КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 листопада 2025 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю секретаря ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_6 на вирок Солом`янського районного суду міста Києва від 11 червня 2025 року у кримінальному провадженні №0000074 від 10.03.2025 за ч. 2 ст. 309 КК України,

ВСТАНОВИЛА:

Вироком Солом`янського районного суду міста Києва від 11 червня 2025 року

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Покровськ Донецької області, громадянина України, з середньою спеціальною освітою, працюючого на посаді слюсара-сантехніка у ТОВ «Центр Сервісу», зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 ; проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого вироком Дарницького районного суду міста Києва від 18.02.2025 за ч. 1 ст. 309 КК України до покарання у виді апробаційного нагляду на строк 2 роки,

визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.309 КК України, та призначити покарання за ч. 2 ст. 309 КК України у виді позбавлення волі на строк 1(один) рік 6 місяців. На підставі ч. 1 ст. 71 КК України за сукупністю вироків шляхом часткового складання покарань за даним вироком та за вироком Дарницького районного суду міста Києва від 18.02.2025, за яким ОСОБА_6 засуджено за ч. 1 ст. 309 КК України до покарання у виді пробаційного нагляду на строк 2 (два) роки, з урахуванням співвідношення, визначеного підпунктом «а-1» пункту 1 ч. 1 ст. 72 КК України, відповідно до якого одному дню позбавлення волі відповідає два дня пробаційного нагляду, остаточно призначено ОСОБА_6 покарання у вигляді позбавлення волі на строк 2 (два) роки. Строк відбуття покарання ОСОБА_6 ухвалено рахувати з дня приведення вироку до виконання.

Вирішено питання щодо речових доказів та процесуальних витрат.

Судом визнано доведеним, що 10.03.2024, близько о 13 год. 00 хв., ОСОБА_6 , перебуваючи поблизу станції метрополітену «Славутич» КП «Київський метрополітен» у м. Києві, побачив на землі поліетиленовий згорток, який підняв та відкрив, і побачив всередині кристалоподібну речовину білого кольору, яка містить у своєму складі особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якої заборонено - PVP. В цей час, у останнього виник злочинний умисел направлений на незаконне придбання, зберігання та перевезення вказаної вище психотропної речовини для особистого вживання без мети збуту.

Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на незаконне придбання, зберігання та перевезення особливо небезпечної психотропної речовини, обіг якої заборонено - PVP, ОСОБА_6 , поклав поліетиленовий згорток з вмістом кристалоподібної речовини білого кольору до центрального відділення рюкзака, який на той час був при ньому, тим самим умисно незаконно придбав та розпочав незаконно зберігати при собі вказану психотропну речовину.

Надалі, ОСОБА_6 , 10.03.2025 приблизно о 13 год. 40 хв., продовжуючи зберігати при собі, а саме у центральному відділенні рюкзака, який на той час був при ньому, поліетиленовий згорток з вмістом кристалоподібної речовини білого кольору, здійснив посадку до електротягу на станції метрополітену «Славутич» КП «Київський метрополітен» у м. Києві, та скориставшись послугами КП «Київський метрополітен» доїхав до станції метрополітену «Вокзальна», чим перевіз особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якої заборонено - PVP.

Цього ж дня, а саме 10.03.2025 приблизно о 14 год. 30 хв., ОСОБА_6 , перебуваючи у вестибюлі станції метрополітену «Вокзальна» КП «Київський метрополітен» у м. Києві, був зупинений працівником поліції та на запитання щодо наявності речей обіг яких обмежений або заборонений законом повідомив, що у центральному відділенні рюкзака, який на той час був при ньому, знаходиться поліетиленовий згорток з вмістом кристалоподібної речовини білого кольору, яка містить у своєму складі особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якої заборонено - PVP, яку він придбав, зберігав та перевіз за вказаних вище обставин.

У подальшому, ОСОБА_6 був запрошений до кімнати поліції, де працівниками поліції у присутності двох понятих чоловічої статі проведено обшуку порядку ст. 298-2 КПК України, під час якого у останнього, з центрального відділення рюкзака, який був при ньому, на той час, працівниками поліції було вилучено поліетиленовий згорток з вмістом кристалоподібної речовини білого кольору, яка містить у своєму складі особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якої заборонено - PVP, загальною масою 0,185 г.

PVP, згідно Постанови Кабінету Міністрів України від 06.05.2000 №770 «Про затвердження Переліку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів» «Список №2 Особливо небезпечні психотропні речовини, обіг яких заборонено» в «Таблиці I», є особливо небезпечною психотропною речовиною, обіг якої заборонено.

Таким чином, ОСОБА_6 обвинувачується у незаконному придбанні, зберіганні та перевезенні психотропної речовини, вчиненому протягом року після засудження за цією статтею, без мети збуту, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 309 КК України.

Не погодившись із вироком суду першої інстанції, обвинувачений ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій просить вирок Солом`янського районного суду міста Києва від 11 червня 2025 року змінити та призначити йому за ч. 2 ст. 309 КК України покарання не пов`язане із позбавленням волі, або застосувати положення ст. 75 КК України.

Мотивуючи свої вимоги, обвинувачений зазначає, що суд першої інстанції не врахував наявність у нього на утриманні неповнолітніх дітей, що, на переконання апелянта, є пом`якшуючою обставиною, та призначив надто суворе покарання.

Заслухавши доповідь судді, пояснення обвинуваченого, який підтримав апеляційну скаргу, пояснення прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, вивчивши матеріали кримінального провадження, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про відсутність об`єктивних підстав для задоволення апеляційної скарги обвинуваченого.

Згідно з ст.370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Зазначених вимог закону судом першої інстанції дотримано у повній мірі.

Відповідно до ч.1 ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Висновки суду щодо фактичних обставин кримінального провадження, доведеності винуватості ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, правильності кваліфікації його дій за ч. 2 ст. 309 КК України в апеляційній скарзі не заперечуються.

Відповідно до статей 50, 65 КК особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження вчинення нових злочинів. Виходячи з принципів співмірності й індивідуалізації це покарання за своїм видом та розміром повинно бути адекватним (відповідним) характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного. При виборі заходу примусу мають значення й повинні братися до уваги обставини, що його пом`якшують і обтяжують.

Як убачається із вироку, визначаючи обвинуваченому вид та міру покарання, суд першої інстанції у повній мірі дотримався положення ст. 65 КК України, врахував характер і ступінь суспільної небезпеки вчиненого ним кримінального правопорушення, яке, відповідно до ст. 12 КК України, є нетяжким злочином, фактичні обставини кримінального правопорушення, особу обвинуваченого, який раніше судимий, за місцем проживання характеризується добре, не перебуває на обліку у лікаря-нарколога та у лікаря-психіатра, обставину, що пом`якшує покарання - щире каяття, відсутність обтяжуючих обставин та призначив ОСОБА_6 покарання за ч. 2 ст. 309 КК України у виді позбавлення волі строком на 1 рік 6 місяців, а також остаточне покарання за сукупністю вироків на підставі ст. 71 КК України з урахуванням положень ст. 72 КК України - у виді позбавлення волі строком на 2 роки.

На переконання колегії суддів призначене вироком суду покарання ОСОБА_6 відповідає меті покарання у розумінні ст. 50 КК України, в повній мірі відповідає тяжкості та обставинам вчиненого кримінального правопорушення, сукупності даних про обвинуваченого, є необхідним для виправлення та перевиховання обвинуваченого.

Доводи обвинуваченого про те, що суд призначив явно несправедливе покарання через суворість, не знайшли свого підтвердження під час перегляду вироку в апеляційному порядку.

Посилання обвинуваченого на те, що судом першої інстанції не враховано наявність пом`якшуючої покарання обставини, таких як щире каяття, є неспроможними, оскільки судом першої інстанції визнано обставиною, що пом`якшує покарання - щире каяття обвинуваченого, та враховано при обранні виду і міри покарання.

Також доводи апеляційної скарги щодо наявності пом`якшуючої обставини: наявність неповнолітніх дітей, - є необґрунтованими, позаяк матеріали кримінального провадження не містять підтверджуючих документів щодо наявності на утриманні обвинуваченого неповнолітніх дітей.

Із матеріалів кримінального провадження убачається, що обвинувачений ОСОБА_6 вчинив інкриміноване правопорушення під час пробаційного нагляду за вчинення аналогічного кримінального правопорушення, що свідчить про те, що ОСОБА_6 належних висновків для себе не зробив, на шлях виправлення не став, а тому відсутні підстави для призначення покарання, не пов`язаного з позбавленням волі.

Враховуючи, що місцевим судом кримінальний закон застосовано правильно, істотних порушень вимог кримінального процесуального закону не допущено, а призначене покарання узгоджується з статтями 50, 65 КК України, - колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу обвинуваченого слід залишити без задоволення, а вирок суду - без змін.

Керуючись ст.ст.376, 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 залишити без задоволення, а вирок Солом`янського районного суду міста Києва від 11 червня 2025 року щодо ОСОБА_6 за ч. 2 ст. 309 КК України - без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та може бути оскаржена до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Судді: ______________ ____________ _______________

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

Справа № 11-кп/824/5260/2025

Головуючий у 1-ій інстанції: ОСОБА_7

Доповідач: ОСОБА_1