Придніпровський районний суд м.Черкаси
Справа № 711/7547/25
Номер провадження 1-кп/711/520/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 грудня 2025 року м.Черкаси

Придніпровський районний суд м.Черкаси в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі судових засідань Придніпровського районного суду м.Черкаси кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001734 від 19.05.2025 стосовно

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Черкаси, офіційно не працевлаштованого, не має зареєстрованого місця проживання, місце фактичного проживання: АДРЕСА_1 , раніше неодноразово судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.186 КК України,

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Придніпровського районного суду м.Черкаси перебуває на розгляді кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001734 від 19.05.2025 стосовно ОСОБА_5 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.186 КК України.

В ході підготовчого судового засідання прокурор заявив клопотання про продовження обвинуваченому ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Клопотання мотивує тим, що ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.186 КК України, а саме у відкритому викраденні чужого майна, вчиненому повторно в умовах воєнного стану. Ухвалою слідчого судді Соснівського районного суду м. Черкаси від 21.05.2025 стосовно ОСОБА_5 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строком на 60 діб з можливістю внесення застави в розмірі 80 прожиткових мінімумів доходів громадян. Ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси від 08.10.2025 продовжено строк тримання під вартою до 07.12.2025. Так, ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 7 років, ніде не працює, - наявні ризики, що перебуваючи на волі, останній, будучи обізнаним про суворість можливого покарання, буде переховуватись від суду, продовжувати вчиняти інші кримінальні правопорушення, перешкоджати кримінальному провадженню, здійснюючи незаконний вплив на свідків, і застосування більш м`яких запобіжних заходів, окрім тримання під вартою, не забезпечить виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків. Крім того, ОСОБА_5 неодноразово судимий за вчинення тяжких кримінальних правопорушень. Враховуючи вказане, систематичне, вчинення тяжких злочинів вважає, що останній, може повторно вчиняти аналогічні кримінальні правопорушення. Слід зазначити, що обвинувачений на момент вчинення інкримінованих йому кримінальних правопорушень не мав сталих соціальних зав`язків, не був працевлаштований, вказане посилює ризик вчинення повторних кримінальних правопорушень. На підставі викладеного просить суд продовжити строк тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_5 - на 60 діб, до 31.01.2026.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_4 проти задоволення клопотання прокурора про продовження ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою заперечив. При вирішенні клопотання просив суд взяти до уваги, що майже сім місяців ОСОБА_5 перебуває в слідчому ізоляторі, фактично відбуваючи покарання, хоча його винуватість ще недоведена. Просить взяти до уваги, що клопотання подане прокурором про вирішення питання щодо продовження строків запобіжного заходу є аналогічним попередньому клопотанню. Також вважає, що ризик зазначені прокурором недоведені. Посилання прокурора на неодноразові судимості його підзахисного, недоведені, оскільки відсутні судові рішення про визнання його винувати. Ризик ухилення від суду нічим не підтверджений. Також просить взяти до уваги, що ОСОБА_5 має наречену, з якою вони мають намір укласти шлюб, крім того вона вагітна , а пологи ставлять на січень місяць. В разі продовження строку запобіжного заходу стосовно його підзахисного у виді тримання під вартою, просить суд визначити заставу, з врахуванням майнового статусу обвинуваченого та визначити розмір застави в межах 20-30 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, оскільки саме такий розмір посильним для обвинуваченого.

Обвинувачений ОСОБА_5 в судовому засіданні заперечив проти продовження запобіжного заходу. Вважає, що ризики вказані прокурором не доведені.

Заслухавши думку учасників провадження, суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до ч.1 ст.9 Конституції України, чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України, а згідно до ч.5 ст.9 КПК України кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Згідно ч.ч.1, 2 ст.8 КПК України кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими соціальними цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Відповідно ч.1 ст.9 КПК України під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий, інші службові особи органів державної влади зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства. При цьому, відповідно до ч.5 даної статті цього Кодексу, кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Згідно ст.5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а також практики Європейського суду з прав людини, обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках та за встановленою процедурою.

В судовому засіданні встановлено, ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.186 КК України, а саме у відкритому викраденні чужого майна, вчиненому повторно в умовах воєнного стану.

Згідно ст.12 КК України, дані злочини, відповідно, є нетяжким та тяжким злочинами, за які передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк від 5 до 10 років.

Ухвалою слідчого судді Соснівського районного суду м. Черкаси від 21.05.2025 стосовно ОСОБА_5 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строком на 60 діб з можливістю внесення застави в розмірі 80 прожиткових мінімумів доходів громадян.

Ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси від 08.10.2025 продовжено строк тримання під вартою до 07.12.2025.

Згідно ч.3 ст.315 КПК України, під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити, продовжити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого. При розгляді таких клопотань суд додержується правил, передбачених розділом II цього Кодексу.

За змістом ст.131 КПК України запобіжні заходи є заходами забезпечення кримінального провадження і застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Відповідно до положень ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідків у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Згідно з нормами ст.178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; репутацію підозрюваного, обвинуваченого; майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини; ризик продовження чи повторення протиправної поведінки, зокрема ризик летальності, що його створює підозрюваний, обвинувачений, у тому числі у зв`язку з його доступом до зброї.

Відповідно до положень ч.1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Метою і підставою продовження тримання під вартою є запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється особа, незаконно впливати на потерпілих та свідків або іншим чином перешкоджати кримінальному провадженню.

Згідно п.1 ч.1 ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного обвинуваченого, експерта , спеціаліста у цьому ж провадженні; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення.

Відповідно до ч.2 ст.177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Відповідно до п.5 ч.2 ст.183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою застосовується, до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк понад три роки.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях неодноразово зазначав, що вагомою підставою для вирішення питання про необхідність попереднього ув`язнення особи є ризик перешкоджання встановленню істини у справі та переховування цієї особи від правосуддя. При цьому зазначено, що небезпека перешкоджання встановленню істини у справі та переховування особи від правосуддя може вимірюватися суворістю можливого покарання в сукупності з наявністю даних про матеріальний, соціальний стан особи, її зв`язками з державою, у якій його переслідують, та міжнародними контактами.

Так, Європейський суд з прав людини у справі «Ілійков проти Болгарії» вказав, що «суворість передбаченого покарання» є суттєвим елементом при оцінюванні «ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Суд вважає, що на даній стадії судового розгляду за обставин викладених в обвинувальному акті та клопотанні про продовження запобіжного заходу прокурором доведено наявність обґрунтованої підозри, щодо причетності ОСОБА_5 до вчинення інкримінованого йому органом досудового розслідування злочину та існування фактів, які в контексті практики Європейського суду з прав людини можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що обвинувачений міг вчинити даний злочин.

Крім того, згідно практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Таким чином, щоб вирішити справу у відповідності до вимог закону, суд повинен взяти до уваги, крім даних, передбачених ст.177 КПК України, особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки, характер справи, тяжкість покарання та наслідки вчинення протиправних діянь.

В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_5 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.4 ст.186 КК України. У разі доведення винуватості обвинуваченому загрожує покарання у виді позбавлення волі на строк до десяти років.

Суд вважає доведеними ризики передбачені ч.1, 3, 5 ст.177 КПК України, які обґрунтовуються тим, що ОСОБА_5 , усвідомлюючи свою вину та невідворотність покарання за вчинення інкримінованого йому злочину, санкція якого передбачає безальтернативне покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 7 до 10 років (тяжкий злочин), може переховуватись від суду, продовжувати вчиняти інші кримінальні правопорушення, перешкоджати кримінальному провадженню, здійснюючи незаконний вплив на свідків, і застосування більш м`яких запобіжних заходів, окрім тримання під вартою, не забезпечить виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків.

Продовжуючи запобіжний захід у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_5 , суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці цінностей суспільства.

З огляду на обставини встановлені в судовому засіданні, суд вважає необхідним продовжити раніше обраний обвинуваченому ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в межах строків, встановлених ст.197 КПК України, а саме на 60 днів, тобто до 31.01.2025 включно, із визначенням застави у розмірі 60 прожиткових мінімумів доходів громадян, що становить 181 200 грн, з утриманням в Державній установі «Черкаський слідчий ізолятор». У разі внесення застави покласти на обвинуваченого ОСОБА_5 обов`язки, передбачені ст.194 КПК України, а саме: прибувати за кожною вимогою до суду; повідомляти суд про своє місце перебування, зміну місця свого проживання на іншу адресу та зміну контактного номеру телефону; не відлучатись із населеного пункту, в якому він проживає без дозволу суду; заборонити спілкування зі свідками та потерпілим у кримінальному провадженні; здати на зберігання свій паспорт для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Попередити, що у разі не виконання даних обов`язків, згідно з ч.8 ст.182 КПК України, заставодавцем, а також якщо обвинувачений будучи належним чином повідомлений, не з`явиться за викликом до прокурора чи суду без поважних причин, чи не повідомить про причини своєї неявки, або якщо порушить інші покладені на нього при застосуванні запобіжного заходу обов`язки, застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України й використовується у порядку, встановленому законом для використання коштів судового збору.

Суд приймає до уваги позицію сторони захисту, щодо зменшення розміру застави стосовно обвинуваченого, проте підстав вважати, що обраний запобіжний захід з визначенням розміру застави є неспівмірним з матеріальним становищем ОСОБА_5 , як про це зазначає захисник, суд не вбачає, оскільки такий визначався в сукупності з іншими обставинами у кримінальному провадженні визначеними ст.178 КПК України. Крім того, стороною захисту не надано належних доказів, які б підтверджували неможливість сплати визначеного розміру застави.

Вказане не спростовує встановлених судом обставин і висновків та не дає підстав вважати, що визначення для обвинуваченого застави в меншому розмірі належним чином забезпечить його процесуальну поведінку, усуне ризики, встановлені ст.177 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.177-178, 183, 315, 369-372, 376 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

Клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою задовольнити.

В задоволенні клопотання захисника ОСОБА_4 відмовити.

Продовжити ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, тобто до 31.01.2026 року включно, із визначенням застави у розмірі 60 прожиткових мінімумів доходів громадян, що становить 181 200 грн, з утриманням в Державній установі «Черкаський слідчий ізолятор».

У разі внесення застави покласти на обвинуваченого ОСОБА_5 обов`язки, передбачені ст.194 КПК України, а саме:

- прибувати за кожною вимогою до суду;

- повідомляти суд про своє місце перебування, зміну місця свого проживання на іншу адресу та зміну контактного номеру телефону;

- не відлучатись із населеного пункту, в якому він проживає без дозволу суду;

- заборонити спілкування зі свідками та потерпілим у кримінальному провадженні;

- здати на зберігання свій паспорт для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Попередити, що у разі не виконання даних обов`язків, згідно з ч.8 ст.182 КПК України, заставодавцем, а також якщо обвинувачений будучи належним чином повідомлений, не з`явиться за викликом до прокурора чи суду без поважних причин, чи не повідомить про причини своєї неявки, або якщо порушить інші покладені на нього при застосуванні запобіжного заходу обов`язки, застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України й використовується у порядку, встановленому законом для використання коштів судового збору.

Ухвала може бути оскаржена до Черкаського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Придніпровський районний суд м. Черкаси протягом 5 діб з часу її проголошення.

Відповідно до ч.3 ст.395 КПК України для осіб, які перебувають під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.

Суддя: ОСОБА_1