСОБА_9 та головному інженеру ДП «КДЗ «Буревісник» ОСОБА_10 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України. Також досудове розслідування здійснюється за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 190, ч. 4 ст. 191, ст. 368-5 КК України.

28.08.2025 року у провадженні ОСОБА_9 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України, за яке передбачено позбавлення волі на строк до 10 років з конфіскацією майна.

Крім цього, у даному кримінальному провадженні досліджується факт можливого незаконного збагачення ОСОБА_9 та заволодіння ним чужим майном шахрайським шляхом.

В ході досудового розслідування проведено ряд заходів, на підставі яких прокурор вважає, що ОСОБА_9 здійснював придбання рухомого та нерухомого майна, яке в подальшому реєстрував на близьких йому осіб.

Так, в ході досудового розслідування встановлено, що матері підозрюваного - ОСОБА_6 належать на праві власності транспортні засоби BMW M8, 2020 р.в., н.з. НОМЕР_1 , та Hyundai Sonata, 2015 р.в., н.з. НОМЕР_2 . Ринкова вартість транспортного засобу BMW M8, 2020 р.в., становить близько 4 100 000 грн, а транспортного засобу Hyundai Sonata, 2015 р.в.,- 451 000 грн. У той же час, за наслідками проведення дослідження отриманих ОСОБА_6 доходів за період з 2000 по 2024 роки встановлено, що отриманий нею дохід є значно меншим за вартість придбаних нею транспортних засобів у 2019 та 2025 роках.

Також згідно даних щорічної декларації ОСОБА_9 за 2024 рік наявні у нього грошові активи та отриманий дохід не дозволяли йому придбати для матері вищезазначені транспортні засоби.

За наслідками проведення оперативно-розшукових заходів та слідчих дій встановлено, що вказані транспортні засоби перебувають у фактичному володінні та користуванні підозрюваного ОСОБА_9 .

Вищезазначені обставини у сукупності із обставинами вчинення злочинів, які є предметом досудового розслідування у даному кримінальному провадженні, обґрунтованість підозри, яка пред`явлена ОСОБА_9 , а також той факт, що вартість вищезазначеного рухомого майна значно перевищує дохід ОСОБА_6 та її сина ОСОБА_9 , на думку прокурора вказують на те, що транспортні засоби BMW M8, 2020 р.в., н.з. НОМЕР_1 , та Hyundai Sonata, 2015 р.в., н.з. НОМЕР_2 , були набуті підозрюваним ОСОБА_9 за рахунок незаконно отриманих доходів та з метою приховування такого майна та уникнення можливої конфіскації, були зареєстровані за його матір`ю.

З метою забезпечення спеціальної конфіскації майна, яке набуте за рахунок незаконно отриманих ОСОБА_9 доходів, прокурор просив накласти арешт на транспортні засоби BMW M8, 2020 р.в., н.з. НОМЕР_1 , та Hyundai Sonata, 2015 р.в., н.з. НОМЕР_2 , які належать матері ОСОБА_9 - ОСОБА_6

02.10.2025 ухвалою слідчого судді Голосіївського районного суду м. Києва задоволено вказане клопотання прокурора та накладено арешт у кримінальному провадженні № 0003813 від 05.09.2024 на транспортні засоби: BMW M8, 2020 р.в., н.з. НОМЕР_1 та Hyundai Sonata, 2015 р.в., н.з. НОМЕР_2 , які належать на праві власності ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з позбавленням права відчуження, розпорядження та користування ними, з поміщенням на спеціальний майданчик/стоянку Національної поліції України.

Задовольняючи дане клопотання, внесене в межах кримінального провадження за № 0003813 від 05.09.2024, за підозрою виконувача обов`язків Генерального директора ДП «КДЗ «Буревісник» ОСОБА_9 та головному інженеру ДП «КДЗ «Буревісник» ОСОБА_10 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України, а також за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 190, ч. 4 ст. 191, ст. 368-5 КК України, про накладення арешту на майно та накладаючи арешт на нього, слідчий суддя встановив, що досудовим розслідуванням встановлено, що виконуючий обов`язки Генерального директора Державного підприємства «Київський державний завод «Буревісник» ОСОБА_9 налагодив механізм отримання неправомірної вигоди за передачу в оренду приміщень підприємства. Так, ОСОБА_9 , без належного оформлення відповідної документації та у порушення вимог чинного законодавства щодо порядку передачі в оренду державного майна, вимагав від заінтересованих осіб неправомірну вигоду в розмірі від 70 до 90 гривень готівкою за кв.м. на місяць за передачу в оренду приміщень ДП «Київський державний завод «Буревісник».

До протиправної діяльності ОСОБА_9 залучив й інших невстановлених осіб, які підшукують потенційних орендарів за отримання неправомірної вигоди.

В результаті незаконної передачі в оренду приміщень держаного підприємства, службові особи ДП «Київський державний завод «Буревісник» отримували неправомірну вигоду у розмірі понад 450 000 грн на місяць, яку у подальшому розподіляли між собою.

27.08.2025 під час проведення обшуку за місцем проживання ОСОБА_9 , а саме за адресою: АДРЕСА_1 , було виявлено та вилучено ідентифіковані грошові кошти у розмірі 4000 грн, які були предметом неправомірної вигоди під час проведення контролю за вчиненням злочину від 04.07.2025.

28.08.2025 ОСОБА_9 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України, за яке передбачено позбавлення волі на строк до 10 років з конфіскацією майна.

Крім цього, в ході досудового розслідування досліджується факт можливого незаконного збагачення ОСОБА_9 та заволодіння ним чужим майном шахрайським шляхом.

У доведення фактів можливого незаконного збагачення ОСОБА_9 прокурор посилався на наступні обставини. які були встановлені під час досудового розслідування.

Згідно даних з бази ІПНП, 30.07.2019 на підставі договору, укладеному у ТСЦ 8046, відбулася перереєстрація транспортного засобу Hyundai Sonata, 2015 р.в., н.з. НОМЕР_2 , на матір ОСОБА_9 - ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Орієнтовна ринкова вартість вказаного транспортного засобу складає 451 000 грн.

04.02.2025 на підставі договору, укладеному у ТСЦ 8044, відбулася перереєстрація транспортного засобу BMW M8, 2020 р.в., н.з. НОМЕР_1 , на матір ОСОБА_9 - ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Орієнтовна ринкова вартість вказаного транспортного засобу складає 4 100 000 грн.

11.02.2025 та 18.03.2025 стосовно ОСОБА_9 , складено постанови за ч.1 ст. 122 КУпАП за перевищення ним, як водієм транспортного засобу BMW M8, 2020 р.в., нг.з. НОМЕР_1 , встановлених обмежень швидкості руху.

Під час 27.08.2025 обшуку вищезазначеного автомобіля BMW M8, він знаходиться на паркінгу за місцем проживання підозрюваного ОСОБА_9 , а у салоні були виявлені особисті речі (документи фінансово-господарської діяльності ДП «КДЗ «Буревісник» та мобільний телефон підозрюваного).

Крім цього з Єдиного реєстру довіреностей (адміністративний) № 55621811, а саме запису № 11 встановлено, що 22.08.2023 ОСОБА_6 було видано довіреність на ім`я ОСОБА_9 з питань експлуатації транспортного засобу марки «Hyundai Sonata», 2015 р.в., д.н.з. НОМЕР_2 .

Вартість належних матері підозрюваного транспортних засобів BMW M8, 2020 р.в., н.з. НОМЕР_1 та Hyundai Sonata, 2015 р.в., н.з. НОМЕР_2 , становить близько 4 500 000 грн., значно перевищує загальну суму задекларованого річного доходу, що вказує на відсутність достатніх доходів у ОСОБА_9 та його матері - ОСОБА_6 для придбання вищезазначених транспортних засобів. Такий висновок доводиться відомостями з відповідних реєстрів.

Вказані обставини можуть доводити, що транспортні засоби BMW M8, 2020 р.в., н.з. НОМЕР_1 , та Hyundai Sonata, 2015 р.в., н.з. НОМЕР_2 , які зареєстровані на ОСОБА_6 , фактично належить підозрюваному ОСОБА_9 та могли бути одержані внаслідок вчинення ним кримінального правопорушення та/або є доходами від такого майна, а їх державна реєстрації на третіх осіб являється способом приховування незаконно набутого майна злочинним шляхом.

Тобто, вищезазначене рухоме майно, відповідає ознакам ст. 96-2 КК України й у разі постановлення судом обвинувального вироку за наслідками розгляду вищезазначеного кримінального провадження, підлягатиме спеціальній конфіскації.

За наслідками розгляду клопотання встановлено, що існує висока вирогідність того, що вищезазначені транспортні засобу могли бути одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від такого майна, а їх державна реєстрації на матір підозрюваного ОСОБА_6 є способом приховування незаконно набутого майна злочинним шляхом.

Сукупність встановлених в ході розгляду клопотання обставин, дозволяють слідчому судді прийти до висновку, що матір підозрюваного ОСОБА_6 знала або повинна була знати, що таке майно відповідає будь-якій з ознак, передбачених пунктами 1-4 частини першої статті 96-2 Кримінального кодексу України.

Вищезазначені обставини дають підстави дійти висновку, що незастосування такого заходу забезпечення кримінального провадження, як арешт майна, зумовить труднощі чи неможливість виконання вироку в частині забезпечення спеціальної конфіскації, що викликано можливим відчуженням, приховуванням, штучним псуванням, зменшенням вартості вищезазначеного майна, а тому арешт майна на даному етапі є цілком законним і необхідним для забезпечення кримінального провадження.

За таких умов, арешт є виправданими, а переслідувані цілі можуть бути досягнуті через застосування до майна третьої особи саме такого заходу забезпечення кримінального провадження, як арешт майна.

Також, накладення арешту на майно не є припиненням права власності на нього або позбавленням таких прав. Хоча власник обмежується у реалізації правомочностей щодо таких прав, такий захід є тимчасовим.

Враховуючи, що спеціальна конфіскація полягає у примусовому безоплатному вилученні за рішенням суду у власність держави грошей, цінностей та іншого майна у випадках, слідчий суддя вважає доведеними вимоги прокурора про заборону як відчужування транспортних засобів так і їх користування ними з поміщенням на зберігання до спеціального майданчику/стоянки Національної поліції України. Такий спосіб арешту майна забезпечить спеціальну конфіскацію.

З такими висновками слідчого судді колегія суддів погоджується, з огляду на наступне.

Розглядаючи клопотання про накладення арешту на майно, в порядку статей 170-173 КПК України, для прийняття законного та обґрунтованого рішення, слідчий суддя повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для арешту майна або відмови у задоволенні клопотання про арешт майна.

З ухвали слідчого судді та журналу судового засідання вбачається, що наведені в клопотанні прокурора доводи про накладення арешту на майно перевірялись судом першої інстанції. При цьому були досліджені матеріали судового провадження, заслухано доводи прокурора на обґрунтування вимог клопотання про арешт майна, а також з`ясовані інші обставини, які мають значення при вирішенні питання щодо арешту майна.

При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК Українита судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Зокрема, при вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та справедливого рішення слідчий суддя, згідно ст. ст. 94, 132, 173 КПК України, повинен врахувати правову підставу для арешту майна, можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні або застосування щодо нього конфіскації, в тому числі і спеціальної, наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також наслідки арешту майна для підозрюваного, третіх осіб.

Відповідні дані мають міститися і у клопотанні слідчого чи прокурора, який звертається з проханням арештувати майно, оскільки відповідно до ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, будь-яке обмеження права власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК Україниарештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Згідно ч. 2 ст. 170 КПК Україниарешт майна допускається з метою забезпечення:

1) збереження речових доказів;

2) спеціальної конфіскації;

3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;

4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Відповідно до положень ч. 4 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або третьої особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно підлягатиме спеціальній конфіскації у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України.

Арешт накладається на майно третьої особи, якщо вона набула його безоплатно або за ціною, вищою чи нижчою за ринкову вартість, і знала або повинна була знати, що таке майно відповідає будь-якій з ознак, передбачених пунктами 1-4частини першої статті 96-2 Кримінального кодексу України.

Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 96-2КК України спеціальна конфіскація застосовується у разі, якщо гроші, цінності та інше майно:

1) одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від такого майна;

2) призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення або винагороди за його вчинення;

3) були предметом кримінального правопорушення, крім тих, що повертаються власнику (законному володільцю), а у разі, коли його не встановлено, - переходять у власність держави;

4) були підшукані, виготовлені, пристосовані або використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення, крім тих, що повертаються власнику (законному володільцю), який не знав і не міг знати про їх незаконне використання.

У разі якщо гроші, цінності та інше майно, зазначені у частині першій цієї статті, були повністю або частково перетворені в інше майно, спеціальній конфіскації підлягає повністю або частково перетворене майно. Якщо конфіскація грошей, цінностей та іншого майна, зазначених у частині першій цієї статті, на момент прийняття судом рішення про спеціальну конфіскацію неможлива внаслідок їх використання або неможливості виділення з набутого законним шляхом майна, або відчуження, або з інших причин, суд виносить рішення про конфіскацію грошової суми, що відповідає вартості такого майна.

Згідно положень ч. 1 ст. 96-1КК України спеціальна конфіскація полягає у примусовому безоплатному вилученні за рішенням суду у власність держави грошей, цінностей та іншого майна у випадках, визначених цим Кодексом, за умови вчинення умисного кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого Особливою частиною цього Кодексу, за які передбачено основне покарання у виді позбавлення волі або штрафу понад три тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, а так само передбаченого частиною першою статті 150, статтею 154, частинами другою і третьою статті 159-1, частиною першою статті 190, статтею 192, частиною першою статей 204, 209-1, 210, частинами першою і другою статей 212, 212-1, частиною першою статей 222, 229, 239-1, 239-2, частиною другою статті 244, частиною першою статей 248, 249, частинами першою і другою статті 300, частиною першою статей 301, 302, 310, 311, 313, 318, 319, 362, статтею 363, частиною першою статей 363-1, 364-1, 365-2 цього Кодексу.

При винесенні ухвали судом, у відповідності до вимог ст. 173 КПК України, були враховані наведені в клопотанні прокурора правові підстави для арешту майна, можливість забезпечення спеціальної конфіскації, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також обставини кримінального провадження № 0003813 від 05.09.2024, за підозрою виконувача обов`язків Генерального директора ДП «КДЗ «Буревісник» ОСОБА_9 та головному інженеру ДП «КДЗ «Буревісник» ОСОБА_10 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України, а також за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 190, ч. 4 ст. 191, ст. 368-5 КК України,та відношення до нього транспортних засобів, а тому слідчий суддя обґрунтовано задовольнив клопотання прокурора про арешт майна, з урахуванням наявних для цього підстав, передбачених ст. 170 КПК України.

Як встановлено під час апеляційного розгляду, слідчий суддя, всупереч твердженням апелянта обґрунтовано, у відповідності до вимог ст. ст. 131-132, 170-173 КПК України, наклав арешт на вище зазначене майно, з тих підстав, що вказане майно може підпадати під спеціальну конфіскацію.

З огляду на наведене та враховуючи, що в засіданні суду першої інстанції ретельно перевірено майно і його відношення до матеріалів кримінального провадження, а також встановлено мету арешту майна відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України, а саме спеціальна конфіскація, колегія суддів вважає, що слідчий суддя дійшов правильного висновку про наявність правових підстав для задоволення клопотання прокурора та накладення арешту на майно.

Крім того, матеріали провадження свідчать, що на цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна з метою забезпечення запобігання можливості приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження, що може перешкодити кримінальному провадженню, а слідчий суддя, в свою чергу, не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї заходів забезпечення кримінального провадження, одним із яких і є накладення арешту на майно.

Таким чином, колегія суддів вважає, що слідчий суддя обґрунтовано, у відповідності до вимог ст. ст. 132, 170 - 173 КПК України, наклав арешт на майно.

Підстав сумніватися в співрозмірності обмеження права власності завданням кримінального провадження колегія суддів не вбачає. Обставини кримінального провадження на час прийняття рішення вимагали вжиття такого методу державного регулювання як накладення арешту.

Будь-яких негативних наслідків від вжиття такого заходу забезпечення кримінального провадження, які можуть суттєво позначитися на інтересах інших осіб, колегією суддів не встановлено.

Колегією суддів не встановлено недотримання прокурором вимог ст.ст. 171, 172 КПК України при зверненні із клопотанням про арешт майна, які б слугували підставою для відмови у його задоволенні.

Всі інші зазначені в апеляційній скарзі обставини не є безумовними підставами для скасування ухвали суду.

Істотних порушень норм КПК України, які могли б стати підставою для скасування ухвали слідчого судді, колегією суддів не встановлено.

Крім того, колегія суддів звертає увагу на те, що арешт майна є тимчасовим заходом забезпечення кримінального провадження, який застосовується з метою досягнення дієвості цього провадження, який в подальшому може бути скасований у визначеному законом порядку. У відповідності до вимог ст. 174 КПК України арешт майна може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

З урахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що рішення суду прийнято у відповідності до вимог закону, слідчий суддя при розгляді клопотання з`ясував всі обставини, з якими закон пов`язує можливість накладення арешту на майно, а тому ухвалу слідчого судді необхідно залишити без змін, а апеляційну скаргу представника власника майна ОСОБА_6 - адвоката ОСОБА_7 , - без задоволення.

Керуючись ст.ст. 170-173, 307, 309, 376, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду,

п о с т а н о в и л а:

Ухвалу слідчого судді Голосіївського районного суду м. Києва від 02 жовтня 2025 року, - залишити без змін, а апеляційну скаргу представника власника майна ОСОБА_6 - адвоката ОСОБА_7 , - залишити без задоволення.

Ухвала апеляційного суду відповідно до правил, визначених ч. 4 ст. 424 КПК України, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

______________ ________________ __________________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4