КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 грудня 2025 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 ,

ОСОБА_3 ,

при секретарі ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві апеляційну скаргу ОСОБА_5 на ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 27 жовтня 2025 року,

в с т а н о в и л а:

Ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 27 жовтня 2025 року відмовлено у відкритті провадження за скаргою ОСОБА_5 на бездіяльність уповноваженої особи Служби безпеки України, яка полягає у невнесенні відомостей про вчинення кримінального правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Своє рішення слідчий суддя мотивував тим, що чинний КПК закріплює наступну процедуру початку досудового розслідування, а саме слідчий невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення, зобов`язаний внести відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань, розпочати розслідування та через 24 години з моменту внесення таких відомостей надати заявнику витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань (ч. 1 ст. 214 КПК України). Відповідно до змісту вказаної норми про ознаки оскаржуваної бездіяльності,яка полягає у невнесенні відомостей про вчинення кримінального правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань, можна стверджувати, якщо щонайменше слідчий отримав певне звернення (заяву, повідомлення) про злочин від особи і не вніс відомості за нею впродовж 24 годин з моменту його отримання. Проте, з матеріалів скарги неможливо ідентифікувати, чи могла мати місце оскаржувана бездіяльність службових осіб Служби безпеки України, оскільки заявник не звертався із заявою про вчинення кримінального правопорушення та не надав таких доказів слідчому судді, тому з посиланням на ч. 4 ст. 304 КПК України відмовив у відкритті провадження за скаргою.

_______________________________________________________

Справа №11-сс/824/8924/2025 Головуючий у першій інстанції ОСОБА_6

Категорія: ст. 303 КПК України Доповідач ОСОБА_1

Не погоджуючись з таким рішенням слідчого судді, ОСОБА_5 подав апеляційну скаргу, в якій, вважаючи ухвалу слідчого судді незаконною та необґрунтованою, винесеною з порушенням норм матеріального і процесуального права, просить її скасувати та призначити новий розгляд у суді першої інстанції.

В обґрунтування своїх вимог зазначає, що в ухвалі викладено невмотивовані та необґрунтовані події і факти, які не мають доказів і не відповідають дійсності, тому що суд першої інстанції не досліджував докази безпосередньо. Показання учасників кримінального провадження суд не отримував усно. Доказом цього є текст ухвали і той факт, що ним не подавалася скарга на бездіяльність СБУ, а була подана скарга в порядку Міжнародної конвенції про захист усіх осіб від насильницьких зникнень, яка прямо вказує, що подається офіційна скарга, а не заява в порядку ст. 214 КПК України, та підлягала застосуванню у даному випадку, як і норми Конституції України, відповідно до положень ст. 9 КПК України.

Вказує, що у поданій ним скарзі були визначені чіткі і законні вимоги до суду першої інстанції, посилаючись на порядок кримінального провадження на території України. Незважаючи на це, слідчий суддя не дотримався порядку кримінального провадження на території України, Конституції України і міжнародних договорів.

Так, ч. 1 ст. 55 Конституції України, яка взаємодіє зі ст. 1, ч.ч. 1, 4 ст. 9 КПК України та п.п. 1, 2 ст. 12, ст. 15, підпунктом f) п. 2 ст. 17, п. 2 ст. 20, п. а) ст. 22, підпунктом d) п. 4 ст. 24 Міжнародної конвенції про захист усіх осіб від насильницьких зникнень, яка регламентує і прямо вказує на те, що права і свободи людини і громадянина захищаються судом, а не обов`язково шляхом звернення до слідчого Служби безпеки чи прокурора, як вважає суд першої інстанції, бо п.п. 1, 2 ст. 12 Міжнародної конвенції про захист усіх осіб від насильницьких зникнень прямо вказує на те, що подається офіційна скарга, а не заява в порядку ст. 214 КПК України, подати скаргу можливо лише до суду, згідно КПК України.

У разі якщо норми КПК України суперечать міжнародному договору, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, застосовуються положення відповідного міжнародного договору України, що прямо вказує на те, що йому незаконно та протиправно суд першої інстанції відмовив у відкритті провадження за скаргою та розгляду по суті, чим порушив право справедливий суд.

У відповідності до ч. 3 ст. 26 КПК України слідчий суддя у кримінальному провадженні вирішує лише ті питання, що винесені на розгляд сторонами та віднесені до його повноважень, а не вигадує додаткові повноваження.

Незважаючи на вищезазначене, слідчий суддя не розглянув його скаргу по суті, чим порушив рівноправність усіх учасників процесу та його право на захист, оскільки не надав йому безоплатного незалежного захисника, якого він вимагав.

Крім того, слідчий суддя не підписав ухвалу кваліфікаційним електронним підписом, тобто ухвала слідчого судді не підписана службовою особою. Таким чином, вважає, що вчинено службове підроблення.

Також судом порушено вимоги правопису щодо написання назви юридичної особи та офіційного документа.

Тобто слідчий суддя перевищив свої повноваження, бо порушив порядок кримінального провадження на території України, тому що порушив його право на рівність з усіма учасниками кримінального провадження, бо не надав йому безоплатного захисника, порушив його право на недискримінацію його прав, чим дискримінував його права і свободи та порушив його право на справедливий суд гарантоване ст. 14 (з урахуванням дії ст.ст. 2, 16, 26) Міжнародного пакту про громадянські і політичні права від 16 грудня 1966 року, ратифікованого Указом Президії Верховної Ради Української РСР від 19 жовтня 1973 року № 2148-VІІ,І чим порушив два рішення та висновки Конституційного Суду від 30 вересня 2009 року офіційного тлумачення статті 59 Конституції України, рішення Конституційного Суду України від 12 квітня 2012 року офіційного тлумачення статті 24 Конституції України.

Також ОСОБА_5 ставить питання про поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді, посилаючись на ті обставини, що він не був повідомлений про дату розгляду скарги, а копію ухвали слідчого судді отримав 04 листопада 2025 року.

Будучи належним чином повідомленими про дату, час та місце апеляційного розгляду, ОСОБА_5 та прокурор в призначений час до суду апеляційної інстанції не з`явилися, про поважність причин своєї неявки суду не повідомили, клопотань про відкладення розгляду не надсилали. За таких обставин, апеляційний суд, враховуючи, що, відповідно до ч. 4 ст. 405 КПК України, неявка учасників провадження не перешкоджає проведенню розгляду, вважає можливим розглянути апеляційну скаргу без їх участі.

Заслухавши доповідь судді, вивчивши матеріали судового провадження за скаргою та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Згідно п. 3 ч. 2 ст. 395 КПК України, апеляційна скарга на ухвалу слідчого судді може бути подана протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Відповідно до абзацу 2 ч. 3 ст. 395 КПК України, якщо ухвалу слідчого судді було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Згідно п. 4 ч. 3 ст. 399 КПК України, апеляційна скарга повертається, якщо подана після закінчення строку апеляційного оскарження і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку або суд апеляційної інстанції за заявою особи не знайде підстав для його поновлення.

З наведеного слідує, що питання поновлення строку вирішується судом лише у разі його пропуску.

Ухвала слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 27 жовтня 2025 року була постановлена без виклику сторін, а її копію ОСОБА_5 отримав 04 листопада 2025 року та 10 листопада 2025 року подав на неї апеляційну скаргу, тобто в межах п`ятиденного строку з моменту отримання копії судового рішення, як то передбачено абзацом 2 ч. 3 ст. 395 КПК України.

Таким чином, ОСОБА_5 дотримався вимог кримінального процесуального закону щодо строку оскарження ухвали слідчого судді, у зв`язку з чим питання поновлення строку на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді вирішення не потребує.

Що стосується апеляційних вимог ОСОБА_5 , то колегія суддів враховує наступне.

Частиною 1 ст. 303 КПК України встановлений вичерпний перелік рішень, дій, бездіяльності слідчого, дізнавача або прокурора, які можуть бути оскаржені під час досудового розслідування, а саме - може бути оскаржена, зокрема, бездіяльність слідчого, дізнавача, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення.

Відповідно до ч. 2 ст. 303 КПК України, скарги на інші рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача або прокурора не розглядаються під час досудового розслідування і можуть бути предметом розгляду під час підготовчого провадження у суді згідно з правилами статей 314-316 цього Кодексу.

Згідно з вимогами ч. 4 ст. 304 КПК України, слідчий суддя відмовляє у відкритті провадження за скаргою, якщо вона подана на рішення, дії чи бездіяльність, що не підлягають оскарженню.

При цьому, відповідно до ч. 1 ст. 11 КК України, кримінальним правопорушенням є передбачене цим Кодексом суспільно небезпечне винне діяння (дія або бездіяльність), вчинене суб`єктом кримінального правопорушення.

Статтею 2 КПК України визначено, що завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Згідно ч. 1 ст. 214 КПК України, слідчий, дізнавач, прокурор невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення або після самостійного виявлення ним з будь - якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, зобов`язаний внести відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань, розпочати розслідування та через 24 години з моменту внесення таких відомостей надати заявнику витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Відповідно до ч. 2 ст. 214 КПК України, досудове розслідування розпочинається з моменту внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Приписи ст. 214 КПК України перебувають у взаємозв`язку з ч. 1 ст. 2 КК України, згідно з якою підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно небезпечного діяння, яке містить склад кримінального правопорушення, передбаченого цим Кодексом, і саме тому фактичні дані, які вказують на ознаки складу кримінального правопорушення, мають бути критерієм внесення його до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

За приписами п. 4 ч. 5 ст. 214 КПК України та п. 2 Розділу ІІ Положення про Єдиний реєстр досудових розслідувань, порядок його формування та ведення, затвердженого наказом Генерального прокурора України №298 від 30.06.2020 року, до Єдиного реєстру досудових розслідувань, крім іншого, має бути внесено короткий виклад обставин про вчинення кримінального правопорушення, наведених потерпілим, заявником чи виявлених з іншого джерела.

Вищезазначені положення закону дають підстави для висновку, що звернення до слідчого судді зі скаргою на бездіяльність слідчого, дізнавача або прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань, можливе лише після звернення до вказаної особи із заявою про кримінальне правопорушення і відомості по такій заяві до Єдиного реєстру досудових розслідувань не були внесені.

Відсутність факту звернення до відповідного органу із заявою про кримінальне правопорушення виключає факт бездіяльності, передбачений п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК України.

Як вбачається з наданих суду матеріалів, ОСОБА_5 звернувся до слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва зі скаргою, в якій просив зобов`язати відповідальних осіб Служби безпеки України внести відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за ст.ст. 18, 26-30, 146-1, ч. 3 ст. 161, ст. 396, ч. 2 ст. 425, ч. 4 ст. 426, 426-1, 438, 442-1, 444 КК України та негайно розпочати досудове розслідування, притягнути до кримінальної відповідальності винних осіб, забезпечивши право на компенсацію за нанесення моральної і матеріальної шкоди, фізичної шкоди здоров`ю та загальному благополуччю, тобто - зі скаргою на бездіяльність уповноваженої особи Служби безпеки України, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Водночас, ні доводи скарги, ні додані до неї матеріали не містять відомостей, які б вказували, що ОСОБА_5 звертався до Служби безпеки України із заявою про кримінальне правопорушення у відповідності до вимог ст. 214 КПК України.

Крім того, в апеляційній скарзі ОСОБА_5 сам зазначає, що із такою заявою до Служби безпеки України не звертався.

Відтак, за вимогами та обставинами, викладеними у поданій до слідчого судді скарзі, вбачається, що предметом оскарження не є бездіяльність слідчого в розумінні ч. 1 ст. 303 КПК України.

Таким чином, висновок слідчого судді, що скарга ОСОБА_5 подана на бездіяльність слідчого, яка не підлягає оскарженню, є обґрунтованим.

Що стосується доводів ОСОБА_5 , що слідчий суддя допустив істотні порушення вимог КПК України під час розгляду його скарги, зокрема не дослідив докази по справі та не допитав учасників провадження, то слід зазначити, що дослідження доказів та перевірка доводів скарги здійснюється слідчим суддею на стадії розгляду скарги по суті. Вирішуючи питання про відмову у відкритті провадження, слідчий суддя не вправі вирішувати питання, які вирішуються під час розгляду скарги по суті.

При цьому ч. 4 ст. 304 КПК України містить чітку умову коли слідчий суддя повинен відмовити у відкритті провадження - якщо скарга подана на рішення, дію чи бездіяльність слідчого, дізнавача, прокурора, що не підлягає оскарженню.

Інші доводи апеляційної скарги ОСОБА_5 не ґрунтуються на вимогах закону, а тому не можуть бути підставою для скасування ухвали слідчого судді.

З урахуванням викладеного, колегія суддів приходить до висновку, що рішення слідчим суддею суду першої інстанції про відмову у відкритті провадження за скаргою ОСОБА_5 на бездіяльність уповноваженої особи Служби безпеки України постановлено з дотриманням положень ст. ст. 303, 304 КПК України, а тому відсутні підстави для скасування ухвали слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 27 жовтня 2025 року.

Таким чином, апеляційна скарга ОСОБА_5 задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 404, 407 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

апеляційну скаргу ОСОБА_5 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 27 жовтня 2025 року, якою відмовлено у відкритті провадження за скаргою ОСОБА_5 на бездіяльність уповноваженої особи Служби безпеки України, яка полягає у невнесенні відомостей про вчинення кримінального правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань, - без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

___________________ _____________________ __________________

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3