Справа № 344/3266/25
Провадження № 1-кп/344/769/25
У Х В А Л А

15 жовтня 2025 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

з участю: секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглядаючи у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження з обвинувальним актом про обвинувачення ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.194 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

Івано-Франківським міським судом розглядається кримінальне провадження з обвинувальним актом про обвинувачення ОСОБА_5 за ч.2 ст.194 КК України.

Ухвалою Івано-Франківського міського суду від 28 серпня 2025 року продовжено щодо обвинуваченого ОСОБА_5 запобіжний захід у виді тримання під вартою на строк до 26 жовтня 2025 року включно.

Відповідно до вимог ч.3 ст.331 КПК України, за наявності клопотань суд під час судового розгляду зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження запобіжного заходу до закінчення двомісячного строку з дня його застосування. За результатами розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

У судовому засіданні прокур подав клопотання про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою з визначеним розміром застави щодо обвинуваченого ОСОБА_5 на строк 60 діб, що попередньо вручено захиснику та обвинуваченому. Підтримуючи подане клопотання, мотивував його наявністю ризиків, передбачених ст.177 КПК України: переховування від суду, незаконного впливу на потерпілого і свідків у цьому кримінальному провадженні, перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином

Захисник просив змінити запобіжний захід щодо обвинуваченого на інший, не пов`язаний з триманням під вартою.

Обвинувачений просив змінити запобіжний захід на домашній арешт.

Вислухавши сторін, вивчивши матеріали кримінального провадження з цього приводу, в тому числі дані, що характеризують особу ОСОБА_5 , його вік, стан здоров`я, майновий стан, наявність постійного місця проживання, відсутність місця роботи, міцність соціальних зв`язків, репутацію обвинуваченого, що раніше не судимий, суд враховує, що кримінальне правопорушення, інкриміноване обвинуваченому ОСОБА_5 є тяжким злочином, на даний час існують ризики, передбачені ст.177 КПК України, щодо переховування від суду, оскільки суд вважає, що внаслідок суспільної небезпечності дії, у вчиненні якої обвинувачується ОСОБА_5 , враховуючи санкцію ч.2 ст.194 КК України, що інкримінована обвинуваченому, є об`єктивні підстави вважати, що обвинувачений може переховуватись від суду, що призведе до порушення розумних строків судового розгляду; незаконного впливу на потерпілого і свідків у цьому кримінальному провадженні, оскільки суд зважає на процедуру отримання показань та безпосередність дослідження доказів, можливість повторного допиту свідка в тому самому або наступному судовому засіданні за його клопотанням, за клопотанням сторони кримінального провадження або за ініціативою суду, що передбачено ч.14 ст. 352 КПК України; а також перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином.

Приймаючи до уваги вищенаведене, суд також приймає до уваги практику ЄСПЛ, згідно якої, зокрема, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26.07.2001 ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

На переконання суду, застосування більш м`якого запобіжного заходу є недостатнім для забезпечення виконання ОСОБА_5 покладених на нього обов`язків. Запобіжний захід у виді тримання під вартою ОСОБА_5 є співмірним і доцільним задля забезпечення дієвості даного кримінального провадження. Виключно застосований запобіжний захід у виді тримання під вартою здатен забезпечити запобігання ризику переховування обвинуваченого від суду.

Суд враховує, що щодо обвинуваченого ОСОБА_5 запобіжний захід тримання під вартою обрано з визначенням застави згідно ч.3 ст.183 КПК України в розмірі, що становить 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб у національній грошові одиниці, тобто в сумі 242240 гривень, яку може бути внесено як обвинуваченим, так і іншою особою в будь-який момент під час розгляду кримінального провадження, однак заставу не внесено.

Обставини, що слугували підставою обрання щодо ОСОБА_5 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, не змінилися, інших обставин, котрі давали б підстави до зміни чи скасування запобіжного заходу, судом не встановлено.

За таких обставин суд вважає, що запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_5 у виді тримання під вартою доцільно продовжити.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.176-178, 183, 331, 369-372, ч.2 ст.392 КПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання прокурора про продовження строку дії запобіжного заходу щодо обвинуваченого ОСОБА_5 задовольнити. Застосування запобіжного заходу щодо обвинуваченого ОСОБА_5 у виді тримання під вартою продовжити до 13 грудня 2025 року включно.

Копію ухвали для виконання направити начальнику Івано-Франківської установи виконання покарань (№12) та вручити обвинуваченому і прокурору негайно після її оголошення, інші сторони мають право отримати її копію в суді.

Ухвалу може бути оскаржено шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Івано-Франківського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Суддя ОСОБА_6