Справа № 276/2707/24
Провадження по справі№ 1-кп/276/47/25
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 жовтня 2025 року с-ще Хорошів

Хорошівський районний суд Житомирської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретар судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження №0000091відносно

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Барнаул, Алтайського краю, російської федерації, проживаючої по АДРЕСА_1 , громадянки України, з вищою освітою, непрацюючої, незаміжньої, немаючої на утримані інших осіб, не є особою з інвалідністю, раніше не судимої,

обвинуваченої у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 Кримінального кодексу України,

з участю учасників кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_4 ,

потерпілого ОСОБА_5 ,

обвинуваченої ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_6 ,

в с т а н о в и в:

Органом досудового розслідування ОСОБА_3 обвинувачується в тому, що 26.03.2024 року близько 11 години 00 хвилин вона, перебуваючи в Іршанській селищній раді за адресою: с. Іршанськ вул. Гулія, №7, Коростенського району, де також перебував на своєму робочому місці ОСОБА_5 на грунті раптово виниклих неприязних відносин заподіяла тілесні ушкодження потерпілому ОСОБА_5 .

Так, ОСОБА_3 , реалізували свій злочинний умисел, спрямований на заподіяння тілесних ушкоджень потерпілому, діючи умисно, протиправно, на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин своєю правою рукою, а саме кулаком нанесла один удар в область лівого вуха ОСОБА_5 .

Продовжуючи свої умисні, протиправні, злочинні дії ОСОБА_3 , нанесла своєю правою та лівою рукою 2 удари в область голови потерпілого та два удари своєю правою ногою по лівій нозі ОСОБА_5 та два удари своєю лівою ногою по правій нозі потерпілого та руками штовхала потерпілого в область грудей.

Внаслідок вказаних умисних, злочинних дій ОСОБА_3 потерпілому ОСОБА_5 заподіяно тілесні ушкодження у вигляді: крововиливів по зовнішньому краю лівої вушної раковини в середній частині; в місті з`єднані лівої вушної раковини, по задній поверхні завушної ділянки; лівостороннього посттравматичного отиту з крововиливом і дефектом барабанної перетинки синця, які відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, з короткочасним розладом здоров`я.

Відтак, органом досудового розслідування ОСОБА_3 обвинувачується в умисних діях, які виразилися в заподіянні умисних легких тілесних ушкоджень з короткочасним розладом здоров`я, тобто у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України.

Допитана в судовому засіданні обвинувачена свою винуватість у пред`явленому обвинуваченні не визнала повністю. Зазначила, що займається благодійною та волонтерською діяльністю. 26.03.2024 разом з ОСОБА_7 та ОСОБА_8 прийшла на особистий прийом до голови Іршанської селищної ради ОСОБА_9 по питанню стерилізації безпритульних тварин. В кабінеті голови селищної ради також були присутні ОСОБА_5 та ОСОБА_10 .. ОСОБА_3 здійснювала відеозйомку даної розмови на власний телефон, що знаходився на столі на підставці. ОСОБА_5 поводив себе зухвало, ображав та принижував її, вимагав припинити відеозйомку, негативно висловлювався: «хто ти така?», «я б взяв телефон і побив тобі на голові». Макєєва схопила телефон і вдарила об стіл. Зі сторони співробітників селищної ради була агресивна поведінка. По питанню стерилізації безпритульних тварин так і не отримали необхідних відповідей від представників ради на поставлені запитання. Об 11:23 Макєєва залишила кабінет голови ОТГ, а ОСОБА_3 продовжила знімати все на телефон. Коли виходив ОСОБА_5 він зайшов їй за спину та сказав за розмову з організацією «Білий Янгол». В цей час вона сиділа за столом, взяла телефон до рук. ОСОБА_5 побачив телефон, коли йшов до дверей, однак накинувся на неї. Вона встигла забрати руку, проте, ОСОБА_5 використав свою силу, щоб притиснути її до столу і відібрати телефон, вигукнувши: «Не клацай! Не клацай, бо я зараз викину у вікно!». Він притис її на стільці і до столу та вдарив зі злості в передпліччя, бо не міг вирвати телефон. Після цього телефон випав на стіл. Вона злякалась, а ОСОБА_7 та ОСОБА_8 почали кричати, щоб ОСОБА_9 щось зробив. У свою чергу, селищний голова втрутився у конфлікт, після чого ОСОБА_5 вийшов з кабінету. Фізичний контакт між ОСОБА_5 та нею тривав приблизно 15 секунд. ОСОБА_9 погодився що були неправомірні дії зі сторони ОСОБА_5 .. Згодом, об 11 год. 25 хв., вона зателефонувала в поліцію. Стверджує, що не заподіяла ОСОБА_5 жодних тілесних ушкоджень, не завдавала йому ударів руками або ногами. Вона захищалась руками, фізичний контакт був: її руки об руки ОСОБА_5 . Стосовно тілесних ушкоджень, які виявлені у ОСОБА_5 , зазначила, що їй невідомо де останній їх одержав, можливо видумав з метою уникнення відповідальності за свої дії. Крові в потерпілого не було видно, як і інших тілесних ушкоджень. Також зазначила, що самостійно не зверталася для проходження судово-медичної експертизи та не писала відмову від СМЕ. Не оскаржувала дії щодо відмови у внесенні відомостей в ЄРДР, бо вважає упередженим ставлення правоохоронного органу щодо неї, як і ставлення голови селищної ради. За ініціативи прокурора мала намір примиритись з ОСОБА_5 , проте особисто не вибачалась, так як не вважала себе винуватою. Під час судових дебатів просила виправдати її у пред`явленому обвинуваченні.

Потерпілий ОСОБА_5 суду надав показання, згідно з якими він 26.03.2024 близько 11 год. 00 хв. на прохання голови селищної ради ОСОБА_9 зайшов до його кабінету, де були присутні ОСОБА_3 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , які обговорювалось питання стерилізації тварин (собак). Згодом зайшла і ОСОБА_10 . Обвинувачена ОСОБА_3 проводила відеозйомку на власний телефон, вимагала надати договір по стерилізації тварин, після чого їй показали договір, однак вона намагалась вихопити документ, але він їй завадив це зробити. Коли він виходив з кабінету ОСОБА_3 піднесла телефон впритул до його обличчя, після чого ОСОБА_5 взяв з її рук телефон та поклав на стіл, а сам повернувся та пішов до виходу. У цей час відчув удари ззаду по голові, які ОСОБА_3 нанесла йому рукою, стиснутою в кулак, - не менше трьох ударів в область голови, один з яких завдано у вухо, після чого ОСОБА_9 , намагаючись припинити конфлікт, схопив обвинувачену за руки, а ОСОБА_3 при цьому, не маючи змоги наносити удари руками, завдала ОСОБА_5 ще 2-3 удари ногами по його ногах. Після чого, потерпілий вийшов з кабінету, йому стало зле та виявив кров у лівому вусі. Він вийшов на вулицю та його завезли в травматологічний пункт в м Коростень, де пройшов обстеження та був направлений до лікаря отоларинголога. Після огляду у вказаного лікаря його направлено до судово-медичного експерта. На 2-й та 3-й день його стан здоров`я погіршився, тому потерпілий звернувся в лікарню та був госпіталізований. Стаціонарне лікування тривало близько 8 днів. Також потерпілий повідомив суду, що негативного ставлення до ОСОБА_3 не мав, під час конфлікту не штовхав її та не завдавав ударів, агресії відносно неї не проявляв. В судових дебатах цивільний позов просив задовольнити у повному обсязі, а щодо міри покарання поклався на розсуд суду.

На підтвердження винуватості ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 125 КК України, прокурором надано, а судом досліджено наступні джерела доказів:

протокол прийняття заяви про кримінальне правопорушення, згідно з яким 26.03.2024 ОСОБА_5 звернувся до старшого дізнавача Коростенського РУП ОСОБА_11 із заявою про вчинення щодо нього протиправних дій за наступних обставин: 26.03.2024 близько 11 год. в приміщенні Іршанської селищної ради, за адресою: вул. Гулія, 7, с-ще Іршансько, жінка на прізвище ОСОБА_12 умисно нанесла йому тілесні ушкодження, завдавши один удар в ліве вухо, близько трьох ударів кулаком по голові (а.сп. 72);

протокол огляду місця події від 27.03.2024 з фототаблицею до протоколу, в якому зафіксовано загальний вигляд місця, де трапилась подія, кабінету голови Іршанської селищної ради (а.сп. 74-79);

висновок експерта №70 від 27.03.2024 за результатом проведення судово-медичної експертизи ОСОБА_13 , відповідно до якого в обстежуваного мали місце тілесні ушкодження у вигляді: крововиливів по зовнішньому краю лівої вушної раковини в середній частині; в місті з`єднанні лівої вушної раковини, по задній поверхні завушної ділянки. Дані тілесні ушкодження утворились від дії тупого твердого предмету з обмеженою контактуючою поверхнею, не більш ніж від 1-2 ударів; можливо при обставинах та в термін, вказаних обстежуваним і в постанові; відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень. При наданні медичної допомоги обстежуваному було діагностовано посттравматичний лівосторонній отит; даний діагноз на момент проведення експертизи до уваги експертом не приймається, так як в представленій медичній документації відсутні будь які інші відомості щодо морфологічних особливостей діагнозу. Будь яких інших тілесних ушкоджень на момент проведення експертизи не встановлено. Механізм утворення вищевказаних тілесних ушкоджень ОСОБА_5 можливий при обставинах та у спосіб відтворення під час слідчого експерименту 26.03.2024 за його участю (а.сп. 80-81);

висновок експерта №116 від 04.06.2024 за результатом проведення додаткової судово-медичної експертизи по матеріалам висновку експерта, з якого слідує, що в обстежуваного мали місце тілесні ушкодження у вигляді: крововиливів по зовнішньому краю лівої вушної раковини в середній частині; в місті з`єднанні лівої вушної раковини, по задній поверхні завушної ділянки; лівостороннього постравматичного отиту з крововиловом і дефектом барабанної перетинки. Дані тілесні ушкодження утворились від дії тупого твердого предмету з обмеженою контактуючою поверхнею, не більш ніж від 1-2 ударів; можливо при обставинах та в термін, вказаних обстежуваним і в постанові; відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень з короткочасним розладом здоров`я. Будь яких інших тілесних ушкоджень на момент проведення експертизи не встановлено(а.сп. 82-83);

протокол проведення слідчого експерименту від 26.03.2024 за участю ОСОБА_5 та фототаблиця до протоколу, згідно з якими потерпілий ОСОБА_5 на статисті відтворив механізм нанесення йому 26.03.2024 ОСОБА_3 тілесних ушкоджень, а саме: ударів руками стиснутими в кулак в область голови потерпілого, а також правою і лівою ногами по ногам потерпілого (а.сп. 84-91);

протокол проведення слідчого експерименту від 10.10.2024 за участю свідка ОСОБА_9 та фототаблиця до протоколу, згідно з якими свідок на ОСОБА_5 відтворив механізм нанесення йому 26.03.2024 ОСОБА_3 тілесних ушкоджень, а саме: ударів руками стиснутими в кулак в область голови потерпілого, а також правою і лівою ногами по ногам потерпілого(а.сп. 92-98);

протокол проведення слідчого експерименту від 10.10.2024 за участю свідка ОСОБА_8 та фототаблиця до протоколу, відповідно до яких свідок на статисті відтворила механізм спричинення потерпілому ОСОБА_5 тілесних ушкоджень ОСОБА_3 , а саме: правою та лівою долонями рук в область плечей потерпілого (а.сп. 99-101);

протокол проведення слідчого експерименту від 20.11.2024 за участю свідка ОСОБА_7 та фототаблиця до протоколу, згідно з якими свідок на статисті відтворила механізм спричинення потерпілому ОСОБА_5 тілесних ушкоджень ОСОБА_3 , а саме: правою та лівою долонями рук в область плечей потерпілого(а.сп. 102-104);

відеозапис з камери мобільного телефону, записаного на CD-R диск, на якому зафіксовано обставини події, що трапилась 24.03.2024 в кабінеті голови селищної ради за участі обвинуваченої ОСОБА_3 , потерпілого ОСОБА_5 та свідків: ОСОБА_9 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_10 (а.сп. 106);

протокол огляду речей і документів від 17 грудня 2024 року, з якого слідує, що оглянуто CD-R диск з відеозаписом з камери мобільного телефону, що належить ОСОБА_3 (а.сп.108).

У ході судового розгляду допитані свідки сторони обвинувачення, які пояснили наступне.

Свідок ОСОБА_9 в судовому засіданні повідомив, що працює селищним головою Іршанської територіальної громади. 26.03.2024 близько 11:00 год. під час особистого прийому громадян, де були присутні ОСОБА_3 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_10 (інспектор з благоустрою) та ОСОБА_5 (завідуючий господарством), які сиділи за столом, обговорювалось питання стерилізації тварин. Бесіда була емоційна, ОСОБА_3 проводила відеозйомку на власний телефон, який підносила впритул (на відстані 10 см) до обличчя потерпілого. Перша кабінет залишила ОСОБА_10 . Коли ОСОБА_5 виходив з кабінету - він зупинився біля краю столу, а ОСОБА_3 підійшла до нього з телефоном, провокувала його зйомкою в обличчя, після чого потерпілий взяв з її рук телефон та поклав на стіл. У свою чергу, ОСОБА_3 нанесла потерпілому приблизно 3 удари руками в область вух та правою ногою двічі вдарила по ногам ОСОБА_5 . Після чого, свідок розборонив їх, ставши між ними, потерпілий поскаржився на біль у вусі та вийшов з кабінету, а ОСОБА_3 зателефонувала в поліцію. Свідок стверджує, що саме через дії обвинуваченої виник конфлікт, її дії були спрямовані проти потерпілого, вона була ініціатором даної події. При цьому, потерпілий під час зустрічі вів себе адекватно, агресивної поведінки з його сторони не було, не принижував та не погрожував ОСОБА_3 , не вибивав з її рук телефон, будь-яких дій фізичного характеру щодо неї не вчиняв. Окрім того, свідок повідомив, що до вказаної події він подав колективне звернення в поліцію та Службу безпеки України щодо перешкоджання ОСОБА_3 діяльності органу місцевого самоврядування.

Свідок ОСОБА_10 повідомила, що 26.03.2024 близько 11 год. 00 хв. на прохання голови селищної ради ОСОБА_9 зайшла до його кабінету, де були присутні ОСОБА_3 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , які обговорювали питання стерилізації безпритульних тварин. В цей час присутні голосно розмовляли, вже відчувалась емоційна напруга. Обвинувачену не влаштовувало те, яка організація буде проводити стерилізацію тварин. ОСОБА_3 проводила відеозйомку на власний телефон, вимагала надати договір по стерилізації тварин, після чого їй показали договір, однак вона намагалась вихопити документ, але їй це не вдалося. Обвинувачена кілька разів підносила телефон до обличчя свідка, на зауваження не реагувала. Свідок вийшла з кабінету голови селищної ради орієнтовно через 5 хв та залишилась в приймальні. Через декілька хвилин з кабінету вийшов і ОСОБА_5 , в якого було почервоніле обличчя, він тримався рукою за вухо. У подальшому, від потерпілого дізналася, що йому завдала ударів ОСОБА_3 .. ОСОБА_10 не чула щоб ОСОБА_5 погрожував обвинуваченій, агресії з його сторони не було. Свідок особисто не бачила чи наносились удари ОСОБА_3 потерпілому, оскільки її не було в кабінеті в той час.

У судовому засіданні свідок ОСОБА_7 надала показання, згідно з якими у березні 2024 року вона дізналася про початок проведення на території Іршанської громади стерилізації безпритульних тварин, у зв`язку з чим зателефонувала ОСОБА_3 , щоб сходити в селищну раду та дізнатися про реалізацію даного проекту, оскільки хотіли бути його учасниками, мали відповідний досвід. Після чого, 26.03.2024 вдень разом з ОСОБА_12 та ОСОБА_8 прийшли в селищну раду на особистий прийом голови територіальної громади. ОСОБА_9 викликав ОСОБА_5 та ОСОБА_10 . Частково отримали інформацію щодо стерилізації тварин. Відповідальними за організацію даного проекту визначено ОСОБА_5 та ОСОБА_10 . Обвинувачена здійснювала відеозйомку даної розмови на власний телефон, що не подобалось представникам селищної ради: ОСОБА_5 та ОСОБА_10 , які агресивно на це реагували. Остання навіть зіштовхнула телефон ОСОБА_3 , що стояв на столі на підставці. В ході розмови виникла суперечка. ОСОБА_5 встав з-за столу та пішов до вхідних дверей кабінету, сказавши: «чули б ви, чим займається проект ОСОБА_14 ». В цей час ОСОБА_3 взяла телефон до рук та повернула його в напрямку ОСОБА_5 . У свою чергу, потерпілий підійшов від дверей до неї і вигукнув: «перестань знімати! Зараз телефон викину у вікно!». Обвинувачена намагалась піднятись, проте ОСОБА_5 , вимовивши: «сказав сядь!», штовхнув її руками за плечі (ніби вдарив) і ОСОБА_3 знову сіла. Після чого, він вибив з її рук телефон і вона, підвівшись, відштовхнула ОСОБА_5 руками, фізичний контакт був в область грудей потерпілого. Розпочалась штовханина між ОСОБА_5 та ОСОБА_3 , що тривала приблизно 10-15 секунд, та супроводжувалась викрикуванням один до одного. Конфлікт припинив ОСОБА_9 , розборонивши обвинувачену та потерпілу. Після цього, ОСОБА_5 вийшов з кабінету, а голова селищної ради одразу ж сказав, що такі дії неприпустимі. У свою чергу, ОСОБА_3 викликала працівників поліції. Свідок стверджує, що ударів обвинувачена не наносила потерпілому, кулаком його не била, в область голови фізичного контакту не було, ногами не завдавала удари, а лише були поштовхи в область тулуба. Якби були удари, то точно б їх помітила, оскільки під час конфлікту все добре бачила, знаходилась від ОСОБА_5 та ОСОБА_3 на відстані кількох метрів та останні постійно були в її полі зору, не відволікалась, перешкод ніяких не було. Також повідомила, що ОСОБА_5 з початку розмови негативно та зневажливо до них звертався. ОСОБА_3 не підносила телефон впритул до обличчя ОСОБА_5 .

Свідок ОСОБА_8 повідомила, що у березні 2024 року прийшла разом з ОСОБА_3 та ОСОБА_7 в Іршанську селищну раду на особистий прийом голови отг з метою одержання інформації про проведення стерилізації безпритульних тварин. ОСОБА_9 викликав ОСОБА_5 та ОСОБА_10 . Розмовляли стосовно стерилізації. ОСОБА_3 здійснювала відеозйомку даної розмови на власний телефон, що знаходився на столі на підставці. Це не подобалось ОСОБА_5 та ОСОБА_10 , вони вели себе агресивно по відношенню до них, як представників громади. ОСОБА_15 не дав можливості ОСОБА_3 подивитись документи, що стосуються стерилізації тварин. Після розмови ОСОБА_5 встав з-за столу та підійшов до вхідних дверей кабінету та, розвернувшись в бік ОСОБА_3 , сказав про негативні відгуки про неї від організації «Білий Ангел» У свою чергу, ОСОБА_3 повернулась до потерпілого та попросила його на камеру сказати детальніше про це. Після цього, ОСОБА_5 до неї підійшов і вибив телефон, який впав на стіл. Обвинувачена намагалась піднятись, проте ОСОБА_5 , вимовивши: « ОСОБА_16 тобі сказав!», штовхнув її руками за плечі (притиснув, але виглядало як вдарив) і ОСОБА_3 знову присіла. Одразу ж підвівшись, почалась між ними двома штовханина, ОСОБА_3 штовхала ОСОБА_5 руками в плечі, а він штовхав її руками у відповідь. Штовханина тривала 8-9 секунд. Свідок попросила ОСОБА_9 втрутитись та припинити конфлікт, після чого селищний голова підійшов та розборонив обвинувачену та потерпілу, ставши між ними. ОСОБА_5 вийшов з кабінету, а ОСОБА_3 зателефонувала в поліцію. Всі були шоковані. Селищний голова визнав такі дії неприпустимими. Згодом приїхав дільничий та відібрав пояснення у ОСОБА_3 . Свідок стверджує, що ОСОБА_5 та ОСОБА_3 під час конфліктної ситуації постійно були в її полі зору (на відстані до 2-х метрів), ОСОБА_5 перший застосував фізичну силу до ОСОБА_3 , жодних ударів обвинувачена не наносила потерпілому, ні руками, ні ногами; з її сторони поштовхи були руками лише в область тулубу потерпілого. Після завершення штовханини ОСОБА_5 не скаржився на біль, а відразу вийшов з кабінету.

Безпосередньо дослідивши в судовому засіданні сукупність наведених та інших доказів, суд дійшов висновку про недоведеність винуватості ОСОБА_3 у вчиненні інкримінованого їй діяння, з огляду на наступне.

Так, відповідно до ст.62 Конституції України гарантовано, що особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Зазначені права і свободи мають своє відображення у загальних засадах кримінального провадження, а саме у презумпції невинуватості та забезпечення доведеності вини, яка відповідно до ст. 17 КПК України полягає у тому, що особа вважається невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено у порядку, передбаченому цим Кодексом, і встановлено обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на користь такої особи.

Конституційний Суд України у рішенні від 26 лютого 2019 року № 1-р/2019 у справі щодо відповідності Конституції України (конституційності) ст. 368-2 КК України зауважив, що елементом принципу презумпції невинуватості є принцип «in dubio pro reo», згідно з яким при оцінюванні доказів усі сумніви щодо вини особи тлумачаться на користь її невинуватості. Презумпція невинуватості особи передбачає, що обов`язок доведення вини особи покладається на державу.

Європейський суд з прав людини неодноразово наголошував, що суди при оцінці доказів керуються критерієм доведення «поза розумним сумнівом». Таке доведення може випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою (рішення у справах «Яременко проти України», «Нечипорук і Йонкало проти України», «Кобець проти України»).

Розумний сумнів - це такий непереборний сумнів, який залишається у слідчого, прокурора, слідчого судді, суду щодо винуватості обвинуваченого чи підсудного після всебічного, повного і об`єктивного дослідження обставин справи. Наявність розумного сумніву щодо обґрунтованості обвинувачення не дозволяє будь-якій неупередженій людині, яка міркує з належним розумом і сумлінням, визнати обвинуваченого винним.

Виконуючи, свій професійний обов`язок, передбачений ст. 92 КПК України, обвинувачення має довести перед судом за допомогою належних, допустимих та достовірних доказів, що існує єдина версія, якою розумна і безстороння людина може пояснити факти, встановлені в суді, а саме - винуватість особи у вчиненні кримінального правопорушення, щодо якого їй пред`явлено обвинувачення.

При ухваленні даного вироку, відповідно до вимог ч. 1ст. 368 КПК України, суд вирішує в тому числі, наступні питання: чи мало місце діяння, у вчиненні якого обвинувачується особа; чи містить це діяння склад кримінального правопорушення і якою статтею закону України про кримінальну відповідальність він передбачений.

Суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному і неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, оцінивши всі докази з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення в такій конкретній ситуації, відповідно до вимог ст. 94 КПК України, приходить до наступного.

Положеннями ст.91 КПК України визначено обставини, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, зокрема, подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення), а також винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення. Згідно частини 2 даної норми доказування полягає у збиранні, перевірці та оцінці доказів з метою встановлення обставин, що мають значення для кримінального правопорушення.

Нормою ст.84 КПК України встановлено, що доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню. Процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів.

Згідно з ч.1 ст.92 КПК України, обов`язок доказування обставин, передбачених ст.91 цього Кодексу покладається на прокурора.

Судом, відповідно до вимог ст.ст.10, 22 КПК України, були створені необхідні умови для виконання учасниками процесу своїх процесуальних обов`язків і здійснення наданих їм прав, сторони користувалися рівними правами та свободою у наданні доказів, дослідженні та доведенні їх переконливості перед судом.

Кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом.

Відповідно до ч.2 ст. 22 КПК України сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.

Частиною 6 ст. 22 КПК України встановлено, що суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні мови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків.

Відповідно до ст.25 КПК України прокурор, слідчий зобов`язані в межах своєї компетенції розпочати досудове розслідування в кожному випадку безпосереднього виявлення ознак кримінального правопорушення або в разі надходження заяви про вчинення кримінального правопорушення, а також вжити всіх передбачених законом заходів для встановлення події кримінального правопорушення та особи, яка його вчинила.

Крім того, саме на них законом покладається обов`язок всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень, відповідно до ст. 9 КПК України.

Згідно із ч.2 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

Європейський суд з прав людини у справі «Джон Мюррей проти Сполученого Королівства» вказував, що рівень певності, якого має досягати суддя за системою «внутрішнього переконання» чи системою «поза межами розумного сумніву», який є важливим для постановлення справедливого рішення, не повинен досягатися шляхом примусу до зізнання. Лише таким чином буде дотримано цілковитої поваги до презумпції невинуватості та статусу обвинуваченого, що є ключовими поняттями для демократичної концепції кримінального судового розгляду.

Отже, обвинувачення повинно довести «кожний факт», пов`язаний із злочином, щоб «не існувало жодної розумної підстави для сумнівів». Правило про тлумачення сумнівів на користь обвинуваченого по суті означає, що жодна з сумнівних обставин не може бути покладена в основу обвинувальних тез по справі, тобто воно висуває вимогу повної і безумовної доведеності обвинувачення. Ця вимога має на меті охорону законних інтересів обвинуваченого і служить гарантією досягнення істини у справі.

Таким чином, правило про тлумачення сумнівів на користь обвинуваченого виступає гарантією не тільки для обвинуваченого, воно служить також гарантією досягнення мети правосуддя.

Об`єктом кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.125 Кримінального кодексу України є здоров`я особи.

Об`єктивна сторона кримінального правопорушення, відповідальність за вчинення якого передбачена ч.2 ст.125 Кримінального кодексу України, характеризується умисними діями, наслідками у виді легких тілесних ушкоджень, що спричинило короткочасний розлад здоров`я або незначну втрату працездатності, причинним зв`язком між зазначеними діями і наслідками.

Суб`єктивна сторона вказаного кримінального правопорушення характеризується тільки умисною виною.

Відповідальність настає у тих випадках, коли умисел винного був спрямований на заподіяння невизначеної шкоди здоров`ю і фактично були заподіяні легкі тілесні ушкодження.

Під час судового розгляду даного кримінального провадження пред`явлене ОСОБА_3 обвинувачення у вчиненні нею кримінального проступку щодо потерпілого ОСОБА_5 , передбаченого ч.2 ст.125 КК України, не знайшло свого підтвердження, оскільки дослідженими у судовому засіданні доказами не було доведено поза розумним сумнівом.

Так, судом досліджено в судовому засіданні відеозапис події, що трапилась 24.03.2024 в кабінеті голови селищної ради за участі обвинуваченої ОСОБА_3 , потерпілого ОСОБА_5 та свідків: ОСОБА_9 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_10 . Згідно вказаного відеозапису ОСОБА_5 наблизився до ОСОБА_3 , яка сиділа за столом, та, використовуючи фізичну силу, намагався відібрати в неї телефон, супроводжуючи свої дії негативними висловами в її бік. Внаслідок цього телефон впав, також чути вигуки присутніх свідків, щоб заспокоїлись. Через декілька секунд ОСОБА_3 повідомляє, що ОСОБА_5 бив її, на що свідок ОСОБА_8 сказала, що він «Накинувся» та разом зі свідком ОСОБА_7 охарактеризували його дії як «неадекватні», у свою чергу, свідок ОСОБА_9 повідомив: «згоден, що неправильні дії і з вашої сторони, і з його сторони» … «дійсно, такі речі неприпустимі». При цьому, на відеозаписі, який проводився безперервно, не зафіксовано заподіяння ударів ОСОБА_3 потерпілому ОСОБА_5 . Про завдання таких ударів, або ж заподіяння тілесних ушкоджень потерпілому, не говориться і учасниками даної події, тоді як їх висловлювання стосуються неправомірної поведінки саме зі сторони ОСОБА_5 .

Стосовно наданих в судових засіданнях показань свідків, то суд враховує наступне.

Показання потерпілого ОСОБА_5 та свідка ОСОБА_9 не в повній мірі узгоджуються між собою і суперечать показанням інших свідків обвинувачення: ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та обвинуваченої ОСОБА_3 .

Щодо показань потерпілого ОСОБА_5 , то останній в судовому засіданні стверджував, що ОСОБА_3 напала на нього ззаду, коли він йшов до дверей, проте, свідки даної події, в тому числі і ОСОБА_9 , та обвинувачена повідомили суду, що конфлікт відбувся обличчям до обличчя.

Показання ОСОБА_5 , що ОСОБА_3 піднесла телефон впритул до його обличчя, після чого ОСОБА_5 взяв з її рук телефон та поклав на стіл, а також показання свідка ОСОБА_9 , що ОСОБА_3 підійшла до ОСОБА_5 з телефоном, провокувала його зйомкою в обличчя, після чого потерпілий взяв з її рук телефон та поклав на стіл спростовуються відеозаписом події, з якого слідує, що ОСОБА_3 сиділа за столом, проводячи трансляцію за допомогою свого телефону, а ОСОБА_5 в цей час наблизився зі сторони дверей до неї та перший застосувавши до ОСОБА_3 фізичну силу, намагався відібрати телефон. На записі видно хаотичні рухи камери під час суперечки, при цьому, ОСОБА_5 каже: «Не клацай, бо зараз викину у вікно! Ти мене почула?!», «Сядь!». Одразу після цього телефон впав на стіл.

ОСОБА_5 повідомив суду, що ОСОБА_9 , намагаючись припинити конфлікт, схопив обвинувачену за руки, а ОСОБА_3 при цьому, не маючи змоги наносити удари руками, завдала ОСОБА_15 ще 2-3 удари ногами по його ногах. Однак, вказане не узгоджується з показаннями свідка ОСОБА_9 , який пояснив, що розборонив обвинувачену з потерпілим після завдання ударів, ставши між ними.

Інші ж свідки обвинувачення: ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , які знаходились на місці події, та обвинувачена взагалі заперечують факт заподіяння будь-яких ударів ОСОБА_3 потерпілому, а стверджують лише про поштовхи руками в області млечей.

Згідно показань ОСОБА_5 , він одразу після нанесення обвинуваченою йому ударів вийшов з кабінету голови селищної ради, після чого його самопочуття погіршилось та він виявив кров у лівому вусі. У свою чергу, свідок ОСОБА_9 зазначив, що потерпілий поскаржився на біль у вусі ще в кабінеті, після чого залишив кабінет. Разом з тим, свідки: ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та обвинувачена взагалі не чули від потерпілого будь-яких скарг на біль та не бачили слідів крові у ОСОБА_5 . З дослідженого відеозапису також не вбачається те, що ОСОБА_5 скаржився на біль.

Твердження потерпілого ОСОБА_5 та свідка ОСОБА_9 про те, що ОСОБА_3 провокувала потерпілого, підносячи телефон впритул до обличчя ОСОБА_5 , а останній не проявляв негативного ставлення до ОСОБА_3 та з його боку не було агресивної поведінки відносно неї, - не відповідає дійсності та спростовується дослідженим відеозаписом події, що відбулась 24.03.2025 та показами свідків ОСОБА_7 і ОСОБА_8 ..

Також, суд критично оцінює показання свідка ОСОБА_9 , який, будучи головою селищної ради, перед даною подією звертався до правоохоронних органів щодо перешкоджання ОСОБА_3 діяльності селищної ради, про що він повідомив суд під час його допиту в якості свідка. Останній надав органу досудового розслідування виключно негативну характеристику відносно обвинуваченої, зокрема, що остання систематично, впродовж року принижує честь та гідність посадових осіб Іршанської селищної ради, цькує та застосовує образи щодо працівників, перешкоджає професійній діяльності посадових осіб ради. Разом з тим, згідно з дослідженими матеріалами справи, ОСОБА_3 вже тривалий час займається волонтерською діяльністю, співпрацювала з територіальною громадою та протягом 2022-2023 років селищна рада висловлювала подяки ОСОБА_3 , як координатору волонтерського осередку «Взаємодопомога», та представнику благодійного фонду (в грудні 2023 року отримала подяку від селищної ради за співпрацю в реалізації проекту «Міжнародного благодійного фонду «Білий Янгол» щодо гуманного регулювання чисельності безпритульних тварин на території Іршанської селищної ради).

При цьому, як потерпілий ОСОБА_5 , так і свідки ОСОБА_9 та ОСОБА_10 є працівниками Іршанської селищної ради, а тому, з огляду на зміст характеристики, вони можуть притримуватись спільної негативної позиції стосовно обвинуваченої.

Зазначене може свідчити про необ`єктивну оцінку дій обвинуваченої та, як наслідок, надання показань, що не в повній мірі відображають дійсні обставини справи.

У свою чергу показання свідків ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , а також обвинуваченої, які не перебувають у дружніх чи родинних стосунках, є послідовними та логічними, узгоджуються як між собою, так і з протокалами слідчих експериментів, проведених за їх участі, а також відеозаписом події. Відтак, саме цим доказам суд надає перевагу та бере їх в основу для постановлення вироку.

Щодо показань ОСОБА_10 , то остання не була очевидцем події, а тому її показання не враховуються судом при встановленні винуватості ОСОБА_3 у пред`явленому обвинуваченні.

Щодо даних протоколу проведення слідчого експерименту від 26.03.2024 за участю ОСОБА_5 , в ході якого потерпілим було відтворено за допомогою статиста механізм нанесення йому тілесних ушкоджень ОСОБА_3 , то суд їх оцінює критично, оскільки вони не узгоджуються з показаннями потерпілого, наданими під час його допиту, а саме в частині того, що удари в область голови йому наносились обвинуваченою, коли він був повернутий до неї спиною, а завдання ударів по ногам відбувалось, коли свідок ОСОБА_9 схопив ОСОБА_3 за руки, намагаючись припинити конфлікт. Разом з тим, відповідно до фототаблиці до протоколу слідчого експерименту, ОСОБА_5 демонструє нанесення ударів в область голови, коли учасники конфлікту знаходились обличчям до обличчя, а на фототаблиці не відтворено як ОСОБА_3 перешкоджали наносити удари руками. Окрім того, фактичні дані щодо нанесення ударів, які зафіксовані у зазначеному протоколі з фототаблицею, суперечать показанням свідків ОСОБА_17 та ОСОБА_8 , обвинуваченої ОСОБА_3 та фактичним даним, наявним в протокалах слідчих експериментів, проведених за участі цих свідків.

Фактичні дані, що містяться в протоколі проведення слідчого експерименту від 10.10.2024 за участю свідка ОСОБА_9 суд не враховує з підстав, наведених вище, а також, з огляду на розбіжності в наданих суду показаннях потерпілого ОСОБА_5 та свідка ОСОБА_9 .

Крім цього, враховуючи висновки об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду, викладені у провадженні № 51-6070 кмо 19, суд не брав до уваги пояснення, зазначені в протоколах слідчих експериментах, а надавав оцінку фактичним даним з відтворення обставин події.

При цьому суд зважає на те, що висновками судово-медичної експертизи не виявлено у потерпілого ОСОБА_5 жодних інших тілесних ушкоджень в області голови, тулубу та ніг, окрім як крововиливів в області вуха.

Не заперечуючи факту наявності у потерпілого ОСОБА_5 легкого тілесного ушкодження, а саме крововиливів по зовнішньому краю лівої вушної раковини в середній частині; в місті з`єднанні лівої вушної раковини, по задній поверхні завушної ділянки; лівостороннього посттравматичного отиту з крововиловом і дефектом барабанної перетинки (висновки судово-медичного експерта № 70 від 27.03.2024 та №116 від 04.06.2024), суд, дослідивши та оцінивши всі докази в їх сукупності, з урахуванням їх суперечливого характеру, не може дійти висновку, що такі ушкодження сталися саме в результаті дій обвинуваченої ОСОБА_3 , за обставин, як зазначено в обвинувальному акті.

Звідси, не ставлячи під сумнів вказані вище висновки судово-медичного експерта, суд на підставі досліджених доказів не може дійти беззаперечного переконання про природу виникнення цих тілесних ушкоджень, а саме, що вони виникли у потерпілого внаслідок неправомірних дій з боку обвинуваченої.

З урахуванням положень статтей 368, 370 КПК України, що регулюють застосування норм матеріального та процесуального права, з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених кримінальним процесуальним законом, суд, ухвалюючи вирок у цій справі, безпосередньо дослідивши під час судового розгляду та оцінивши з точки зору належності, допустимості і достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку, дійшов висновку про невинуватість обвинуваченої ОСОБА_3 у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України.

Відповідно до ст. 373 КПК України виправдувальний вирок ухвалюється у разі, якщо не доведено, що: 1) вчинено кримінальне правопорушення, в якому обвинувачується особа; 2) кримінальне правопорушення вчинене обвинуваченим; 3) в діянні обвинуваченого є склад кримінального правопорушення.

З урахуванням викладеного, суд вважає, що пред`явлене ОСОБА_3 обвинувачення не доведене під час судового розгляду поза розумним сумнівом, а суд вичерпав усі процесуальні можливості для з`ясування усіх обставин вчинення інкримінованого кримінального правопорушення, а тому ОСОБА_3 слід виправдати, у зв`язку з недоведеністю в діянні обвинуваченої складу кримінального проступку, передбаченого ч.2 ст.125 КК України.

На підставі ч. 3 ст. 129 КПК України цивільний позов потерпілого до обвинуваченої про відшкодування шкоди суд залишає без розгляду.

Заходи забезпечення кримінального провадження в ході досудового розслідування, у тому числі запобіжний захід відносно обвинуваченої не застосовувались.

Процесуальні витрати відсутні, питання про долю речових доказів суд вирішує відповідно до вимог ст. 100 КПК України.

Враховуючи викладене, керуючись ст. 100, 129, 368, 370, 373, 374 КПК України,

у х в а л и в:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати невинуватою у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.2 ст.125 КК України та виправдати на підставі п.3 ч.1 ст.373 КПК України, у зв`язку з недоведеністю в діянні обвинуваченої складу кримінального правопорушення.

На підставі ч. 3 ст. 129 КПК України, цивільний позов потерпілого ОСОБА_5 до ОСОБА_3 про стягнення матеріальної та моральної шкоди залишити без розгляду.

Речові докази: медичну картку стаціонарного хворого №ІХ-240328/4532, оформлену на ОСОБА_5 , а також оптичний диск з відеозаписом від 26.03.2024 залишити в матеріалах судової справи.

Вирок може бути оскаржений до Житомирського апеляційного суду через Хорошівський районний суд Житомирської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати копію вироку. Копію вироку негайно вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1