УХВАЛА

Іменем України

08 грудня 2025 року м.Житомир

Слідчий суддя Корольовського районного суду м. Житомира ОСОБА_1 , за участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , слідчого ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 , захисника підозрюваного адвоката ОСОБА_6 , перекладачів ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання слідчого СУ ГУНП в Житомирській області майора поліції ОСОБА_4 , погодженого прокурором відділу Житомирської обласної прокуратури ОСОБА_9 , про продовження застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Баку, Республіки Азербайджан, громадянина Республіки Азербайджан, без постійного місця проживання на території України, не працюючого, раніше не судимого,

підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 187, ч.1 ст.263, ч. 3 ст. 262, ч.2 ст.28 ст. 348 КК України у кримінальному провадженні №0000411 від 21.11.2019, -

ВСТАНОВИВ:

Слідчий СУ ГУНП в Житомирській області майора поліції ОСОБА_4 звернувся до слідчого судді Корольовського районного суду м. Житомира з клопотанням про продовження строку застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , терміном на 60 днів, без визначення розміру застави.

В обґрунтування поданого клопотання слідчий зазначає, що у провадженні слідчого відділу УСБУ в Житомирській області знаходиться кримінальне провадження №0000411 від 21.11.2019 за підозрою ОСОБА_5 у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 187, ч. 1 ст. 263, ч. 3 ст. 262, ч. 2 ст. 28, ст.348 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що у невстановлений слідством день, час та місці, у особи, матеріали за обвинуваченням якої перебувають у провадженні суду у кримінальному провадженні №0000319, судова справа №296/2012/20 (далі Особа1 у відповідному відмінку) та ОСОБА_5 виник спільний злочинний умисел, направлений на вчинення нападу з метою заволодіння чужим майном, поєднаного із застосуванням насильства, небезпечного для життя та здоров`я особи, яка зазнала нападу, а саме грошових коштів ТОВ «АС-ОРТ».

З метою реалізації свого злочинного умислу Особа1 та ОСОБА_5 , діючи за попередньою змовою групою осіб, за допомогою заздалегідь підготовленого засобу вчинення злочину - автомобіля марки «Daewoo Lanos» номер кузова НОМЕР_1 сірого кольору, шляхом спостереження встановили, що охорону та супровід при перевезенні грошових коштів здійснюють працівники поліції, дослідили маршрут руху охорони, їх озброєння та час отримання виручки у магазині «Тютюн», що розташований за адресою: м. Житомир, вул. Великій Бердичівській, 81.

З урахуванням зібраної та проаналізованої інформації Особа1 та ОСОБА_5 , з метою недопущення опору з боку працівників поліції, у невстановлений слідством день, час та місці, вступили у попередню злочинну змову, направлену на замах на вбивство працівника правоохоронного органу та розбій з метою викрадення вогнепальної зброї та бойових припасів останнього.

У подальшому, керуючись єдиним злочинним умислом, заздалегідь розподіливши між собою ролі, Особа1 та ОСОБА_5 підготували одяг із виконаною на ньому символікою «Служби Безпеки України», засоби маскування шапки-маски (балаклави), придбали та зберігали у заздалегідь заготовленому місці, у лісосмузі між селами Колодязьки та Козак, Коростишівіського (наразі Житомирського) району, Житомирської області, вогнепальну зброю із боєприпасами до неї.

У такий спосіб Особа1 та ОСОБА_5 виконали всі дії, які вважали за необхідні для підготовки до вчинення розбійного нападу, замаху на вбивство працівника правоохоронного органу, розбою з метою викрадення вогнепальної зброї та бойових припасів і у подальшому маскування своїх злочинний дій.

Так, 09.09.2019 близько 10 години Особа1 та ОСОБА_5 , діючи умисно, з корисливих мотивів, маючи при собі пістолет із глушником, та пістолет, які є ручною короткоствольною нарізною стрілецькою вогнепальною зброєюсамозарядним пістолетом калібру 9х18 мм, виготовлені саморобним способом, що були споряджені набоями, одяг із використанням на ньому символіки «Служби Безпеки України», засоби маскування шапки-маски (балаклави), прибули на автомобілі марки «Daewoo Lanos», із встановленими на ньому державними номерними знаками НОМЕР_2 , до буднику №81 по вул. Великій Бердичівській у м. Житомирі, де на той час, між проїжджою частиною вулиці Велика Бердичівська та вищевказаним будинком, на тротуарі, знаходився припаркований автомобіль марки «VOLKSWAGEN TRANSPORTER Т-5», реєстраційний номер НОМЕР_3 .

Знаходячись у автомобілі «Daewoo Lanos» Особа1 та ОСОБА_5 переконалися у тому, що інкасація у магазині «Тютюн» пройшла та працівники поліції охорони помістили грошові кошти у автомобіль марки «VOLKSWAGEN TRANSPORTER Т-5», реєстраційний номер НОМЕР_3 .

Продовжуючи свої злочинні дії направлені на вчинення розбою, Особа1 та ОСОБА_5 , із самозарядними пістолетами в руках відповідно до раніше розподілених ролей вийшли зі свого автомобіля «Daewoo Lanos» та розмістилися позаду автомобіля марки «VOLKSWAGEN TRANSPORTER Т-5», реєстраційний номер НОМЕР_3 .

У подальшому, ОСОБА_5 , рухаючись першим, діючи відповідно до раніше узгодженого плану дій, здійснив постріл із пістолету у напрямку автомобіля «VOLKSWAGEN TRANSPORTER Т-5» та висловив вимогу передачі грошових коштів. У свою чергу Особа1, діючи в рамках раніше узгодженого плану дій, тримаючи в руках пістолет із глушником, висловив погрозу його застосування та, підбігши до працівника поліції ОСОБА_10 , наніс йому кулаком правої руки два удари в область голови заподіявши таким чином йому тілесні ушкодження у вигляді забою м`яких тканин зліва, що відносяться до легких тілесних ушкоджень. Від нанесених ударів ОСОБА_10 відчув фізичний біль та присів на коліна і тим самим був позбавленим можливості чинити опір злочинним діям Особи1 та ОСОБА_5 .

Не припиняючи свої злочинні дії, керуючись єдиним злочинним умислом ОСОБА_5 , тримаючи в руках самозарядний пістолет виготовлений саморобним способом, підійшов до водійський дверей автомобіля «VOLKSWAGEN TRANSPORTER Т-5» та здійснив декілька пострілів у скло водійських дверей і кузов автомобіля, чим подолав волю до опору водіїв ТОВ «АС-ОРТ» ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , які у той час знаходилися у автомобілі.

У цей час Особа1, тримаючи в руках самозарядний пістолет виготовлений саморобним способом, через відчинені бокові двері автомобіля «VOLKSWAGEN TRANSPORTER Т-5» направив його на старшого сержанта поліції ОСОБА_13 та погрожуючи застосуванням висловив вимогу передати пакет із грошовими коштами, які зберігалися у автомобілі.

Після цього діючи в рамках єдиного злочинного умислу, керуючись корисливим мотивом Особа1, будучи упевненим, що грошові кошти знаходяться у чорному поліетиленовому пакеті, відкрито заволодів таким же поліетиленовим пакетом, що знаходився у салоні автомобіля, у якому знаходилось майно ОСОБА_12 , а саме: спортивний костюм марки «REEBOK», кросівки марки «NIKE», посвідчення водія, видане на ім`я ОСОБА_12 серія НОМЕР_4 , платіжна карта банку «ПУМБ» № НОМЕР_5 , пластикова картка програми лояльності «Прайд» АЗС «WOG», обкладинка для документів, які не мають матеріальної цінності для ОСОБА_12 та грошові кошти в сумі 17 грн.

У цей час старший сержант поліції ОСОБА_10 , намагаючись захиститись та припинити протиправні дії нападників відбіг у бік та намагався привести в бойову готовність табельну вогнепальну зброю з метою подальшого її застосування, у відповідності до вимог Закону України «Про Національну поліцію».

Помітивши дії працівника правоохоронного органу старшого сержанта поліції ОСОБА_10 , Особа1 та ОСОБА_5 , з метою припинення його супротиву та уникнення небажаних для себе наслідків у вигляді можливого затримання, відбиття нападу та перешкоджання заволодінню чужим майном, підбігли до ОСОБА_10 та застосовуючи фізичну силу обхватили його за плечі і поклали на землю. Не припиняючи свої злочинні дії із метою посягання на життя працівника правоохоронного органу у зв`язку із виконанням цим працівником своїх службових обов`язків Особа1, діючи в рамках попередньої домовленості, застосовуючи пістолет, здійснив постріл у старшого сержанта поліції ОСОБА_10 , спричинивши йому тілесне ушкодження у вигляді вогнепального наскрізного поранення м`яких тканин у верхній третині правого стегна, яке є легким тілесним ушкодженням з короткочасним розладом здоров`я.

Продовжуючи свої протиправні дії, охоплені єдиним злочинним умислом із ОСОБА_5 , Особа1, виконуючи свою частину раніше узгодженого плану дій, розуміючи що воля до опору ОСОБА_10 подолана, застосовуючи фізичне насильство вирвав із рук останнього табельну вогнепальну зброю, а саме пістолет марки «ПМ», серія НОМЕР_6 , 1965 року випуску, із бойовими припасами до нього вісьмома патронами калібру 9 мм., які знаходились в магазині пістолету.

Після цього Особа1 та ОСОБА_5 , утримуючи майно при собі, місце вчинення злочину залишили.

У межах досудового розслідування кримінального провадження №0000318 ОСОБА_5 10.09.2019 складено повідомлення про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень (злочинів), передбачених ч. 2 ст. 187, ч. 1 ст. 263, ч. 3 ст. 262, ст. 348 КК України, яке направлено поштовим зв`язком на адресу останнього відомого органу досудового розслідування місця проживання підозрюваного.

У зв`язку з невстановленням місця перебування підозрюваного ОСОБА_5 , 10.09.2019 винесено постанову про оголошення його розшуку.

25.10.2019 підозрюваного ОСОБА_5 оголошено в міжнародний розшук.

Ухвалою слідчого судді Корольовського районного суду м. Житомира від 12.11.2019 у справі №296/10908/19 підозрюваному ОСОБА_5 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на підставі та в порядку ч. 6 ст. 193 КПК України.

Постановою прокурора відділу прокуратури Житомирської області ОСОБА_14 від 21.11.2019 матеріали досудового розслідування щодо підозрюваного ОСОБА_5 виділені в окреме кримінальне провадження, якому присвоєно номер 0000411. Цього ж дня досудове розслідування у відповідному кримінальному провадженні зупинено у зв`язку з розшуком підозрюваного.

Постановою від 14.04.2025 досудове розслідування у даному кримінальному провадженні відновлено у зв`язку з потребою у проведенні відповідних слідчих (розшукових) дій та інших процесуальних дій.

Постановою від 15.04.2025 досудове розслідування у даному кримінальному провадженні зупинено на підставі п.2 ч. 1 ст. 280 КПК України, у зв`язку з проведенням всі необхідні та можливі слідчі (розшукові) й інші процесуальних дії.

Постановою від 13.10.2025 досудове розслідування у даному кримінальному провадженні відновлено у зв`язку з екстрадицією ОСОБА_5 до України.

Ухвалою слідчого судді Корольовського районного суду м. Житомира від 14.10.2025 у справі №296/11607/25 до підозрюваного ОСОБА_5 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави строком до 11.12.2025 включно.

На виконання гарантій, наданих Уряду Федеративної Республіки Німеччини підозрюваного ОСОБА_5 поміщено до державної установи «Чортківська установа виконання покарань (№26)», яка розташована за адресою: вул. Лесі Українки, 3, м. Чортків Тернопільської області, 48500.

Наразі матеріали досудового розслідування відкрито стороні захисту в порядку ст. 290 КПК України.

Метою продовження запобіжного заходу щодо ОСОБА_5 у вигляді тримання під вартою є необхідність запобігання ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 4, 5 ч.1 ст. 177 КПК України.

Прокурор ОСОБА_3 в судовому засіданні клопотання підтримав та просив його задовольнити. На переконання прокурора ризики вказані у клопотанні є реальними та продовжують існувати. Вказав, що всі процесуальні документи перекладені підозрюваному на азербайджанську та російську мови. Повідомлення про підозру та клопотання про продовження строків тримання під вартою вручалось ОСОБА_15 на російській мові.

Слідчий ОСОБА_4 вказав, що повідомлення про підозру та клопотання про продовження строків тримання під вартою вручені ОСОБА_15 та перекладено на російську і азербайджанську мови.

Адвокат ОСОБА_6 у судовому засіданні заперечив щодо задоволення клопотання слідчого про продовження дії запобіжного заходу. Заявив клопотання про забезпечення стороною обвинувачення права на захист підозрюваного шляхом вручення останньому перекладу усіх процесуальних документів, додатків до клопотання слідчого на російську мову для того, що ОСОБА_15 міг надати пояснення. В противному випадку вважає, що клопотання слідчого розглянуто бути не може і в такому слід відмовити. В разі задоволення клопотання слідчого про продовження дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, просив застосувати до підозрюваного альтернативний запобіжний захід у вигляді застави.

Підозрюваний в судовому засіданні підтримав думку свого адвоката. Вказав, що навчався в українській школі, проживав у Харкові, однак українську мову розуміє частково. На запитання слідчого судді підтвердив, що повідомлення про підозру, повідомлення про зміну раніше повідомленої підозри, повідомлення про завершення досудового розслідування, клопотання про продовження дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою були йому переведені на російську та азербайджанську мови.

Заслухавши думку учасників судового засідання, дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя дійшов наступного висновку.

При вирішенні клопотання сторони захисту про надання підозрюваному всіх матеріалів клопотання слідчого в тому числі додатків в перекладі на російську мову, слідчий суддя враховує як норми національного законодавства так і позиції Європейського суду з прав людини.

Так, приписами ст.29 КПК України передбачено, що кримінальне провадження здійснюється державною мовою. Сторона обвинувачення, слідчий суддя та суд складають процесуальні документи державною мовою. Особа повідомляється про підозру у вчиненні кримінального правопорушення державною мовою або будь-якою іншою мовою, якою вона достатньо володіє для розуміння суті підозри у вчиненні кримінального правопорушення. Слідчий суддя, суд, прокурор, слідчий забезпечують учасникам кримінального провадження, які не володіють чи недостатньо володіють державною мовою, право давати показання, заявляти клопотання і подавати скарги, виступати в суді рідною або іншою мовою, якою вони володіють, користуючись у разі необхідності послугами перекладача в порядку, передбаченому цим Кодексом. Судові рішення, якими суд закінчує судовий розгляд по суті, надаються сторонам кримінального провадження або особі, стосовно якої вирішено питання щодо застосування примусових заходів виховного або медичного характеру, а також представнику юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, у перекладі на їхню рідну або іншу мову, якою вони володіють. Переклад інших процесуальних документів кримінального провадження, надання копій яких передбачено цим Кодексом, здійснюється лише за клопотанням зазначених осіб. Переклад судових рішень та інших процесуальних документів кримінального провадження засвідчується підписом перекладача.

Практика ЄСПЛ щодо тлумачення п. е ст. 6 Конвенції акцентує увагу на тому, що безоплатний переклад має надаватись такою мірою, яка забезпечуватиме справедливий суд («Кускані проти Сполученого Королівства» (Cuscani v. the United Kingdom), п. 38-40). Суддя зобов`язаний виявити належну старанність, установлюючи, що відсутність перекладача не перешкоджає повноцінній участі заявника у важливих для нього питаннях («Кускані») [1, c. 164].

При цьому ж Конвенція не гарантує перекладу, у тому числі письмового, усіх матеріалів провадження, що визнано у практиці ЄСПЛ: пункт 3 е статті 6 також охоплює переклад деяких матеріалів, але не всієї відповідної документації; він стосується перекладу лише документів і заяв (як-от обвинувачення, обвинувального акта, показань ключових свідків тощо), які необхідні відповідачеві для справедливого суду («Камасінські») [1, c. 165]; ця стаття не вимагає робити письмовий переклад кожного документального доказу або кожного офіційного документу з матеріалів справи (Kamasinski проти Австрії, § 74). Наприклад, відсутність письмового перекладу судового рішення ще не становить порушення статті 6 § 3 e) (ibidem, § 85). Текст цього положення в оригіналі посилається на «усний переклад (interprete)», а не на «письмовий переклад (traducteur)». Це дає підстави вважати, що допомога у вигляді усного перекладу може відповідати вимогам Конвенції (Husain проти Італії (dec.); Hermi проти Італії [ВП], § 70) [2, c. 57].

Як видно із змісту ст. 29 КПК України, обов`язковим є переклад лише судових рішень, якими суд закінчує судовий розгляд по суті. Переклад інших процесуальних документів кримінального провадження здійснюється лише за клопотанням сторони захисту.

Верховний суд у постанові № 686/6227/23 від 25 вересня 2025 року зазначив, що питання про дотримання вимог ст. 29 КПК щодо залучення перекладача слід вирішувати у кожному конкретному випадку з урахуванням того, чи не призвело це до порушення рівності перед законом і судом (принципу «рівності можливостей») та несправедливості судового розгляду в цілому у розумінні положень ст. 6 КЗПЛ.

Відповідно до підпункту «е» п. 3 ст. 6 КЗПЛ та практики ЄСПЛ перекладач необхідний у кримінальному процесі, якщо особа не розуміє або не розмовляє мовою судочинства в обсязі, достатньому для розуміння перебігу судового процесу та участі в розв`язанні питання, яке для неї мало вирішальне значення, або особа за рівнем володіння мовою не здатна на ведення свого захисту та висувати на розгляд суду свою версію без допомоги перекладача.

Розуміння зазначених обставин охоплює виключно їх мовно-комунікативний аспект, але не стосується правового механізму здійснення захисту, оскільки перекладач надає комунікативну, а не правову допомогу, що є функцією захисника (див. постанови Касаційного кримінального суду від 7 червня 2022 року (справа № 126/2847/18, провадження № 51-4957км21), від 6 жовтня 2020 року (справа № 761/480/19, провадження № 51-836 км 20), від 17 травня 2022 року (справа № 725/901/20, провадження № 51-1525 км 20)).

Відповідно до постанови слідчого від 06.10.2025 до у часті у кримінальному провадженні залучено перекладача ОСОБА_7 , який володіє азербайджанською, українською та російською мовами, що підтверджується свідоцтвом учбового центру MADRASA серії АР 100910-1.

Перекладач ОСОБА_7 здійснив переклад на азербайджанську (письмово) та на російську (усно) процесуальних документів - повідомлення про підозру, повідомлення про зміну раніше повідомленої підозри, повідомлення про завершення досудового розслідування, клопотання про продовження дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, що підтверджується матеріалами клопотання та поясненнями підозрюваного і перекладача в судовому засіданні. Окрім того, слідчий суддя зауважує, що підозрюваний не дивлячись на те, що є громадянином Республіки Азербайджан, тривалий період часу проживав в України та розуміє українську мову, про що зазначив у судовому засіданні.

Разом з тим, право підозрюваного на перекладача забезпечено, в тому числі, шляхом участі останнього в судовому засіданні та здійснення усного перекладу на російську мову.

На переконання слідчого судді органом досудового розслідування вчинено всі необхідні дії, передбачені КПК України, для задоволення права підозрюваного на отримання копій процесуальних документів рідною або іншою мовою, якою він володіє, та користуватися послугами перекладача.

Враховуючи зазначене, в тому числі вищевказані позиції ЄСПЛ, безпідставними є доводи сторони захисту про порушення права підозрюваного на захист.

По суті клопотання слідчого щодо продовження дії запобіжного заходу, слідчий суддя враховує наступне.

Відповідно до ч.3 ст.197 КПК України строк тримання під вартою може бути продовжений слідчим суддею в межах строку досудового розслідування в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Згідно ч.1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 цього Кодексу.

Відповідно до положень ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється.

З матеріалів клопотання вбачається, що ОСОБА_5 10.09.2019р. складено повідомлення про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень (злочинів), передбачених ч. 2 ст. 187, ч. 1 ст. 263, ч. 3 ст. 262, ст. 348 КК України, яке направлено поштовим зв`язком на останню відому органу досудового розслідування адресу місця проживання підозрюваного.

У подальшому, 03.12.2025р. ОСОБА_5 вручено повідомлення про зміну раніше повідомленої підозри на азербайджанській мові та перекладено на російську мову.

Ухвалою слідчого судді Корольовського районного суду м. Житомира від 14.10.2025 у справі №296/11607/25 до підозрюваного ОСОБА_5 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави строком до 11.12.2025 включно.

Строк досудового розслідування у кримінальному провадженні після його відновлення складає 2 місяці 17 днів та закінчується 31.12.2025.

Наразі матеріали досудового розслідування відкрито стороні захисту в порядку ст. 290 КПК України.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Наявні у матеріалах клопотання докази та обставини, на які посилається прокурор, є достатніми та дають підстави вважати, що наявна обґрунтована підозра у вчиненні ОСОБА_5 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 187, ч. 1 ст. 263, ч. 3 ст. 262, ч. 2 ст. 28, ст. 348 КК України.

Слідчий суддя враховує, що злочин, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_5 , є особливо тяжким та містить безальтернативну санкцію позбавлення волі на тривалий період часу.

Усвідомлюючи вказані факти, бажаючи уникнути негативних наслідків кримінально-правового та цивільно-правового характеру, підозрюваний може ухилятися від органу досудового розслідування та суду (п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України).

Про існування даного ризику свідчить і той факт, що підозрюваний упродовж тривалого часу перебував у розшуку, переховувався від слідства. В судовому засіданні підозрюваний не зміг вказати чітко адреси свого місця проживання на території України.

Також стороною обвинувачення доведено, що підозрюваний, з метою уникнення кримінальної відповідальності, перешкоджанню всебічного, повного та неупередженого встановлення обставин вчиненого злочину, може вчиняти спроби протиправного впливу на учасників кримінального провадження будь яким шляхом для зміни (відмови) від показів останніх.

З огляду на викладене, враховуючи наявність принципу безпосередності дослідження показань учасників кримінального процесу, підозрюваний може вчиняти спроби впливу на учасників кримінального провадження з метою неможливості використання в суді в якості доказів показання останніх.

Суд також бере до уваги, що підозрюваний офіційно не працює, тобто не має офіційного джерела доходу, є громадянином іноземної держави, підозрюється у низці злочинів майнового та насильницького характеру, що свідчить про ймовірність продовження вчинення аналогічних кримінальних правопорушень з корисливих мотивів (п.5 ч.1 ст.177 КПК України).

Оцінюючи в сукупності вказані вище обставини, які передбачають застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та умови, за яких можливе продовження строку тримання підозрюваного під вартою, слідчий суддя дійшов висновку про те, що ризики, передбачені п.п. 1,3,4,5, ст.177 КПК України, не зменшились та виправдовують подальше утримання підозрюваного під вартою.

При цьому, слід зазначити, що у розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшують ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. Так, у справі Ілійков проти Болгарії №33977/96 від 26 липня 2001 року Європейським судом з прав людини зазначено, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування.

Будь-яких обставин, які би свідчили про наявність підстав для зміни запобіжного заходу на більш м`який, ніж тримання під вартою, стороною захисту не наведено, відповідних доказів не надано, і слідчим суддею не встановлено.

Враховуючи зазначене, слідчий суддя вважає, що прокурором доведено наявність обставин, передбачених ч. 3 ст.199 КПК України, що виправдовують подальше тримання підозрюваного ОСОБА_5 під вартою.

Разом з тим, відповідно до ч. 4 ст. 183 КПК України, враховуючи що кримінальне правопорушення, у вчиненні якого обґрунтовано підозрюється ОСОБА_5 , вчинено із застосуванням насильства, слідчий суддя, продовжуючи підозрюваному строк тримання під вартою, вважає за можливе не визначати розмір застави.

Керуючись ст.ст.177, 178, 183, 194, 205, 206, 309 КПК України, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання слідчого - задовольнити.

Продовжити строк застосувати відносно підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 08.02.2026 року включно, без визначення розміру застави.

Строк дії ухвали 08.02.2026 року включно.

Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Житомирського апеляційного суду протягом п`яти днів з моменту оголошення та набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Слідчий суддя ОСОБА_1