ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/803/1661/25 Справа № 183/7598/25 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 вересня 2025 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ:

судді-доповідача ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора

в режимі відеоконференції ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу прокурора Виноградівського відділу Берегівської окружної прокуратури ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Самарівського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 08 серпня 2025 року в кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000860,

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою слідчого судді Самарівського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 08 серпня 2025 року відмовлено у задоволенні клопотання слідчого СВ Самарівського РВП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_8 про арешт майна у кримінальному провадженні №0000860 від 25 липня 2025 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.246 КК України.

Мотивуючи ухвалене рішення слідчий суддя зазначив, що в клопотанні не достатньо конкретизоване майно, на яке слідчий просить накласти арешт (наприклад «транспортний засіб блакитного кольору, зеленого, білого кольору» тощо), не встановлені і не зазначені його власники, що перешкоджає повно, всебічно і об`єктивно розглянути клопотання і прийняти законне і справедливе рішення.

В апеляційній скарзі прокурор просить поновити процесуальний строк на апеляційне оскарження, мотивуючи тим, що розгляд клопотання було проведено без участі слідчого та прокурора та отримано прокурором 15 серпня 2025 року, по суті просить скасувати ухвалу слідчого судді Самарівського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 08 серпня 2025 року та постановити нову ухвалу, якою накласти арешт на тимчасово вилучене майно, яке було вилучене в ході проведення огляду місця події 31 липня 2025 року, а саме:

- транспортний засіб марки «MAN», д.н.з. НОМЕР_1 , блакитного кольору, кузов якого на більшу частину заповнений спиляною деревиною,

- транспортний засіб зеленого кольору без д.н.з., кузов якого повністю заповнений при візуальному огляді спиляною деревиною твердих сортів деревини,

- транспортний засіб марки «MAN», д.н.з. НОМЕР_2 , білого кольору, кузов якого візуально повністю заповнений спиляною деревиною твердих сортів деревини,

- ключі від транспортного засобу марки «MAN», д.н.з. НОМЕР_1 , блакитного кольору, транспортного засобу зеленого кольору без д.н.з, транспортного засобу марки «MAN», д.н.з. НОМЕР_2 , білого кольору;

- причіп, д.н.з. НОМЕР_3 , який прикріплений до транспортного засобу марки «MAN» з д.н.з. НОМЕР_1 ;

-свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_4 марки «МАN» з державним реєстрацйіним номером НОМЕР_5 , відповідно до якого власником транспортного засобу є ОСОБА_9 ;

-свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_6 марки «LEGRAS» з державним реєстраційним номером НОМЕР_7 , відповідно до якого власником транспортного засобу є ОСОБА_10 , шляхом заборони користування, відчуження та розпорядження вказаним майном.

Обґрунтовуючи заявлені в апеляційній скарзі вимоги прокурор вказує на те, що тимчасово вилучені в ході огляду місця події 31 липня 2025 року транспортний засіб марки «MAN», д.н.з. НОМЕР_1 , блакитного кольору, кузов якого на більшу частину заповнений спиляною деревиною, транспортний засіб зеленого кольору без д.н.з., кузов якого повністю заповнений при візуальному огляді спиляною деревиною твердих сортів деревини, транспортний засіб марки «MAN», д.н.з. НОМЕР_2 , білого кольору, ключі від вказаних транспортних засобів, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу від транспортного засобу марки «MAN», д.н.з. НОМЕР_1 , та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу від транспортного засобу, д.н.з. НОМЕР_8 , які поміщено до сейф пакету PSP 1374976 та опечатані, причіп, д.н.з. НОМЕР_8 , який прикріплений до транспортного засобу марки «MAN», д.н.з. НОМЕР_1 , та причіп, який прикріплений до транспортного засобу марки «MAN», д.н.з. НОМЕР_2 , є знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, які є об`єктом кримінально протиправних дій, тому прокурор вважає, що є достатні підстави вважати, що незастосування цього заходу може призвести до приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження вищезгаданого майна або зміни його конструктивних властивостей.

Третя особа, щодо майна якої вирішується питання про арешт, ОСОБА_11 та ОСОБА_12 подали заперечення на апеляційну скаргу прокурора, в яких просили відмовити у задоволенні апеляційної скарги прокурора, ухвалу слідчого судді залишити без зміни.

У запереченнях вказали, що в задоволенні клопотання про арешт майна слідчий суддя обгрунтовано відмовив, ухвала слідчого судді постановлена із додержанням норм матеріального та процесуального права, а апеляційна скарга прокурора є необгрунтованою.

Заслухавши доповідь судді, пояснення прокурора, перевіривши надані матеріали та доводи, викладені в апеляційній скарзі, апеляційний суд приходить до наступних висновків.

Вирішуючи питання про дотримання прокурором строку апеляційного оскарження, апеляційний суд виходить з того, що відповідно до ч. 1 ст. 117 КПК України пропущений із поважних причин строк повинен бути поновлений за клопотанням заінтересованої сторони.

Відповідно до ст. 395 КПК України на ухвалу слідчого судді може бути подана апеляційна скарга протягом п`яти днів з дня її оголошення.

З клопотання прокурора слідує, що розгляд клопотання було проведено без участі слідчого та прокурора, повний текст ухвали були отримано 15 серпня 2025 року, тобто за межами п`яти денного строку на апеляційне оскарження.

З огляду на зазначене та виходячи з положень п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо забезпечення права скаржника на доступ до суду та пункту 8 частини другої статті 129 Конституції України про забезпечення права на апеляційне оскарження судового рішення у визначених законом випадках, а також враховуючи позицію колегії суддів Третьої судової палати Верховного Суду, яка викладена у постанові суду від 11 вересня 2019 року при розгляді справи №130/2448/16-к, відповідно до якої без повного тексту судового рішення особа позбавлена можливості надати належне обґрунтування апеляційної скарги, апеляційний суд вважає наведені апелянтом причини для поновлення строку на апеляційне оскарження поважними, а відтак клопотання про поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді Самарівського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 08 серпня 2025 року слід задовольнити.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому зазначеним Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Згідно з ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Цей перелік є вичерпним та розширеному тлумаченню не підлягає.

Разом з тим, за правилами вказаної норми кримінального процесуального закону, а саме частин 3, 5, та 6, арешт на майно може бути накладено в разі відповідності такого майна критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу, в разі наявності підстав вважати, що суд може застосувати до підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, фізичної особи, юридичної особи захід кримінально-правового характеру у виді конфіскації майна, в разі, якщо фізична чи юридична особа в силу закону несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діями (бездіяльністю) підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, а також за наявності обґрунтованого розміру цивільного позову або неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, щодо якої здійснюється провадження.

Апеляційний суд приходить до висновку, що зазначені вище вимоги кримінального процесуального закону при розгляді клопотання слідчого слідчим суддею дотримані належним чином, а доводи прокурора, викладені в апеляційній скарзі щодо необґрунтованості ухвали слідчого судді, спростовуються матеріалами провадження.

Зі змісту клопотання слідчого про арешт майна слідує, що СВ Самарівським РВП ГУНП в Дніпропетровській області здійснюється досудове розслідування по кримінальному провадженню №0000860 від 25 липня 2025 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.246 КК України.

Під час досудового розслідування встановлено, що 31 липня 2025 року надійшло повідомлення зі служби 102 про те, що 31 липня 2025 року о 17:22 год. за селищем Макоротники невідомі вирубують дерева. Після чого на місце події направлено СОГ Самарівського РВП ГУНП в Дніпропетровській області. В ході проведення огляду місця події, а саме відкритої ділянки місцевості, розташованої за координатами 48.5875055, 35.3778673 встановлено, що на вказаній ділянці місцевості розташовано 4 транспортних засоби. Перший вантажний автомобіль зеленого кольору без номерного знаку, візуально кузов вказаного вантажного автомобіля порожній. Другий транспортний засіб розташований позаду першого та являється фурою марки «MAN», д.н.з. НОМЕР_1 , блакитного кольору. Кузов вказаної фури на більшу половину заповнений спиляною деревиною твердих сортів деревини. На відстані приблизно 15 метрів від 2 вказаних транспортних засобів розташований транспортний засіб зеленого кольору без д.н.з., кузов якого повністю заповнений при візуальному огляді спиляною деревиною твердих сортів деревини. Позаду третього транспортного засобу розташований четвертий транспортний засіб, фура марки «MAN», д.н.з. НОМЕР_2 , білого кольору. Кузов якої візуально повністю заповнений спиляною деревиною твердих сортів деревини. Знаряддя вчинення кримінального правопорушення під час огляду не виявлено.

Крім того, в якості свідка допитано ОСОБА_13 , який вказав, що він є сином директора ТОВ «ФОРЕСТ АГРО ГРУП» ОСОБА_14 та періодично надає допомогу у вирішенні робочих питань, пов`язаних з діяльністю підприємства. Близько трьох тижнів тому з ТОВ «ФОРЕСТ АГРО ГРУП» зв`язався військовослужбовець Національної гвардії України на ім`я ОСОБА_15 з метою налагодження співпраці щодо забезпечення будівництва фортифікаційних споруд. Під час спілкування було повідомлено, що дозвіл на проведення відповідних робіт було надано на території Піщанської сільської територіальної громади згідно з розпорядженням Самарівської районної державної адміністрації. Після чого ТОВ «ФОРЕСТ АГРО ГРУП» почало співробітництво з приводу забезпечення будівництва фортифікаційних споруд та залучили водіїв в кількості 12 осіб, а також вантажний автотранспорт, а саме вантажний самоскид ЗИЛ-131, держ. номер НОМЕР_9 , вантажний самоскид ЗИЛ-131НА, д.н.з. НОМЕР_10 , вантажний самоскид ЗИЛ-131, д.н.з. НОМЕР_11 , вантажний самоскид ЗИЛ-131, д.н.з. НОМЕР_12 , та автопоїзди, а саме вантажний сідловий тягач MANTGS 18.440, д.н.з. НОМЕР_13 , з напівпричепом GRASGS, д.н.з. НОМЕР_14 , вантажний сідловий тягач DAF 95 XF 380, д.н.з. НОМЕР_15 , з напівпричіпом KRONESDP 24, д.н.з. НОМЕР_16 . Після досягнутої домовленості він виїжджав на вказану територію разом із групою водіїв у кількості приблизно 10 осіб з метою організації робіт. У межах поїздки надавав допомогу своїй матері щодо координації та планування виконання завдань. Окрім того, до вказаної території прибував військовослужбовець Національної гвардії України на ім`я ОСОБА_16 для участі в організації робіт. 31 липня 2025 року зранку група водіїв виїхала на вищевказану територію на двох транспортних засобах, а саме фурах з причіпами та автомобілі ЗІЛ-131, з метою виконання робіт з облаштування фортифікаційних споруд. Близько 20:00 він особисто прибув на місце для здійснення контролю та перевірки ходу виконання зазначених робіт. Близько 22:00 на територію прибули співробітники Національної поліції України. На момент їх приїзду на місці перебували представники ТОВ «ФОРЕСТ АГРО ГРУП», група водіїв.

Постановою слідчого СВ Самарівського РВП ГУНП в Дніпропетровській області лейтенанта поліції ОСОБА_8 31 липня 2025 року транспортний засіб марки «MAN», д.н.з. НОМЕР_1 , блакитного кольору, транспортний засіб зеленого кольору без д.н.з., кузов якого повністю заповнений при візуальному огляді спиляною деревиною твердих сортів деревини, транспортний засіб марки «MAN», д.н.з. НОМЕР_2 , білого кольору, ключі від вказаних транспортних засобів, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу від транспортного засобу «MAN», д.н.з. НОМЕР_1 , та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, д.н.з. НОМЕР_7 , поміщено до сейф пакету PSP 1374976 та опечатані, причіп, д.н.з. НОМЕР_3 , який прикріплений до транспортного засобу марки «MAN», д.н.з. НОМЕР_1 , причіп, який прикріплений до транспортного засобу марки «MAN», д.н.з. НОМЕР_2 , визнано речовими доказами у кримінальному провадженні.

Звертаючись із клопотанням про арешт майна слідчий зазначив, що майно, на яке він просить накласти арешт, є знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому чисті предмети, які є об`єктом кримінальних протиправних дій. Як на підставу для накладення арешту на майно, слідчий посилається на п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України та зазначає, що з метою збереження речового доказу необхідно накласти арешт.

Слідчий суддя, враховуючи надані слідчим до клопотання про арешт майна матеріали провадження, прийшов до висновку про необхідність відмови у задоволенні клопотання слідчого, оскільки в клопотанні не достатньо конкретизоване майно, на яке слідчий просить накласти арешт (наприклад «транспортний засіб блакитного кольору, зеленого, білого кольору» тощо), не встановлені і не зазначені його власники, з чим погоджується і суд апеляційної інстанції.

Відповідно до ч. 2, ч. 3, ч. 4 ст. 171 КПК України у клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено: підстави, у зв`язку з якими потрібно здійснити арешт майна; перелік і види майна, що належить арештувати; документи, що підтверджують право власності на майно, що належить арештувати. До клопотання також мають бути додані оригінали або копії документів та інших матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовує доводи клопотання.

При вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та обґрунтованого рішення слідчий суддя, згідно ст. ст. 94, 132, 173 КПК України, повинен врахувати: існування обґрунтованої підозри щодо вчинення злочину та достатність доказів, що вказують на вчинення злочину; правову підставу для арешту майна; можливий розмір шкоди, завданої злочином; наслідки арешту майна для третіх осіб; розумність і співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

Відповідні дані мають міститися і у клопотанні слідчого чи прокурора, який звертається з проханням арештувати майно, оскільки, згідно ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, будь-яке обмеження права власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.

Апеляційний суд звертає увагу, що заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна, про що зазначено в ч. 11 ст. 170 КПК України, разом з тим доказів дійсності існування обставин, про які йдеться в ч. 11 ст. 170 КПК України, матеріали провадження не містять.

Крім того, ст. 131 КПК України визначено, що арешт майна віднесений до заходів забезпечення кримінального провадження, які відповідно до ч. 3 ст. 132 КПК України застосовуються у разі доведення стороною обвинувачення трьох складових - обґрунтованої підозри вчинення кримінального правопорушення певного степеню тяжкості; підтвердження того, що потреби досудового розслідування виправдовують саме такий ступень втручання у права та свободи особи; існування даних, що застосування ініційованого заходу забезпечить виконання постановленого завдання.

Тобто, ч.3 ст.132 КПК України встановлено три групи обставин, недоведеність яких усуває застосування заходів забезпечення кримінального провадження.

При цьому, відповідно до вимог кримінального процесуального закону тягар доказування перед слідчим суддею, судом наявності підстав застосування заходів забезпечення кримінального провадження покладено на слідчого та прокурора, як на суб`єктів, які здійснюють кримінальне провадження.

Також суд апеляційної інстанції враховує положення ст. 41 Конституції України, якими встановлено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності.

Конвенція про захист прав і основоположних свобод, яка є міжнародним договором, який закріплює певний перелік найбільш важливих для людини суб`єктивних прав та складовою якого є окремі протоколи, які доповнюють та розвивають її положення, визначає, що «кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна, інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальним принципам міжнародного права».

Апеляційний суд погоджується з висновками слідчого судді, що слідчим та прокурором у клопотанні всупереч вимогам ст. 171 КПК України не достатньо конкретизоване майно, на яке слідчий просить накласти арешт, не встановлені і не зазначені його власники, що перешкоджає повно, всебічно і об`єктивно розглянути клопотання і прийняти законне і справедливе рішення.

Зазначене, об`єктивно позбавляє можливості надання судження доцільності його арешту для досягнення дієвості кримінального провадження у відповідності до ч.1 ст.131 КПК України та унеможливлює доведення органом слідства того, що потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання в права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні.

Доводи прокурора, викладені в апеляційній скарзі щодо незаконності оскаржуваного судового рішення не заслуговують на увагу суду, оскільки, на думку апеляційного суду, не спростовують наведених вище висновків суду першої інстанції.

За таких обставин апеляційний суд приходить до висновку, що ухвала слідчого судді постановлена у відповідності до вимог чинного законодавства із з`ясуванням всіх обставин, які мають значення для вирішення справи, та не вбачає будь-яких порушень норм кримінального процесуального закону, які могли б стати підставою для скасування ухвали слідчого судді з мотивів, викладених в апеляційній скарзі, у зв`язку з чим апеляційну скаргу прокурора слід залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді - без зміни.

Керуючись ст.ст. 405, 407, 419, 422 КПК України, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

Поновити прокурору Виноградівського відділу Берегівської окружної прокуратури ОСОБА_7 строк на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді Самарівського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 08 серпня 2025 року.

Апеляційну скаргу прокурора Виноградівського відділу Берегівської окружної прокуратури ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Самарівського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 08 серпня 2025 року, якою відмовлено у задоволенні клопотання слідчого СВ Самарівського РВП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_8 про арешт майна у кримінальному провадженні №0000860 від 25 липня 2025 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.246 КК України залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді

______________ _________________ ______________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4