УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.09.2025 Справа №607/19261/25 Провадження №1-кс/607/5467/2025

м. Тернопіль

Слідчий суддя Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 , захисника адвоката ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області клопотання слідчого в ОВС СВ УСБУ в Тернопільській області ОСОБА_6 , погоджене прокурором відділу Тернопільської обласної прокуратури ОСОБА_3 , про продовження строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою під час досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000040 від 31.05.2025 відносно

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Личківці Чортківського району Тернопільської області, громадянина України, з середньою освітою, неодруженого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , непрацюючого, раніше не судимого,

підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 114-1, ч.2 ст. 28, ч.2 ст. 194 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Слідчий в ОВС СВ УСБУ в Тернопільській області ОСОБА_6 за погодженням із прокурором відділу Тернопільської обласної прокуратури ОСОБА_3 звернувся до слідчого судді, в рамках кримінального провадження № 0000040 від 31.05.2025, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 114-1, ч. 2 ст. 28, ч. 2 ст. 194 КК України, із клопотанням про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_4 на шістдесят днів.

Клопотання мотивоване тим, що слідчим відділом Управління Служби безпеки України в Тернопільській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000040 від 31.05.2025, за підозрою ОСОБА_4 у вчиненні злочинів передбачених ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 114-1, ч. 2 ст. 28, ч. 2 ст. 194 КК України.

Слідчий вважає, що у кримінальному провадженні № 0000040 від 31.05.2025 наявна обґрунтована підозра щодо вчинення ОСОБА_4 кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 114-1, ч. 2 ст. 28, ч. 2 ст. 194 КК України, що підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами.

31.05.2025 о 18 год 20 хв ОСОБА_4 затримано за вчинення кримінального правопорушення в порядку ст. 208 КПК України.

Цього ж дня, ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 114-1 КК України.

16.09.2025 ОСОБА_4 повідомлено про нову підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 114-1 КК України та ч. 2 ст. 28, ч. 2 ст. 194 КК України..

02.06.2025 слідчим суддею Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області щодо підозрюваного ОСОБА_4 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, з правом внесення застави у розмірі 20 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 60 560 гривень, в межах строків досудового розслідування, до 23:59 год. 28.07.2025.

19.06.2025 колегією суддів Тернопільського апеляційного суду винесено ухвалу, якою скасовано ухвалу слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 02.06.2025 та постановлено нову ухвалу, відповідно до якої до підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 23 год. 59 хв. 28.07.2025, без визначення розміру застави.

25.07.2025 слідчим суддею Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області щодо підозрюваного ОСОБА_4 продовжено строк запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, без визначення розміру застави до 22.09.2025.

Слідчий вказує, що на сьогоднішній день виникла необхідність продовжити строк тримання під вартою ОСОБА_4 , оскільки ризики, які були враховані судом при застосуванні до підозрюваного ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою не зменшилися. При цьому, зміна підозрюваному запобіжного заходу з тримання під вартою на більш м`який запобіжний захід, може перешкодити об`єктивному розслідуванню кримінального провадження та виконанню підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків

Так, підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_4 кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 114-1, ч. 2 ст. 28, ч. 2 с. 194 КК України, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави вважати, що підозрюваний може здійснити вищевказані дії, що зазначені в п.п. 1, 3 ст. 177 КПК України.

Метою застосування запобіжного заходу до підозрюваного ОСОБА_4 , згідно ст. 177 КПК України є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватись від органів досудового розслідування та суду; незаконно впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні.

17.09.2025 прокурором у даному кримінальному провадженні визнано зібрані під час досудового розслідування докази достатніми для складання обвинувального акту та у порядку ст. 290 КПК України доручено слідчому повідомити підозрюваного та його захисника про завершення досудового розслідування, надавши доступ до матеріалів досудового розслідування. У цей же день, слідчим повідомлено підозрюваному та його захиснику про завершення досудового розслідування у вищезазначеному кримінальному провадженні та відкрито матеріали досудового розслідування.

З огляду на викладене, з метою забезпечення виконання підозрюваним ОСОБА_4 покладених на нього процесуальних обов`язків, враховуючи наявність обґрунтованої підозри у вчиненні тяжких злочинів, наявність ризиків, які дають достатні підстави вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, та відсутність можливості запобігання цим ризикам шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів, а також враховуючи обставини, які свідчать про те, що заявлені ризики не зменшились, а також з метою створення необхідних умов для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків, слідчий просить клопотання задовольнити та продовжити ОСОБА_4 строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на шістдесят днів, без визначення застави.

У судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 підтримав клопотання з викладених у ньому підстав та просив задовольнити.

У судовому засіданні захисник підозрюваного ОСОБА_4 адвокат ОСОБА_5 у судовому засіданні заперечив з приводу задоволення клопотання, оскільки органом досудового розслідування не доведено необхідності застосування до ОСОБА_4 такого суворого запобіжного заходу, як без альтернативне тримання під вартою. Вказав, що сторона захисту категорично не погоджується із правовою кваліфікацією дій ОСОБА_4 та вважає, що в діях останнього відсутні інкриміновані йому усі необхідні правові ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 114-1 КК України. З огляду на викладене, захисник вважає, що вручена ОСОБА_4 підозра є сумнівною, невірною та незаконною. Також на переконання захисника слідчим не доведено наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України. Окрім цього, подальше тримання ОСОБА_4 під вартою обмежує його права на вільне пересування, на доступ до повної інформації по справі, на належне проведення досудового розслідування, на доступ до правосуддя та на належне медичне лікування. Захисник зауважив, що за час перебування підозрюваного під вартою його стан здоров`я суттєво погіршився, у зв`язку із чим він потребує належного лікування та обстеження, що є неможливим в межах Чортківської установи виконання покарань № 26. Захисник просив врахувати, що підозрюваний ОСОБА_4 раніше не судимий, вину у пошкодженні майна повністю визнає та щиро розкаюється, має міцні соціальні зв`язки, проживає разом із батьками, дідусем та бабусею пенсіонерами, яким постійно допомагає, заподіяна ним шкода даним кримінальним правопорушенням незначна, автомобіль частково пошкоджений, однак перебуває в технічно справному стані, автозапчастини для заміни пошкоджених і ремонту цього авто замовлені, окрім цього він готовий відшкодувати заподіяну шкоду і задонатити на ЗСУ. З огляду на викладене просив відмовити у задоволенні клопотання слідчого, застосувати до підозрюваного запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, або ж визначити заставу у межах визначних кримінальним процесуальним законом у відповідності до тяжкості вчиненого кримінального правопорушення.

У судовому засіданні підозрюваний ОСОБА_4 підтримав позицію захисника.

Заслухавши учасників судового розгляду, вивчивши клопотання, додані до нього матеріали слідчий суддя приходить до наступного висновку:

Частина 1 ст. 29 Конституції України визначає, що ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.

Відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України запобіжний захід у виді тримання під вартою може бути застосований, зокрема до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, а саме: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, зокрема, вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється; вік та стан здоров`я підозрюваного; міцність соціальних зв`язків в місці постійного проживання, у тому числі наявність родини й утриманців; наявність постійного місця роботи або навчання, репутацію та майновий стан , наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого, розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини , ризик продовження чи повторення протиправної поведінки (ч. 1 ст. 178 КПК України).

Згідно ч.3 ст. 197 КПК України, строк тримання під вартою може бути продовжений слідчим суддею в межах строку досудового розслідування в порядку, передбаченому цим Кодексом. Сукупний строк тримання під вартою підозрюваного, обвинуваченого під час досудового розслідування не повинен перевищувати: шести місяців - у кримінальному провадженні щодо нетяжкого злочину; дванадцяти місяців - у кримінальному провадженні щодо тяжких або особливо тяжких злочинів.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини доцільність продовження строку тримання під вартою ґрунтується на презумпції, що з перебігом ефективного розслідування справи зменшуються ризики, які стали підставою для взяття особи під варту на початковій стадії розслідування. Кожне наступне продовження строку тримання під вартою має містити детальне обґрунтування ризиків, що залишаються та їх аналіз, як підстава для втручання в право особи на свободу. Наявність підстав для тримання особи під вартою та доцільність продовження строку тримання під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання під вартою та продовження строку тримання під вартою може бути виправдано за наявності того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які незважаючи на презумпцію невинуватості переважають над принципом поваги до особистої свободи.

Відповідно до ч.ч. 4, 5 ст. 199 КПК України, слідчий суддя зобов`язаний розглянути клопотання про продовження строку тримання під вартою до закінчення строку дії попередньої ухвали згідно з правилами, передбаченими для розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу. Слідчий суддя зобов`язаний відмовити у продовженні строку тримання під вартою, якщо прокурор, слідчий не доведе, що обставини, зазначені у частині третій цієї статті, виправдовують подальше тримання підозрюваного, обвинуваченого під вартою.

При розгляді клопотання про продовження строку запобіжного заходу додатково мають враховуватись обставини, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують застосування запобіжного заходу, а також обставини, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про застосування запобіжного заходу (ч. 3 ст. 199 КПК України).

Слідчим суддею встановлено, що слідчим відділом УСБУ в Тернопільській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, № 0000040 від 31.05.2025, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 114-1, ч. 2 ст. 28, ч. 2 ст. 194 КК України.

В ході здійснення досудового розслідування у даному кримінальному провадженні 31.05.2025 о 18 год. 20 хв. ОСОБА_4 затримано в порядку ст. 208 КПК України.

31.05.2025 ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 114-1 КК України, тобто у закінченому замаху на перешкоджання законній діяльності Збройних Сил України та інших військових формувань в особливий період, вчиненому за попередньою змовою групою осіб.

Ухвалою слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області 02.06.2025, щодо підозрюваного ОСОБА_4 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, з правом внесення застави у розмірі 20 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 60560 гривень, строком до 23 год. 59 хв. 28.07.2025.

Ухвалою слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області 19.06.2025, скасовано ухвалу слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 02.06.2025 та постановлено нову ухвалу, якою до підозрюваного ОСОБА_4 , застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, без визначення розміру застави, строком до 23 год. 59 хв. 28.07.2025.

Ухвалою слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 25.07.2025 щодо підозрюваного ОСОБА_4 продовжено строк запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, без визначення розміру застави, строком до 22.09.2025.

16.09.2025 ОСОБА_4 повідомлено про нову підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 114-1 КК України, тобто у закінченому замаху на перешкоджання законній діяльності Збройних Сил України та інших військових формувань в особливий період, вчиненому за попередньою змовою групою осіб та ч. 2 ст. 28, ч. 2 ст. 194 КК України, тобто в умисному пошкодженні чужого майна, вчинене шляхом підпалу, за попередньою змовою групою осіб.

На думку слідчого судді, обґрунтованість підозри, пред`явленої ОСОБА_4 та його можливу причетність до вчинених кримінальних правопорушень свідчать долучені до клопотання матеріали кримінального провадження у їх сукупності, а саме: протокол обшуку від 31.05.2025; протоколи огляду місця події від 31.05.2025; протокол огляду від 01.06.2025; протокол допиту свідка ОСОБА_7 від 31.05.2025; протокол допиту свідка ОСОБА_8 від 31.05.2025; протокол допиту свідка ОСОБА_9 від 04.06.2025; протокол допиту свідка ОСОБА_10 від 05.06.2025; протокол допиту свідка ОСОБА_11 від 04.06.2025; протокол допиту свідка ОСОБА_12 від 05.06.2025; протоколи допиту свідка ОСОБА_13 від 31.05.2025, 09.09.2025; протокол допиту свідка ОСОБА_14 від 02.07.2025; протокол допиту свідка ОСОБА_15 від 08.09.2025; протокол допиту свідка ОСОБА_16 від 08.09.2025; протокол допиту представника потерпілого ОСОБА_17 від 09.09.2025; протокол допиту свідка ОСОБА_18 від 17.09.2025; протоколом огляду мобільного телефону Samsung Galaxy A 23 від 01.06.2025; протоколом огляду від 25.07.2025; висновок експерта № СЕ-19/120-25/6940-ПТ від 13.08.2025, за результатами проведення пожежно технічної експертизи; висновок експерта № СЕ-19/120-25/6932-АВ від 04.07.2025, за результатами проведення транспортно товарознавчої експертизи; висновок експерта № СЕ-19/120-25/10506-ВЗ від 02.09.2025, за результатами проведення експертизи відео-, звукозапису; протокол огляду від 28.07.2025; лист ГУ ДСНС України у Тернопільській області № 64 23/3-1173/64 23/3/1 від 03.06.2025, з додатками.

Надаючи оцінку наведеним доказам про обґрунтованість підозри, слідчий суддя зважає на практику Європейського суду з прав людини, згідно якої, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення.

Зокрема, слідчий суддя, бере до уваги позицію Європейського суду з прав людини, відображену у п. 175 рішення від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», відповідно до якої термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення».

Отже, з урахуванням змісту долучених до клопотання матеріалів кримінального провадження у їх сукупності, слідчий суддя доходить висновку про обґрунтованість пред`явленої підозри та можливу причетність ОСОБА_4 до вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 114-1, ч.2 ст. 28, ч.2 ст. 194 КК України.

Окрім цього, сторона захисту беззаперечними доказами не спростовує питання обґрунтованості підозри.

Заперечення сторони захисту з приводу обґрунтованості підозри слідчий суддя до уваги не бере та зауважує, що на даній стадії досудового розслідування слідчий суддя не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті.

Так, слідчий суддя не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності та допустимості для вини чи її відсутності у фізичної або юридичної особи за вчинення кримінального правопорушення, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо нього заходу забезпечення кримінального провадження, одним із яких є запобіжний захід, який застосовується з метою досягнення дієвості цього провадження.

Окрім цього, слідчий суддя відхиляє заперечення сторони захисту з приводу кваліфікації кримінального правопорушення інкримінованого ОСОБА_4 за ч. 1 ст. 114-1 КК України та звертає увагу, що визначення кваліфікації вчиненого кримінального правопорушення не входить в повноваження слідчого судді, а є дискреційними повноваженнями органу досудового розслідування, які здійснюються з урахуванням обсягу відомостей про кримінальне правопорушення.

У зв`язку із закінченням 22.09.2025 строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_4 , у слідчого виникла необхідність у його продовженні, оскільки ризики визначені ст. 177 КПК України, які описані в ухвалі слідчого судді про його застосування та продовження, на даний час продовжують існувати.

Слідчий суддя вважає, що окрім наявної обґрунтованої підозри, на даний час ризики, для запобігання яким до ОСОБА_4 було застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, продовжують існувати і надалі.

Застосовуючи щодо ОСОБА_4 запобіжний захід та продовжуючи його, слідчі судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області вважали, що існують ризики того, що підозрюваний може: переховуватись від органів досудового розслідування та суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінальних правопорушень; незаконно впливати на свідків у цьому кримінальному провадженні.

Поряд з цим, у клопотання сторона обвинувачення посилається на продовження існування ризиків того, що підозрювана ОСОБА_4 може: переховуватися від органів досудового розслідування та суду та незаконно впливати на свідків у цьому кримінальному провадженні, у зв`язку із чим виникла необхідність у продовженні строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Згідно з рішенням Європейського суду з прав людини «Тейс проти Румунії» автоматичне продовження строків тримання під вартою суперечить Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а тому при вирішенні питання про продовження ОСОБА_4 строку тримання під вартою, слідчий суддя виходить не з принципу автоматичного продовження строку тримання під вартою, а з необхідності уникнення ризиків, визначених п.п.1-5 ч. 1 ст.177 КПК України.

Так, ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у вчиненні тяжких кримінальних правопорушень, за які законом передбачено покарання виключно у виді позбавлення волі на строк від трьох до десяти років. Усвідомлюючи тяжкість вчинених злочинів та розмір покарання, яке йому загрожує, підозрюваний ОСОБА_4 може умисно переховуватись від органу досудового розслідування та суду, з метою уникнення від відповідальності. Слідчий суддя вважає, що зазначена обставина сама по собі може бути мотивом та підставою для підозрюваного переховуватися від суду. Таке твердження узгоджується з позицією Європейського суду з прав людини, висловленою у справі «Ілійков проти Болгарії» (рішення від 26.07.2001), де Суд зазначив, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування.

Відтак слідчий суддя погоджується з доводами сторони обвинувачення, що такий ризик, заявлений під час застосування до ОСОБА_4 запобіжного заходу, не зменшився та усвідомлюючи тяжкість вчиненого злочину і міру покарання, з метою уникнення відповідальності ОСОБА_4 може переховуватись від органів досудового розслідування та суду.

Також, і ризик незаконного впливу на свідків у цьому ж кримінальному провадженні для надання ними неправдивих показань або відмови від дачі показань не зменшився з огляду на те, що згідно зі ст. 23 КПК України на стадії судового розгляду доказове значення матимуть показання цих осіб, отримані безпосередньо судом саме під час усного допиту у судовому засіданні. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них. За таких обставин ризик впливу на свідків існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від цих осіб та дослідження їх судом.

Відтак слідчий суддя встановив, що ризики передбачені п.п. 1, 3 ч.1 ст.177 КПК України, на даний час продовжують існувати, що свідчить про необхідність продовження ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою для стримування таких ризиків.

Крім того, стороною захисту не надано беззаперечних доказів, які б свідчили, про зменшення чи відсутність ризиків передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України для застосування обвинуваченому більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою. Доводи сторони захисту щодо зменшення обсягу заявлених ризиків, слідчий суддя вважає безпідставними, недоведеними у судовому засіданні та такими, які є частиною єдиної лінії захисту підозрюваного у цьому кримінальному провадженні.

При цьому слідчий суддя зауважує, що КПК не вимагає доказів того, що підозрюваний чи обвинувачений обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що вони мають реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому, оскільки під поняттям «ризик» - слід розуміти обґрунтовану ймовірність протидії підозрюваних чи обвинувачених кримінальному провадженню у формах, передбачених ч.1 ст.177 КПК.

Запобіжний захід застосовується з метою попередження ризиків здійснення такої поведінки підозрюваного чи обвинуваченого та, як наслідок, унеможливлення здійснення негативного впливу на хід та результати кримінального провадження.

Тобто в даному випадку суд має зробити висновки прогнозованості характеру, коли доказування спрямоване не на подію, яка відбулася в минулому, а на встановлення фактичних даних, які дозволять стверджувати про подію, яка може статися з достатньою долею ймовірності у майбутньому.

Щодо доводів сторони захисту з приводу можливості зміни підозрюваному ОСОБА_4 запобіжного заходу із тримання під вартою на запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, то слідчий суддя бере до уваги наявність у підозрюваного постійного місця проживання та позитивних характеристик, а також стан його здоров`я, однак беручи до уваги характер вчинених кримінальних правопорушень, тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному у разі визнання його винним у вчиненні кримінального правопорушення, слідчий суддя вважає, що застосування до підозрюваного ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту не зможе попередити ризики, визначені у ст.177 КПК України, які як встановлено на даний час не зменшились та продовжують існувати.

З огляду на наведені обставини підозри, тяжкість покарання, яке загрожує ОСОБА_4 в разі визнання його винним, переконливість наявних ризиків, які не зменшились та продовжують існувати, в сукупності з відомостями про особу підозрюваного, характер вчинення кримінальних правопорушень та його роль у їх вчиненні, слідчий суддя вважає, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не може забезпечити належну поведінку підозрюваного та запобігти вказаним вище ризикам, а тому вважає за необхідне продовжити строк дії запобіжного заходу застосованого до ОСОБА_4 у виді тримання під вартою.

При цьому слідчий суддя бере до уваги, що з долучених до клопотання матеріалів кримінального провадження вбачається, що саме ОСОБА_4 був ініціатором спілкування у застосунку «Телеграм» з особою, яка використовує акаунт « ІНФОРМАЦІЯ_2 », та самостійно пропонував вчинити підпал транспортних засобів та адміністративних будівель, які використовуються Збройними Силами України чи іншими військовими формуваннями в умовах воєнного стану в державі. При цьому, як вказано в повідомленні про підозру, ОСОБА_4 залучив до такої протиправної діяльності ОСОБА_18 та саме ОСОБА_4 вчиняв підпал транспортного засобу.

Такі обставини дають підстави дійти висновку про підвищену суспільну небезпеку діяння, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_4 , та що такі дії завдали шкоди державним інтересам України в умовах повноцінного нападу на нашу країну державою-агресором.

Обставин, які б вказували на неможливість утримування ОСОБА_4 під вартою не встановлено.

З приводу доводів сторони захисту на неможливість перебування підозрюваного ОСОБА_4 під вартою, зв`язку із погіршення стану здоров`я та неможливості отримання в умовах УВП № 26 належного лікування та обстеження, то слідчий суддя такі відхиляє, оскільки стороною захисту не доведенні належними та достатніми доказами, що перебуваючи в УВП № 26, підозрюваний позбавлений можливості отримувати належне лікування.

Водночас, за змістом Закону України «Про попереднє ув`язнення» особи, щодо яких обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, підлягають медичному огляду. Медичне обслуговування, а також лікувально-профілактична і протиепідемічна робота в місцях попереднього ув`язнення організуються і проводяться відповідно до законодавства про охорону здоров`я. Порядок надання ув`язненим медичної допомоги визначається Кабінетом Міністрів України.

Згідно з п. 8 розділу ХХХІІІ Правил внутрішнього розпорядку установ виконання покарань, затверджених наказом Міністерства юстиції України № 2823/5 від 28.08.2018, надання ув`язненим медичної допомоги, у тому числі екстреної медичної допомоги, що не може бути надана в медичній частині, здійснюється відповідно до ст. 11 Закону України «Про попереднє ув`язнення», Порядку організації надання медичної допомоги засудженим до позбавлення волі, затвердженого наказом Міністерства юстиції України, Міністерства охорони здоров`я України від 15.08.2015 № 1348/5/572.

Відповідно до п. 5 розділу І Порядку № 1348/5/572 екстрена медична допомога засудженим у закладах охорони здоров`я ДКВС надається відповідно до Закону України «Про екстрену медичну допомогу» та Порядку надання екстреної медичної допомоги особам, узятим під варту або яким призначено покарання у виді позбавлення волі, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.11.2012 № 1122.

Пункти 2, 3 Порядку № 1122 визначають, що адміністрація установи виконання покарань або слідчий ізолятор, де утримується особа, забезпечує негайний виклик бригади у разі прийняття такого рішення медичним працівником закладу охорони здоров`я Державної кримінально-виконавчої служби.

У разі прийняття бригадою рішення про необхідність госпіталізації особи, перевезення її до закладу охорони здоров`я, де така допомога може бути надана, здійснюється цією бригадою. Адміністрація установи виконання покарань або слідчий ізолятор забезпечує охорону особи.

Системний аналіз указаних вище положень нормативно-правових актів дає підстави дійти висновку, що право підозрюваного на належне лікування може бути забезпечене у відповідному медичному закладі навіть за умови застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Відтак слідчий суддя приходить до висновку, що обраний запобіжний захід є пропорційним меті та завданням цього кримінального провадження.

Згідно ч. 4 ст. 196 КПК України, слідчий суддя, суд зобов`язаний визначити в ухвалі про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або домашнього арешту дату закінчення її дії у межах строку, передбаченого цим Кодексом.

Встановлено, що 17.09.2025 прокурором у даному кримінальному провадженні визнано зібрані під час досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000040 від 31.05.2025 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 114-1, ч. 2 ст. 28, ч. 2 ст. 194 КК України докази достатніми для складання обвинувального акту та доручено слідчому повідомити підозрюваних та їй захисників про завершення досудового розслідування, надавши їм доступ до матеріалів досудового розслідування, в порядку ст. 290 КПК України.

17.09.2025 слідчим в ОВС слідчого відділу УСБУ в Тернопільській області ОСОБА_6 , в порядку ст. 290 КПК України, сторонам кримінального провадження № 0000040 від 31.05.2025 повідомлено про завершення досудового розслідування та надано доступ до матеріалів досудового розслідування.

Відповідно до ч. 5 ст. 219 КПК України строк із дня винесення постанови про зупинення кримінального провадження до винесення постанови про відновлення кримінального провадження, а також строк ознайомлення з матеріалами досудового розслідування сторонами кримінального провадження в порядку, передбаченому статтею 290 цього Кодексу, не включається у строки, передбачені цією статтею, крім дня прийняття відповідної постанови та дня повідомлення підозрюваному, його захиснику, законному представнику та захиснику особи, стосовно якої передбачається застосування примусових заходів медичного чи виховного характеру, про завершення досудового розслідування та надання доступу до матеріалів досудового розслідування.

Слідчий суддя враховує значний об`єм матеріалів досудового розслідування, який надався для ознайомлення стороні захисту, та вважає, що прокурором доведено, що завершити досудове розслідування у строк дії попередньої ухвали про продовження підозрюваному строку запобіжного заходу неможливо внаслідок необхідності проведення належного ознайомлення сторін з матеріалами кримінального провадження в порядку ст. 290 КПК України та оформлення обвинувального акту для скерування його до суду.

У зв`язку із наведеним, клопотання слідчого в ОВС СВ УСБУ в Тернопільській області ОСОБА_6 , погоджене прокурором відділу Тернопільської обласної прокуратури ОСОБА_3 про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_4 слід задовольнити, продовживши ОСОБА_4 строк запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, строком до 17.11.2025, який на переконання слідчого судді буде достатнім для належного ознайомлення сторін із матеріалами кримінального провадження.

Водночас, згідно ч. 4 ст. 199 КПК України, клопотання про продовження строку тримання під вартою розглядається згідно з правилами, передбаченими для розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу.

Відповідно до ч. 3 ст. 183 КПК України, слідчий суддя при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

Відповідно до абзацу 3 ч. 4 ст. 183 КПК України, під час дії воєнного стану слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, передбаченого статтями 109-114-2, 258-258-6, 260, 261, 402-405, 407, 408, 429, 437-442-1 Кримінального кодексу України.

Зважаючи на те, що ОСОБА_4 підозрюється у тому числі у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 114-1 КК України, слідчий суддя, відповідно до абзацу 3 ч. 4 ст. 183 КПК України, не вважає за доцільне визначати останньому заставу.

Керуючись ст. 177, 178, 182, 183, 193, 194, 196, 197, 199, 369-372, 532 КПК України, слідчий суддя,-

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання слідчого в ОВС СВ УСБУ в Тернопільській області ОСОБА_6 про продовження строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_4 під час досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000040 від 31.05.2025 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 114-1, ч.2 ст. 28, ч.2 ст. 194 КК України, задовольнити.

Продовжити строк запобіжного заходу у виді тримання під вартою, застосованого до підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на 60 (шістдесят) днів.

Встановити строк дії ухвали до 17.11.2025.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Контроль за виконанням ухвали покласти на слідчого у цьому кримінальному провадженні.

Копію ухвали негайно після її оголошення вручити підозрюваному ОСОБА_4 , прокурору та надіслати уповноваженій службовій особі місця ув`язнення.

Апеляційна скарга на ухвалу слідчого судді може бути подана безпосередньо до Тернопільського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення, а для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.

Слідчий суддя Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області ОСОБА_1