Справа № 304/2264/25 Провадження № 1-кс/304/96/2026
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 лютого 2026 рокум. Перечин

Слідчий суддя Перечинського районного суду Закарпатської області ОСОБА_1 , з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши скаргу ОСОБА_3 на бездіяльність уповноважених осіб Територіального управління БЕБ у Закарпатській області, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення,

У С Т А Н О В И В:

ОСОБА_3 подав слідчому судді скаргу на невнесення відомостей до ЄРДР, в якій просить зобов`язати уповноважених осіб органу досудового розслідування ТУ БЕБ у Закарпатській області внести відомості до ЄРДР та почати досудове розслідування за заявою голови ГО «Нон-Стоп Україна» ОСОБА_3 від 25 вересня 2025 року за вих. № 25/09/2025-2-11 про вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 191, ч. 3 ст. 209, ч. 3 ст. 212, ч. 1 ст. 255, ч. 1 ст. 336, ч. 4 ст. 358, ч. 2 ст. 364, ч. 1 ст. 365, ч. 1 ст. 366, ч. 3 ст. 368, ч. 369 КК України.

Мотивує скаргу тим, що 25 вересня 2025 року за вих. № 25/09/2025-2-11 ним, з використанням технологій електронної пошти з накладенням ЕЦП, з офіційної електронної пошти ГО «Нон-Стоп Україна» на офіційну електронну пошту ТУ БЕБ у Закарпатській області, було подано заяву про вчинення кримінального правопорушення, однак на час звернення зі скаргою, у порушення вимог ст. 214 КПК України, відомості за вказаною заявою не внесені, про початок досудового розслідування не повідомлено, витяг з ЄРДР не надано.

У той же час громадською організацією, яку він очолює встановлено, що депутат Закарпатської обласної ради ОСОБА_4 , народний депутат Верховної Ради України ОСОБА_5 , залучивши ряд підконтрольних фізичних та юридичних осіб, зокрема ТОВ «Боржава Есет» (), ТОВ «Гондола» (), ТОВ «Боржава Центр» () створили організовану злочинну групу, яка діє з метою заволодіння земельними ділянками у селі Пилипець в обхід вимог законодавства щодо цільового призначення земель та порушення норм природоохоронного законодавства.

Вказує, що зокрема, у межах зазначеної злочинної схеми здійснюється незаконне оформлення земельних сервітутів, зміна цільового призначення земель лісового фонду на землі рекреаційного призначення, виключення земель з меж природоохоронних зон, зокрема заказника «Темнатник», а також підготовка до реалізації масштабного курортного комплексу «Боржава» без дотримання процедур відкритого планування та громадського контролю.

Крім цього зазначені вище особи, перебуваючи у злочинній змові з іншими учасниками організованої злочинної групи, зловживаючи службовим становищем, маючи вплив на представників ТЦК та СП, сприяють організації схем по ухиленню від мобілізації особам, які працюють на підконтрольних їм підприємствах.

Вважає, що в діях зазначених суб`єктів вбачаються ознаки кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 191, ч. 3 ст. 209, ч. 3 ст. 212, ч. 1 ст. 255, ч. 1 ст. 336, ч. 4 ст. 358, ч. 2 ст. 364, ч. 1 ст. 365, ч. 1 ст. 366, ч. 3 ст. 368, ч. 369 КК України.

Отже скаржник прийшов до висновку, що надав органу досудового розслідування достатні відомості про вчинення злочинів у вичерпних обсягах і способах доступних не слідчим. При цьому додаткові відомості та докази можуть і повинні бути зібрані лише у спосіб та уповноваженими особами, передбаченими КПК України, а відомості та елементи складу злочину, зазначені ним у заяві, можуть і повинні бути спростовані лише слідчим у ході досудового розслідування після внесення відомостей до ЄРДР.

За наведених обставин, посилаючись на положення статті 214 КПК України, вказуючи на імперативний обов`язок внесення відомостей до ЄРДР за заявою про вчинення кримінального правопорушення, просить скаргу задовольнити.

У судове засідання, призначене при відкритті провадження на 10 жовтня 2025 року, скаржник не з`явився, при тому що ухвалою слідчого судді про відкриття провадження за скаргою визнано обов`язковою участь особи, яка подала скаргу у розгляді такої.

Так само скаржник не з`явився й у судові засідання, що були призначені на 21 жовтня 2025 року та 03 лютого 2026 року, при тому що повістки про виклик у судове засідання отримує у підсистемі «Електронний суд» як користувач вказаного модулю; про причини неявки слідчого суддю не повідомив, клопотання про відкладення розгляду не подавав.

Відтак скаржник у судові засідання з розгляду скарги жодного разу не з`явився, вимогу слідчого судді про його обов`язкову участь у розгляді скарги відповідно до ч. 3 ст. 306 КПК проігнорував, одночасно у скарзі просив розглянути таку без його участі.

Представник органу досудового розслідування у судове засідання також не з`явився, однак старший детектив ОСОБА_6 направила слідчому судді письмові пояснення, в яких зокрема вказує на те, що ТУ БЕБ у Закарпатській області в межах компетенції було розглянуто заяву про вчинення кримінального правопорушення та внесення відомостей до ЄРДР від 25 вересня 2025 року за вих. № 25/09/2025-2-11 ГО «Нон-Стоп Україна» щодо можливого вчинення кримінальних правопорушень по заволодінню державними коштами та землями у період 2010 2025 років на території Закарпатської області депутатом Закарпатської обласної ради ОСОБА_4 та народним депутатом ОСОБА_5 . Вказує, що за результатами розгляду встановлено, що викладені факти та обставини не містять відомостей, які вказують на вчинення кримінальних правопорушень, які б у свою чергу були підслідні детективам управління. Таким чином вважає, що підстави для задоволення скарги ОСОБА_7 відсутні. Долучила до письмових пояснень копію відповіді на повідомлення ОСОБА_8 .

На підставі ч. 4 ст. 107 КПК України фіксування судового процесу за допомогою технічних засобів не проводиться.

Дослідивши матеріали скарги, а також подані письмові пояснення, слідчий суддя прийшов до такого висновку.

Порядок розгляду скарг на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора під час досудового розслідування чітко врегульовано статтями 306-307 КПК України, при цьому нормами процесуального закону передбачено обов`язкову участь особи, яка подала скаргу, під час судового розгляду. Неявка особи, яка була належним чином повідомлена судом, зокрема й про її обов`язкову участь, в судове засідання з розгляду слідчим суддею її скарги, унеможливює розгляд скарги по суті.

Явку особи для розгляду скарги визнав обов`язковою і слідчий суддя у своїй ухвалі про відкриття провадження від 07 жовтня 2025 року.

Слідчий суддя також враховує, що скаржник не був позбавлений доступу до суду, він мав можливість з`явитися в судові засідання особисто або взяти в них участь в режимі відеоконференції, подати пояснення, однак ці процесуальні можливості не реалізував.

Така поведінка скаржника свідчить про відсутність добросовісного ставлення до свого права на оскарження та демонструє втрату інтересу до розгляду скарги, що підтверджується практикою Європейського суду з прав людини, згідно з якою заявник зобов`язаний активно та належним чином брати участь у процесі.

Оскільки участь скаржника згідно зі ст. 306 КПК є обов`язковою, а його неявка не була обґрунтована поважними причинами, слідчий суддя не має правових підстав ні для розгляду скарги по суті, ні для подальшого відкладення судового розгляду.

При цьому чинним кримінальним процесуальним законом не передбачено яким саме чином повинен діяти слідчий суддя та яке саме процесуальне рішення він повинен приймати у випадку неявки без поважних причин обов`язкового учасника судового провадження, яким, в розумінні ч. 3 ст. 306 КПК України, являється скаржник чи його представник.

В свою чергу, відсутність у національному законодавстві необхідної чіткості і точності порушує вимогу «якості закону», про що наголошував ЄСПЛ у своєму рішенні від 14 жовтня 2010 року по справі «Щокін проти України». Зокрема, у разі, коли національне законодавство припустило неоднозначне тлумачення прав та обов`язків осіб, національні органи зобов`язані застосувати найбільш сприятливий для таких осіб підхід.

У цьому аспекті слідчий суддя враховує узагальнення судової практики «Про практику розгляду скарг на рішення, дії чи бездіяльність органів досудового розслідування» від 12 січня 2017 року Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, де зазначено, що у контексті вирішення питання про дії суду в разі відсутності скаржника, який заявив клопотання про розгляд скарги без його участі, а також належним чином повідомленого скаржника, який не з`явився на такий розгляд, слід зважати на те, що слідчим суддям доцільно у таких випадках залишати скаргу без розгляду. У випадку залишення скарги без розгляду, скаржник буде мати право повторно звернутися з такою скаргою до суду.

Отже, слідчий суддя констатує, що право на доступ до суду не буде порушене, оскільки в даному випадку залишення скарги без розгляду не є відмовою у реалізації права, а лише констатацією неможливості проведення розгляду через власну поведінку скаржника.

За наведених обставин та враховуючи, що особа, яка подала скаргу тричі не прибула в судове засідання, будучи належним чином повідомленою про місце, дату та час розгляду скарги, доказів на підтвердження поважності причин неприбуття особи на виклик не надала, слідчий суддя прийшов до висновку, що скарга ОСОБА_3 підлягає залишенню без розгляду.

Керуючись ст. 369-372 КПК України, слідчий суддя,

П О С Т А Н О В И В :

скаргу ОСОБА_3 на бездіяльність уповноважених осіб Територіального управління БЕБ у Закарпатській області, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення залишити без розгляду.

Ухвала слідчого судді не може бути оскаржена і набирає законної сили з моменту її оголошення.

Слідчий суддя:ОСОБА_1