Коростишівський районний суд Житомирської області
Справа № 275/150/25
Провадження № 1-о/935/1/26
У Х В А Л А

Іменем України

03 лютого 2026 року м.Коростишів

Колегія суддів Коростишівського районного суду Житомирської області у складі головуючого судді ОСОБА_1 , суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , розглянувши матеріали заяви ОСОБА_4 про перегляд вироку за нововиявленими обставинами,

встановив:

До Коростишівського районного суду Житомирської області, в порядку ст.34 КПК України, надійшла заява засудженого ОСОБА_4 від 14.02.2025 про перегляд вироку апеляційного суду Житомирської області від 14.04.2009 у кримінальній справі по обвинуваченню останнього у вчиненні злочинів, передбачених п.п. 4, 13 ч.2 ст.115, ч.3 ст.185 КК України за нововиявленими обставинами. В обгрунтування своєї заяви ОСОБА_4 зазначив, що докази, на підставі яких судом було ухвалено обвинувальний вирок стосовно нього, підроблені посадовими особами міліції під час проведення досудового слідства, а також експертами при проведенні судово-медичних експертиз, зокрема під час ексгумації трупа ОСОБА_5 . ОСОБА_4 стверджує, що потерпілою ОСОБА_6 було вжито усіх можливих незаконних заходів (хабарі, зв`язки в органах влади), за допомогою яких було сфабриковано кримінальну справу щодо нього. Крім того, зазначає, що свою вину у вбивстві ОСОБА_5 не визнавав під час судового розгляду і не визнає зараз, вважає, що потерпілий помер природною смертю, він же на той час відбував адміністративний арешт за судовим рішенням.

Розглянувши матеріали даної заяви колегія суддів дійшла висновку, що заяву засудженого ОСОБА_7 слід залишити без руху та надати строк для усунення недоліків з огляду на таке.

Право на справедливий розгляд судом, гарантоване частиною 1 статті 6 Конвенції, повинне тлумачитися в контексті Преамбули Конвенції, яка, серед іншого, проголошує верховенство права як частину спільної спадщини Договірних Держав.

Одним із основоположних аспектів верховенства права є принцип юридичної (правової) визначеності, який, серед іншого, вимагає, щоб, коли суди остаточно вирішили питання, їхнє рішення не ставилось під сумнів («Brumarescu проти Румунії», № 28342/95, п. 61, ECHR 1999-VII).

Цей принцип передбачає повагу до остаточності судових рішень та наполягає на тому, щоб жодна сторона не могла вимагати перегляду остаточного та обов`язкового судового рішення просто задля нового розгляду та постановлення нового рішення у справі. Повноваження судів вищих інстанцій на перегляд справи повинні використовуватися лише з метою виправлення судових помилок, а не для проведення нового розгляду справи. Перегляд вищими судами не повинне розглядатися як завуальована апеляція, а лише сама можливість того, що можуть існувати дві точки зору щодо предмету спору не є підставою для перегляду рішення. Відступи від цього принципу є виправданими лише тоді, коли вони обумовлюються обставинами суттєвого та неспростовного характеру («Ryabykh проти Росії», № 52854/99, п. 52, ECHR 2003-X).

Процедура перегляду рішення за нововиявленими обставинами сама по собі не суперечить принципу юридичної визначеності в тій мірі, в якій вона використовується для виправлення помилок правосуддя («Pravednaya проти Росії», № 69529/01, рішення від 18 листопада 2004 року). Однак Суд повинен визначити, чи була така процедура застосована у спосіб, сумісний зі статтею 6 Конвенції.

Процедури перегляду судових рішень за нововиявленими обставинами повинні відповідати вимогам статті 6 Конвенції та положенням законодавства України та мають бути збалансовані з реальністю правового захисту та ефективністю рішень судів усіх інстанцій, як найважливіших аспектів реалізації принципу верховенства права.

Згідно положень ст.459 КПК України, судові рішення, що набрали законної сили, можуть бути переглянуті за нововиявленими або виключними обставинами.

П.п.4,5 ч.2 ст.462 КПК України встановлено, що у заяві про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами зазначаються обставини, що могли вплинути на судове рішення, але не були відомі та не могли бути відомі суду та особі, яка звертається із заявою, під час судового розгляду; обґрунтування з посиланням на обставини, що підтверджують наявність нововиявлених або виключних обставин, та зміст вимог особи, яка подає заяву, до суду.

Згідно вимог кримінально-процесуального законодавства обов`язковою умовою розгляду справи за нововиявленими обставинами є те, що обставини, які наводяться, як підстава для поновлення справи, повинні бути новими, раніше не відомими слідчим органам і суду, а також і особі, що звертається з відповідною заявою.

У провадженні апеляційного суду Житомирської області перебувала кримінальна справа №1-7/09 по обвинуваченню ОСОБА_4 за п.п.4,13 ч.2 ст.115, ч.3 ст.185 КК України, яку судом було розглянуто в межах пред`явленого обвинувачення, з ухваленням 14.04.2009 вироку, яким, з огляду на сукупність доказів, досліджених судом з наданням їм належної оцінки, визнано винним ОСОБА_4 у вчиненні злочинів, передбачених п.п.4,13 ч.2 ст.115, ч.3 ст.185 КК України, призначено останньому відповідне покарання у межах санкцій даних статтей КК України у виді довічного позбавлення волі.

Разом з тим, заява про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами з додатками до неї не містить відомостей, у розумінні ст.459 КПК України, про власне нововиявлені обставини, якими визнаються: штучне створення або підроблення доказів, неправильність перекладу висновку і пояснень експерта, завідомо неправдиві показання свідка, потерпілого, підозрюваного, обвинуваченого, на яких ґрунтується вирок; скасування судового рішення, яке стало підставою для ухвалення вироку чи постановлення ухвали, що належить переглянути; інші обставини, які не були відомі суду на час судового розгляду при ухваленні судового рішення і які самі по собі або разом із раніше виявленими обставинами доводять неправильність вироку чи ухвали, що належить переглянути.

Доводи засудженого ОСОБА_4 фактично зводяться до незгоди із судовим рішенням, не містять обставин, що могли вплинути на судове рішення, проте не були і не могли бути відомі суду та особі, яка звертається із заявою, а також обґрунтувань, що підтверджують їх наявність.

Засудженим ОСОБА_4 викладено його судження щодо трагічних подій, які мали місце у 2007 році, зокрема, природної , на його думку, смерті потерпілого ОСОБА_5 , з посиланням на матеріали кримінальної справи, а саме: акт судово-медичного дослідження №735 від 24.06.2007 та висновку експерта №1083 від 04.09.2008. Однак, зазначеним експертним висновкам вже було надано належну грунтовну оцінку під час розгляду справи у суді апеляційної інстанцій, як убачається з копії вироку апеляційного суду Житомирської області, долученої ОСОБА_4 до матеріалів заяви.

Тобто, доводи засудженого ОСОБА_4 у його заяві спрямовані виключно на нове дослідження та оцінку доказів, які вже досліджувалися та оцінені, що є неприпустимим з огляду на положення ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та пункт 52 рішення ЄСПЛ «Рябих проти Росії». Перегляд вироку суду за нововиявленими обставинами не може розглядатися як замаскована апеляція, і не може бути підставою для повторного розгляду кримінального провадження.

З приводу тверджень засудженого ОСОБА_4 щодо «підроблення доказів слідством» та відбування ним адміністративного арешту за судовим рішенням, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до п.5 ч.2 ст.462 КПК України у заяві про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами зазначаються обґрунтування з посиланням на обставини, що підтверджують наявність нововиявлених або виключних обставин, та зміст вимог особи, яка подає заяву, до суду.

У порушення зазначеної правової норми ОСОБА_4 не обґрунтовано, з посиланням на обставини, його твердження про підроблення доказів у кримінальній справі (показань, експертиз), а постанова Брусилівського районного суду Житомирської області, яку засуджений долучив до матеріалів заяви та якою на останнього накладено адміністративне стягнення у виді адміністративного арешту строком на десять днів, винесена суддею 25.06.2007, у той час коли вбивство ОСОБА_5 , як убачається з вироку апеляційного суду Житомирської області від 14.04.2009, відбулось у ніч з 22 на 23 червня 2007 року.

Згідно положень ч.3 ст.464 КПК України, до заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами, яка не оформлена згідно з вимогами, передбаченими ст.462 цього Кодексу, застосовуються правила ч.3 ст.429 цього Кодексу.

У відповідності до ч.3 ст.429 КПК України, касаційна скарга повертається, якщо: особа не усунула недоліки касаційної скарги, яку залишено без руху, в установлений строк; її подала особа, яка не має права подавати касаційну скаргу; вона подана після закінчення строку касаційного оскарження і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку або суд касаційної інстанції за заявою такої особи не знайшов підстав для його поновлення.

Разом з тим, системний аналіз зазначених правових норм свідчить про те, що суд, встановивши, що заява про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами не оформлена згідно з вимогами , передбаченими ст.462 КПК України, повинен діяти у порядку ч.1 ст.429 КПК України.

Згідно вимог ч.1 ст.429 КПК України, суд касаційної інстанції, встановивши, що касаційну скаргу подано без додержання вимог, передбачених ст.427 цього Кодексу, постановляє ухвалу про залишення касаційної скарги без руху, в якій зазначаються недоліки касаційної скарги і встановлюється строк, необхідний для їх усунення, що не може перевищувати п`ятнадцяти днів з дня отримання ухвали особою, яка подала касаційну скаргу.

З врахуванням наведеного, керуючись ст.ст.429, 459, 462, 464 КПК України, суд,

постановив:

Заяву ОСОБА_4 про перегляд вироку за нововиявленими обставинами залишити без руху.

Надати ОСОБА_4 строк для усунення недоліків тривалістю 15 днів з дня отримання цієї ухвали та одночасно роз`яснити, що у разі не усунення недоліків у вказаний в ухвалі строк, заява про перегляд судового рішення за нововиявленими та виключними обставинами буде повернута у відповідності до вимог ч.3 ст.429 КПК України.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий ОСОБА_1

Судді ОСОБА_3

ОСОБА_2