14.11.2025

справа № 642/6021/25
провадження № 1-кп/642/610/25
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 листопада 2025 року Холодногірський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

за участю секретаря - ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 , ОСОБА_4

захисника ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

представника потерпілого ОСОБА_7 ,

потерпілого ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові кримінальне провадження №0001060 від 12.08.2025 року за обвинуваченням

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Торез Горлівського району Донецької області, громадянина України, з середньо-спеціальною освітою, не одруженого, офіційно не працевлаштованого, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою АДРЕСА_2 , відносно якого обвинувальний акт направлено до Шевченківського районного суду м. Полтави за ч. 1 ст. 309 КК України, рішення по справі не має, обвинувальний акт направлено до Основ`янського районного суду м. Харкова за ч. 1 ст. 155 КК України, рішення по справі не має, раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

11.08.2025 року близько 22 год. 25 хв. ОСОБА_6 перебуваючи у громадському місці за адресою: м. Харків, вул. Полтавський шлях, 118, помітив групу прохожих людей, які йшли по вказаній вулиці, використовуючи малий привід для конфлікту між прохожими, попрохав цигарку, після чого отримав відповідь від потерпілого ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , про те що серед них ніхто цигарки не палить та вони не бажають виникнення конфлікту.

На цьому ОСОБА_6 не приймаючи прохання потерпілого ОСОБА_8 припинити свої хуліганські протиправні дії, почав словами брутальної лайки ще більше провокувати конфлікт між ними, після чого діючи умисно з хуліганських спонукань, маючи на меті показати свою зневагу до існуючих правил і норм поведінки у суспільстві, усвідомлюючи, що він перебуває у громадському місці, у вечірню пору доби в присутності інших людей, діючи з мотивів явної неповаги до суспільства та з особливою зухвалістю, демонструючи грубу силу та бажаючи спричинити тілесні ушкодження потерпілому ОСОБА_8 , з яким попередньо не був знайомим, підійшов у безпосередню близькість до потерпілого, обличчям до обличчя, дістав із своєї сумки чорного кольору, яка висіла через плече, предмет заздалегідь заготовлений для нанесення тілесних ушкоджень - ніж, який є предметом, спеціально пристосованим для нанесення тілесних ушкоджень з колючо-ріжучими властивостями, тримаючи вказаний предмет - ніж у правій руці, наніс один удар в область лівої щоки потерпілого ОСОБА_8 , заподіявши згідно висновку експерта №12-14/51З-А/25 від 19.08.2025 року різане поранення лівої щоки, що призвело до його ушивання.

Загалом хуліганські дії продовжувались приблизно 10 хвилин, потерпілий ОСОБА_8 розуміючи подальшу небезпеку для свого життя та здоров`я, після безпосереднього спричинення йому тілесних ушкоджень, відбіг в сторону на відстань 20 метрів та голосно викрикнув щодо виклику працівників поліції та невідкладної швидкої медичної допомоги, після чого ОСОБА_6 покинув місце вчинення злочину, завдяки чому хуліганські дії були припинені.

У подальшому, потерпілого ОСОБА_8 було госпіталізовано до КНП «МКЛШНМД ім. проф. О. І. Мещанінова» ХМР, де йому було надано своєчасну медичну допомогу.

Відповідно до Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень від 17.01.1995 п. 2.3.2. «а», п. 2.3.3., належать до категорії легких тілесних ушкоджень, що спричинили за собою короткочасний розлад здоров`я тривалістю понад 6-ти днів, але не більше 3-х тижнів (21 дня).

Такі дії ОСОБА_6 кваліфіковані за ч. 4 ст. 296 КК України, хуліганство тобто грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжується особливою зухвалістю, вчинене із застосуванням предмета, спеціально пристосованого для нанесення тілесних ушкоджень.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 свою вину в пред`явленому йому обвинуваченні визнав повністю, щиро покаявся в скоєному, погодився із кваліфікацією вчинених ним діянь, та щодо обставин вчинених кримінальних правопорушень надав пояснення як зазначено вище. Пояснив, що дійсно в той вечір у пізній час він йшов із своїм приятелем та побачили на вулиці у людному місті компанію, серед яких був потерпілий, якого він раніше не знав. У потерпілого спитав цигарку, та після відмови почав конфлікт в ході якого дістав ніж та тримаючи ніж у правій руці завдав потерпілому удар ножем в обличчя. Ніж дістав із своєї сумки. Потерпілий кричав щоб викликали поліцію та швидку допомогу. Але він залишив місце події. Вказав, що дуже шкодує за свої дії. Цивільний позов визнав у повному обсязі. Вибачився перед потерпілим.

Враховуючи те, що обвинувачений та інші учасники процесу не оспорюють всі обставини справи і судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності їх позиції, суд, провів судовий розгляд справи щодо всіх її обставин із застосуванням правил ч. 3 ст. 349 КПК України, обмежившись допитом обвинуваченого та вивченням матеріалів що характеризують його особистість, відомостей про речові докази, визнавши недоцільним дослідження інших доказів по справі.

За таких обставин, суд вважає доведеним те, що ОСОБА_6 скоїв кримінальне правопорушення злочин та кваліфікує його дії за ч. 4 ст. 296 КК України, хуліганство тобто грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжується особливою зухвалістю, вчинене із застосуванням предмета, спеціально пристосованого для нанесення тілесних ушкоджень.

Суд, призначаючи обвинуваченому ОСОБА_6 покарання, враховує, що покарання, як захід державного реагування на осіб, котрі вчинили кримінальне правопорушення, є головною і найбільш поширеною формою реалізації кримінальної відповідальності, роль і значення якого багато в чому залежать від обґрунтованості його призначення і реалізації. Застосування покарання є одним із завершальних етапів кримінальної відповідальності, на якому суд вирішує питання, визначені ч. 1 ст. 368 КПК України, та яке виступає правовим критерієм, показником негативної оцінки як самого правопорушення, так і особи, котра його вчинила. Покарання завжди має особистий, індивідуалізований характер, а його призначення і виконання можливе тільки щодо особи, визнаної винуватою у вчиненні кримінального правопорушення.

За змістом статей 50, 65 КК України, особі, яка скоїла злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для виправлення та попередження скоєння нових злочинів. Це покарання має відповідати принципам законності, обґрунтованості, справедливості, співмірності та індивідуалізації, що є системою найбільш істотних правил і критеріїв, які визначають порядок та межі діяльності суду під час обрання покарання. Суд повинен ураховувати ступінь тяжкості злочину, конкретні обставини його скоєння, форму вини, наслідки цього діяння, дані про особу, обставини, що впливають на покарання, ставлення особи до своїх дій, інші особливості справи, які мають значення для забезпечення відповідності покарання характеру та тяжкості злочину. Індивідуалізація покарання ґрунтується на прогностичній діяльності суду. Оптимальним орієнтиром якої є визначення покарання в тому обсязі, який був би достатнім для досягнення найближчої мети покарання - виправлення засудженого.

При призначенні обвинуваченому ОСОБА_6 покарання суд враховує ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, яке відноситься до тяжкого злочину, його наслідки, дані про особу обвинуваченого, який є особою молодого віку, раніше не судимий, обвинувачується у вчиненні інших кримінальних правопорушеннях, офіційно не працевлаштований, на обліку у лікаря психіатра та нарколога не перебуває, має постійне місце реєстрації, проживав за іншою адресою разом із бабусею, характеризується позитивно, не одружений, дітей на утриманні не має, відомості щодо стану його здоров`я.

Згідно досудової доповіді складеної провідним інспектором Охтирського районного сектору № 2 філії Державної установи «Центр пробації» в Сумській області виправлення ОСОБА_6 без позбавлення або обмеження волі може становити небезпеку для суспільства ( втому числі для окремих осіб).

Обставинами, що пом`якшують покарання ОСОБА_6 суд визнає його щире каяття.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого, відповідно до ст.67 КК України, судом не встановлено.

Беручи до уваги вказані обставини у їх сукупності, та дотримуючись принципів законності, справедливості, індивідуалізації, а також достатності покарання для подальшого виправлення та попередження скоєння нових злочинів та враховуючи характер скоєного кримінального правопорушення, пом"якшуючі та відсутність обтяжуючих покарання обставини, у сукупності із даними, що характеризують особу обвинуваченого, його відношення до скоєного злочину, враховуючи, що за приписами ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, та вважає, що покарання обвинуваченому ОСОБА_6 треба визначити в межах мінімальної санкції ч. 4 ст. 296 КК України, у виді позбавлення волі, яке йому необхідно відбувати реально, оскільки вважає, що саме таке покарання є справедливим, необхідним і достатнім для його виправлення й попередження вчинення нових злочинів і не знаходить підстав для застосування більш м`якого покарання.

На переконання суду звільнення ОСОБА_6 від відбування покарання на підставі ст.. 75 КК України, про що просила сторона захисту у дебатах, не здатне досягти мети, визначеної ст. 50 КК України.

У кримінальному провадженні потерпілим ОСОБА_8 заявлено цивільний позов на відшкодування моральної шкоди у розмірі 200 000 грн.

Відповідно до ч. 2 ст. 127 КПК України шкода, завдана кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням, може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову в кримінальному провадженні.

Відповідно до п. 5 ст. 128 КПК України, цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.

Відповідно до ст. 328 КПК України, постановляючи обвинувальний вирок, суд, залежно від доведеності підстав і розміру цивільного позову, задовольняє його повністю, частково, або відмовляє в його задоволенні.

Вирішуючи питання щодо відшкодування моральної шкоди, суд приходить до переконання, що винними діями обвинуваченого, через вчинений злочин, потерпілому дійсно спричинено моральну шкоду, яка підлягає відшкодуванню.

Згідно статті 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Моральна шкода полягає у тому числі: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів.

Таким чином, будь-який факт протиправної поведінки щодо особи має наслідком отримання даною особою моральної шкоди, оскільки вона впевнена, що її права є непорушними (ст.21 Конституції України).

Виходячи із зазначених норм Конституції Українита ЦК України, суд вважає, що потерпілий має право на відшкодування моральної шкоди, завданої йому внаслідок протиправної поведінки обвинуваченого.

Моральну шкоду неможливо відшкодувати в повному обсязі, так як немає і не може бути точних критеріїв майнового виразу душевного болю, спокою, честі, гідності особи. Будь-яка компенсація моральної шкоди не може бути адекватною дійсним стражданням, тому будь-який її розмір може мати суто умовний вираз.

Обвинувачений ОСОБА_6 визнав позов у повному обсязі.

Відповідно до ч.4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Відповідно до приписів ч. 1 ст. 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню.

Суд вважає можливим задовольнити заявлений цивільний позов, приймаючи до уваги визнання позовних вимог ОСОБА_6 (ч. 4 ст. 206 ЦПК України).

Долю речових доказів вирішити відповідно до вимог ст. 100 КПК України.

Процесуальні витрати відсутні.

Керуючись ст.ст. 373, 374 КПК України суд, -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_6 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України та призначити йому покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі.

Строк відбуття призначеного ОСОБА_6 покарання обчислювати з дня набрання цим вироком законної сили.

В строк відбування покарання ОСОБА_6 зарахувати строк його попереднього ув`язнення в період часу з 26 серпня 2025 року по день набрання вироком законної сили, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

Цивільний позов задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , (і.н. ) на користь ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . (і.н. НОМЕР_1 ) в рахунок відшкодування моральної шкоди грошові кошти у розмірі 200 000 (двісті тисяч) грн. 00 коп.

Скасувати арешт накладений ухвалою слідчого судді Холодногірського районного суду м. Харкова від 15.08.2025 року на сліди речовини бурого кольору (далі РБК) які вилучено з асфальту на два ватні зонд-тампони з дерев`яним аплікатором (змиви), які поміщено до двох окремих паперових конвертів із пояснювальним написом, які були виявлені та вилучені у ході проведення 11.08.2025 огляду місця події на перехресті вулиці Озерянської, 1 та вулиці Полтавський шлях у м. Харкові; на ніж з металу чорного кольору з маркуванням «stainless steel», довжиною леза 14 см, шириною леза 3 см, товщиною леза 0,3 см, руків`я з опором довжиною 10 см з маркуванням «bra 520224» (поміщено до одного сейф-пакету SUD 3049619) який було виявлено та вилучено у ході проведення 11.08.2025 огляду місця події на відкритій ділянці місцевості, що розташована за адресою: м. Харків, вул. Полтавський шлях, 144, поруч із ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ; на футболку білого кольору ТМ «Nike», із написом «Paris» по середині, на якій наявні сліди речовини бурого кольору (РБК), яка була виявлена та вилучена у ОСОБА_6 у ході проведення 12.08.2025 огляду місця події за адресою: м. Харків, вул. Зброярська, 1 (службовий кабінет № 14 ВП № 2 ХРУП № 3 ГУНП в Харківській області).

Речові докази:

- сліди речовини бурого кольору (далі РБК) які вилучено з асфальту на два ватні зонд-тампони з дерев`яним аплікатором (змиви), які поміщено до двох окремих паперових конвертів із пояснювальним написом; ніж з металу чорного кольору з маркуванням «stainless steel», довжиною леза 14 см, шириною леза 3 см, товщиною леза 0,3 см, руків`я з опором довжиною 10 см з маркуванням «bra 520224», поміщений до одного сейф-пакету SUD 3049619; футболку білого кольору ТМ «Nike», із написом «Paris» по середині, на якій наявні сліди речовини бурого кольору (РБК), що передані на зберігання до камери зберігання речових доказів ВП № 2 ХРУП № 3 ГУНП в Харківській області (квитанція № 4141) знищити.

Запобіжний захід ОСОБА_6 у вигляді тримання під вартою у Державній установі «Харківський слідчий ізолятор» залишити без змін до набрання вироком суду чинності.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Харківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Холодногірський районний суд м. Харкова протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок, якщо інше не передбачено цим Кодексом, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Суддя ОСОБА_1