Провадження № 1-в/638/666/25
УХВАЛА

Іменем України

27 жовтня 2025 року м. Харків

Шевченківський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

представника органу пробації ОСОБА_4 ,

засудженого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харків подання начальника Шевченківського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Харківській області ОСОБА_6 про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення для відбування призначеного покарання засудженого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харкова, громадянина України, з середньою освітою, не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше неодноразово судимого, засудженого вироком Дзержинського районного суду м. Харкова від 15.10.2024 року за ч. 1 ст. 317 КК України до покарання у вигляді 4 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільненого від відбування покарання з іспитовим строком на 2 роки, ухвалою Харківського апеляційного суду від 19.02.2025 року вирок Дзержинського районного суду м. Харкова від 15.10.2024 року в частині призначеного покарання змінено та постановлено вважати останнього засудженим за ч. 1 ст. 317 КК України, із застосуванням ст. 69-1 КК України, і призначено покарання у виді 3 років 4 місяців позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнено від відбування покарання з іспитовим строком на 2 роки, в іншій частині вирок залишено без змін, -

ВСТАНОВИВ:

Начальник Шевченківського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Харківській області ОСОБА_7 звернулася до суду з поданням про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення для відбування призначеного покарання засудженого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,засудженого вироком Дзержинського районного суду м. Харкова від 15.10.2024 року за ч. 1 ст. 317 КК України до покарання у вигляді 4 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільненого від відбування покарання з іспитовим строком на 2 роки, ухвалою Харківського апеляційного суду від 19.02.2025 року вирок Дзержинського районного суду м. Харкова від 15.10.2024 року в частині призначеного покарання змінено та постановлено вважати останнього засудженим за ч. 1 ст. 317 КК України, із застосуванням ст. 69-1 КК України, і призначено покарання у виді 3 років 4 місяців позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнено від відбування покарання з іспитовим строком на 2 роки, в іншій частині вирок залишено без змін.

Подання мотивоване тим, що громадянин ОСОБА_5 , перебуваючи на обліку в Шевченківському районному відділі філії Державної установи «Центр пробації» в Харківській області обов`язки, покладені на нього вироком Дзержинського районного суду м. Харкова від 15.10.2024 року, належним чином не виконував. ОСОБА_5 15.04.2025 року не прибув на реєстрацію до Шевченківського районного відділу філії Державної «Центр пробації» в Харківській області без поважних причин. У зв?язку із чим, 17.04.2025 року засудженому було винесено попередження про скасування звільнення від відбування покарання і направлення для відбування призначеного судом покарання. Проте, 22.04.2025 року ОСОБА_5 повторно не прибув на реєстрацію до Шевченківського районного відділу філії Державної «Центр пробації» в Харківській області без поважних причин. У зв?язку із чим, 29.04.2025 року засудженому було винесено попередження про скасування звільнення від відбування покарання і направлення для відбування призначеного судом покарання. Ігноруючи усі проведені бесіди соціально-виховного характеру направленні на виправлення засудженого, роз?яснення останньому негативних наслідків ухилення від відбування покарання у виді іспитового строку, а також необхідності дотримання порядку та умов відбування призначеного судом покарання, ОСОБА_5 , вкотре, порушив обов?язки передбачені ст. 76 КК України, а саме: 17.06.2025 року не прибув на реєстрацію до уповноваженого органу з питань пробації без поважних причин. З ОСОБА_5 неодноразово проводилися бесіди направлені на виправлення засудженого та наголошувалося на необхідності дотримуватися порядку та умов відбування покарання у виді іспитового строку, були роз?яснені правові наслідки за ухилення від призначеного покарання. Проте, незважаючи на проведену профілактичну роботу із засудженим, останній, нехтуючи покладеними на нього обов?язками, систематично не з?являвся на реєстрацію до Шевченківського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Харківській області.

У судовому засіданні представник Шевченківського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Харківській області ОСОБА_4 подання начальника Шевченківського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Харківській області ОСОБА_6 підтримала в повному обязі.

Засуджений ОСОБА_5 у судовому засіданні повідомив суд, що 15.04.2025 року він не з`явився на реєстрацію до органу пробації, оскільки переплутав день, в який йому необхідно було з`явитися. 22.04.2025 року він не з`явився на реєстрацію, у зв`язку з поганим самопочуттям, але до лікарні не звертався. Зазначив, що його неявка ненавмисна і в подальшому він буде ходити для реєстрації до Шевченківського районного відділу філії Державної «Центр пробації» в Харківській області. Після ухвалення вироку він до адміністративної та кримінальної відповідальності не притягався. Також, зазначив, що проходить лікування по державній метадоновій програмі, щоб не вживати наркотичні засоби.

Прокурор ОСОБА_3 у судовому засіданні зазначила, що з урахуванням пояснень ОСОБА_5 підстави для задоволення подання на теперешній час відсутні.

Дослідивши матеріали особової справи засудженого та викладені в поданні доводи, заслухавши пояснення і думку учасників справи, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні подання з наступних підстав.

Вирішуючи питання про направлення засудженого для відбування призначеного покарання, суд повинен з`ясувати чи мав засуджений реальні можливості виконати покладені на нього обов`язки, чи вчиняв він інші правопорушення, які стягнення на нього були покладені, чи відбувалися вони систематично.

Встановлено, що вироком Дзержинського районного суду м. Харкова від 15.10.2024 року ОСОБА_5 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення злочину передбаченого ч. 1 ст. 317 КК України та призначено йому покарання у виді 4 років позбавлення волі. Відповідно до ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком два роки з покладенням на нього відповідно до ст. 76 КК обов`язків: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи, навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Ухвалою Харківського апеляційного суду від 19.02.2025 року вирок Дзержинського районного суду м. Харкова від 15.10.2024 року в частині призначеного покарання змінено та постановлено вважати останнього засудженим за ч. 1 ст. 317 КК України, із застосуванням ст. 69-1 КК України, і призначено покарання у виді 3 років 4 місяців позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнено від відбування покарання з іспитовим строком на 2 роки з покладенням на нього відповідно до ст. 76 КК обов`язків: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи чи навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації. В іншій частині вирок залишено без змін.

З матеріалів особової справи вбачається, що після набрання вироком законної сили ОСОБА_5 було роз`яснено про покладені на нього вироком суду обов`язки, про обов`язок періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, про порядок і умови відбування іспитового строку, про відповідальність за невиконання цих умов.

01.04.2025 року ОСОБА_5 ознайомлено з постановою про встановлення днів явки на реєстрацію, відповідно до якої останній зобов`язаний з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації третій та четвертий вівторок кожного місяця.

З викладених в поданні доводів та матеріалів особової справи вбачається, що ОСОБА_5 15.04.2025 року, 22.04.2025 року, 17.06.2025 року не з`явився на реєстрацію до органу з питань пробації.

17.04.2025 року ОСОБА_5 прибув до органу з питань пробації та надав письмові пояснення, в яких зазначив, що причиною неявки 15.04.2025 року до уповноваженого органу з питань пробації для реєстрації є те, що він переплутав дати явки. В цей же день ОСОБА_5 попереджено про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення для відбування призначеного покарання у разі подальшого невиконання покладених на нього обов`язків або вчинення првопорушень.

29.04.2025 року ОСОБА_5 прибув до органу з питань пробації та надав письмові пояснення, в яких зазначив, що причиною неявки 22.04.2025 року до уповноваженого органу з питань пробації для реєстрації є погане самопочуття. В цей же день ОСОБА_5 попереджено про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення для відбування призначеного покарання у разі подальшого невиконання покладених на нього обов`язків або вчинення првопорушень.

24.06.2025 року ОСОБА_5 прибув до органу з питань пробації та надав письмові пояснення, в яких зазначив, що причиною неявки 17.06.2025 року до уповноваженого органу з питань пробації для реєстрації є те, що він забув. В цей же день ОСОБА_5 попереджено про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення для відбування призначеного покарання у разі подальшого невиконання покладених на нього обов`язків або вчинення првопорушень. Уповноваженим органом з питань пробації в цей день ОСОБА_5 не вручалось письмове попередження про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення для відбування призначеного покарання у разі подальшого невиконання покладених на нього обов`язків або вчинення првопорушень.

Пунктом 8 ч. 1 ст. 537 КПК України передбачено, що під час виконання вироків суд, визначений ч. 2 ст.539 цього Кодексу, має право вирішувати питання про направлення звільненого від покарання з випробуванням для відбування покарання, призначеного вироком.

Відповідно до ч. 1 ст. 539 КПК України, питання які виникають під час та після виконання вироку вирішуються судом за клопотанням (поданням) прокурора, засудженого, його захисника, законного представника, органу або установи виконання покарань, а також інших осіб, установ або органів у випадках, встановлених законом.

Відповідно до змісту ст. 164 КВК України уповноважений орган з питань пробації: веде облік засуджених протягом іспитового строку; роз`яснює засудженим порядок виконання обов`язків, покладених на них судом; здійснює нагляд за засудженими; вживає заходів з припинення порушень судових рішень; організовує першочергові заходи з виявлення засуджених, місцезнаходження яких невідоме; звертається до відповідних правоохоронних органів щодо розшуку засуджених, місцезнаходження яких невідоме; здійснює інші повноваження, передбачені цим Кодексом та Законом України «Про пробацію».

Згідно ст. 166 КВК України, якщо засуджений не виконує обов`язки, встановлені цим Кодексом, Законом України «Про пробацію», а також покладені на нього судом, або систематично вчиняє правопорушення, що тягнуть за собою адміністративні стягнення і свідчать про його небажання стати на шлях виправлення, уповноважений орган з питань пробації вносить до суду подання про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення засудженого для відбування призначеного покарання.

Відповідно до ст. 166 КВК України у разі невиконання засудженим, звільненим від відбування покарання з випробуванням, обов`язків, визначених законом та покладених на нього судом, систематичного вчинення правопорушень, що тягнуть за собою адміністративні стягнення і свідчать про його небажання стати на шлях виправлення, уповноважений орган з питань пробації застосовує до нього письмове попередження про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення для відбування призначеного покарання. Подання про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення засудженого для відбування призначеного покарання вноситься до суду після застосування уповноваженим органом з питань пробації до засудженого письмового попередження про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення для відбування призначеного покарання.

Згідно з ч. 2 ст. 78 КК України, якщо засуджений не виконує покладені на нього обов`язки або систематично вчинює правопорушення, що потягли за собою адміністративні стягнення і свідчать про його небажання стати на шлях виправлення, суд направляє засудженого для відбування призначеного покарання.

Аналіз вищенаведених норм закону та приписів ст. 166 КВК України свідчить про те, що подання про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням вноситься до суду: 1) у разі роз`яснення засудженому порядку виконання обов`язків, які він не виконує, або систематично вчиняє правопорушення, що тягнуть за собою адміністративні стягнення (вчинення трьох і більше таких правопорушень протягом іспитового строку), що свідчать про його небажання стати на шлях виправлення, 2) у разі застосування до засудженого письмового попередження про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням; 3) протягом призначеного судом іспитового строку.

Проте, підставою для направлення засудженого для відбуття покарання є не лише формальне невиконання покладених на нього обов`язків та вчинення адміністративних правопорушень, а такі невиконання та правопорушення, що свідчать про небажання засудженого стати на шлях виправлення.

Також, на це звертає увагу Пленум Верховного Суду України у п. 10 постанови від 24.10.2003 року № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання», а саме, згідно з ч.2 ст.78 КК суд за поданням органу, який здійснює контроль за поведінкою засудженого, звільненого від відбування покарання з випробуванням, може прийняти рішення про скасування звільнення та про направлення засудженого для відбування призначеного покарання в разі невиконання покладених на нього обов`язків, визначених ст. 76 КК, або систематичного (три і більше разів) вчинення правопорушень, що потягли адміністративні стягнення і свідчать про його небажання стати на шлях виправлення.

Згідно оглянутих судом матеріалів подання вбачається, що вирок Дзержинського районного суду м. Харкова від 15.10.2024 року відносно ОСОБА_5 та ухвала Харківського апеляційного суду від 19.02.2025 року надійшли на виконання до Шевченківського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Харківській області та прийнятий до виконання 26.03.2025 року.

Суд приймає до уваги письмові пояснення засудженого щодо причин несвоєчасної явки до органу пробації для реєстрації. Також, в матеріалах провадження відсутні переконливі докази того, що ОСОБА_5 не бажає стати на шлях виправлення та умисно ухилявся від явки на реєстрацію, умисно не виконував покладені на нього обов`язки.

Даних про те, що ОСОБА_5 вчинив нове кримінальне правовпорушення або притягався до адміністративної відповідальності під час іспитового строку суду не надано.

При оцінці викладених обставин, суд не вбачає достатніх підстав для скасування звільнення засудженого ОСОБА_5 від відбування покарання з випробуванням і направленням засудженого для відбування призначеного покарання.

Відповідно до ст. 78 КК України необхідною умовою скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направленням засудженого для відбування призначеного покарання є невиконання покладених на нього обов`язків, що свідчать про його небажання стати на шлях виправлення.

Крім того, суд вважає необхідним зазначити, що скасування звільнення від відбування покарання є погіршенням стану засудженого, а отже умисне невиконання покладених судом обов`язків повинно було ретельно перевірено працівниками органу пробації, на яких законом покладений обов`язок контролю за поведінкою осіб, звільнених від відбування покарання з випробуванням.

З огляду на викладене, враховуючи, що наявні матеріали переконливо і в достатній мірі не свідчать про свідоме небажання засудженого стати на шлях виправлення та ухилення від виконання обов`язків, що і є необхідною та достатньою підставою для скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням та направлення засудженого для відбування призначеного покарання, суд не вбачає підстав для задоволення подання.

Керуючись ст. 78 КК України, ст. 166 КВК України, ст. ст. 537, 539 КПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні подання начальника Шевченківського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Харківській області ОСОБА_6 про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення для відбування призначеного покарання засудженого ОСОБА_5 відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду протягом 7 днів з дня її оголошення.

Суддя ОСОБА_1