Справа №463/907/26
Провадження №1-кс/463/1333/26
У Х В А Л А

05 лютого 2026 року Личаківський районний суд м. Львова

Cлідчий суддя - ОСОБА_1

з участю секретаря судового засідання - ОСОБА_2

в м. Львові,

у відкритому судовому засіданні,

розглянувши скаргу Військової частини НОМЕР_1 на постанову слідчого Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Львові, про закриття кримінального провадження, -

в с т а н о в и в :

представник скаржника звернувся до слідчого судді із скаргою на постанову старшого слідчого в особливо важливих справах Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Львові, ОСОБА_3 від 13 січня 2026 року про закриття кримінального провадження № 0001187 від 22 березня 2025 року.

Скаргу обґрунтовує тим, що вказана постанова винесена незаконно та необґрунтовано. Вважає, що висновки слідчого суперечать обставинам кримінального провадження. У кримінальному провадженні №0001187 підставою для висновку старшого слідчого про відсутність в діянні ОСОБА_4 складу кримінального правопорушення стала довідка ВЛК, якою його визнано непридатним до військової служби. Однак, така довідка була видано після спливу не малого періоду (СЗЧ з 24.12.2024, а довідка 30.12.2025) з моменту самовільного залишення ОСОБА_4 військової частини та подальшого встановлення його місця знаходження, тобто після закінчення кримінального правопорушення. Більше того в частину він так і не повернувся з рапортом про проходження ВЛК не звертався. На момент вчинення та закінчення діяння ОСОБА_4 не був визнаний непридатним до військової служби і не мав жодних документально підтверджених обмежень чи протипоказань для несення військової служби. Отримане свідоцтво про хворобу (ВЛК) жодним чином не спростовує цей висновок.

Окрім цього, в контексті ст. 407 КК України суб`єктом кримінального правопорушення можуть бути військовослужбовці, які проходять військову службу відповідно до Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу» № 2232-ХІІ від 25.03.1992 (зі змінами). Таким чином, висновок слідчого органу досудового розслідування про відсутність у діянні ОСОБА_4 складу кримінального правопорушення, оскільки ОСОБА_4 не є суб`єктом кримінального правопорушення, є безпідставним та помилковим, оскільки станом на момент СЗЧ ОСОБА_4 був військовослужбовцем військової частини НОМЕР_1 .

А тому, вважає, що зазначене підтверджує, що постанова про закриття кримінального провадження містить необґрунтовані висновки та підлягає скасуванню.

Представник скаржника подав клопотання про розгляд скарги у його відсутності.

Враховуючи положення ч. 1 ст. 28 КПК України, яка передбачає, що під час кримінального провадження кожна процесуальна дія або процесуальне рішення повинні бути виконані або прийняті в розумні строки, а положеннями ч. 3 ст. 306 КПК України хоч і визначено, що розгляд скарг на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування здійснюється за обов`язкової участі особи, яка подала скаргу, але наслідки неявки у судові засідання такої не визначено, слідчий суддя вважає, що скаргу слід розглянути у відсутності скаржника на підставі наявних матеріалів.

Представник суб`єкта оскарження - Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Львові, в судове засідання не з`явився, заперечення не подав, матеріали кримінального провадження за запитом до суду не скерував. У зв`язку із наведеним, враховуючи скорочені процесуальні строки для розгляду скарги, вважаю за можливе розглянути скаргу у відсутності суб`єкта оскарження на підставі наявних доказів.

Заслухавши пояснення представника скаржника, дослідивши матеріали скарги, приходжу до висновку, що скаргу слід задоволити виходячи з таких підстав.

Згідно копії постанови старшого слідчого в особливо важливих справах Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Львові, ОСОБА_3 від 13 січня 2026 року такою закрито кримінальне провадження № 0001187 від 22 березня 2025 року на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України.

Відповідно до ч. 2 ст. 9 КПК України слідчий зобов`язаний всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

Не зважаючи на вимогу слідчого суді, матеріали кримінального провадження на адресу суду не скеровано, в зв`язку з чим слідчим фактично не представлено суду доказів, які б могли підтвердити підставність та обґрунтованість оскаржуваної постанови. Жодних заперечень з приводу викладених у скарзі доводів на адресу суду також не скеровано, як і даних про процесуальних статус скаржника.

Частина перша ст. 22 КПК України передбачає, що кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом.

Згідно ч. 5 ст. 9 КПК України кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Крім того, у п. 42 рішення Європейського Суду з прав людини від 13.01.2011 у справі «Михалкова та інші проти України» розтлумачено, що за статтею 1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод держава зобов`язана «гарантувати кожному, хто перебуває під її юрисдикцією, права і свободи, визначені у Конвенції», що також опосередковано вимагає наявності будь-якої форми ефективного розслідування. Розслідування має бути ретельним, безстороннім і сумлінним. Розслідування повинне забезпечити встановлення винних осіб та їх покарання. Органи державної влади повинні вжити всіх заходів для отримання всіх наявних доказів, які мають відношення до події, показань очевидців, доказів експертиз. Будь-які недоліки у розслідуванні, які підривають його здатність встановити відповідальну особу, створюють ризик недодержання такого стандарту.

Беручи до уваги наведене, керуючись принципом змагальності кримінального процесу, приходжу до висновку, що скаргу слід задоволити та скасувати постанову слідчого про закриття кримінального провадження.

Керуючись вимогами статтей 9, 284, 303, 306, 307, 372 Кримінального процесуального кодексу України, -

п о с т а н о в и в :

скаргу задоволити.

Скасувати постанову старшого слідчого в особливо важливих справах Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Львові, ОСОБА_3 від 13 січня 2026 року про закриття кримінального провадження № 0001187 від 22 березня 2025 року.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя: ОСОБА_5