УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 грудня 2025 року м. Рівне

Слідчий суддя Рівненського міського суду Рівненської області ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , з участю прокурорів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , слідчого ОСОБА_5 , власника майна ОСОБА_6 , представника власника майна адвоката ОСОБА_7 розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання адвоката ОСОБА_7 в інтересах власника майна ОСОБА_6 про скасування арешту майна у рамках кримінального провадження №0000049,-

В С Т А Н О В И В:

Адвокат ОСОБА_7 в інтересах власника майна ОСОБА_6 звернувся до слідчого судді Рівненського міського суду із вказаним клопотанням у якому просить частково скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Рівненського міського суду Рівненської області від 03 грудня 2024 року на майно, вилучене в ході проведення 29.11.2024 обшуку за місцем проживання ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за адресою: АДРЕСА_1 .

В судовому засіданні засідання адвокат ОСОБА_7 та власник майна ОСОБА_6 повністю підтримали клопотання та просили його задоволити, оскільки вилучене 29.11.2024 під час проведення обшуку за місцем проживання ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за адресою: АДРЕСА_1 майно є особистою власністю ОСОБА_6 , яка у даному кримінальному провадженні має статус свідка. На даний час вказане арештоване майно органом досудового розслідування оглянуто, а накладений арешт майна уже протягом тривалого часу позбавляє її право, як власника розпоряджатись вилученим майном.

Прокурори та слідчий в судовому засіданні заперечили щодо задоволення клопотання, вказавши, що вилучене під час обшуку майно являється матеріальним об`єктом, що зберегло на собі сліди вчиненого злочину та відповідає вимогам речових доказів, передбачених статтею 98 КПК України. Досудове розслідування даного кримінального провадження на даний час триває, а вказане арештоване майно необхідне для з`ясування всіх обставин вчинення кримінального правопорушення, забезпечення збереження речових доказів.

Заслухавши учасників судового розгляду, дослідивши клопотання та додані до нього матеріали, слідчий суддя приходить до наступного висновку.

Судом встановлено, що групою слідчих слідчого управління ГУНП в Рівненській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000049 від 26.08.2024 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 369-2, ч. 1 ст. 366 КК України.

29.11.2024 на підставі ухвали слідчого судді Рівненського міського суду Рівненської області проведено обшук за місцем проживання ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за адресою: АДРЕСА_1 , в ході якого вилучено:

1. мобільний телефон марки «Samsung» з сім карткою на абонентський номер НОМЕР_1 ;

2. мобільний телефон червоного кольору марки «Nokia» з сім картками на абонентські номери НОМЕР_2 , НОМЕР_3 ;

3. ноутбук марки «Dell» із зарядним пристроєм до нього;

4. флешка сірого кольору на 8Gb;

5. документи, а саме: накази про зарахування, копії паспортів,графіки навчального плану ТОВ «Західноукраїнський коледж «Полісся»;

6. квитанції до прибуткового касового ордера в кількості 4 (чотирьох) штук та чорновики на 2(двух) аркушах паперу;

7. документи, а саме: довідки про здобувачів освіти за даними єдиної державної електронної бази освіти;

8. ноутбук марки «Samsung» із зарядним пристроєм до нього;

9. грошові кошти в сумі 10150 (десять тисяч сто п`ятдесят) доларів США: купюрами номіналом по 100 (сто) доларів США в кількості 101 (сто одна) штука, купюрами номіналом 50 (п`ятдесят)доларів США в кількості 1(одна) штука;

10. грошові кошти в сумі 32500(тридцять дві тисячі п`ятсот) гривень: купюри номіналом 1000 (тисяча) гривень в кількості 18 (вісімнадцяти) штук та купюри номіналом 500 (п`ятсот) гривень в кількості 29 (двадцяти дев`яти) штук.

Вказані речі визнані речовими доказами у кримінальному провадженні, оскільки в них можуть міститись відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, а також були отримані в результаті вчинення кримінального правопорушення.

За результатами розгляду клопотання слідчого, ухвалою слідчого судді від 03.12.2024 року накладено арешт на вищевказане майно, яке було вилучене 29.11.2024 під час проведення обшуку за місцем проживання ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідно до ухвали суду про накладення арешту на майно слідує, що підставою для цього слугувала необхідність збереження речового доказу з метою повного, всебічного та неупередженого проведення слідчий (розшукових) дій, що в свою чергу може позбавити можливості встановлення істини у кримінальному провадженні, а також проведення судових експертиз.

Під час розгляду клопотання встановлено, що вилучені грошові кошти та інше майно, зокрема оргтехніка, грошові кошти є собистим збереженнями ОСОБА_6 та жодним чином не належать до предмету кримінального правопорушення, оскільки остання здійснила продаж транспортного засобу та перереєструвала Renault Kangoo 2014 р.в. - 16.03.2024 року на іншого власника, згідно ДКП N?424/03/2024 від 16.03.2024 року, укладеного в ПП «КВІ ТРАНС».

Відповідні грошові кошти в сумі: сумі 10 150 (десять тисяч сто п?ятдесят) доларів США: купюрами номіналом по 100 (сто) доларів США в кількості 101 (сто одна) штука, купюрами номіналом 50 (п?ятдесят) доларів США в кількості 1 (одна) штука та грошові кошти в сумі 32 500 (тридцять дві тисячі п?ятсот) гривень: купюри номіналом 1000 (тисяча) гривень в кількості 18 (вісімнадцяти) штук та купюри номіналом 500 (п?ятсот) гривень в кількості 29 (двадцяти дев?яти) штук - отримані внаслідок продажу транспортного засобу Renault Kangoo

Вищезазначене підтверджується відповіддю ГСЦ МВС Регіонального сервісного центру 5641. Середня ринкова вартість Renault Kangoo 2014 р. складає 11 000 (одинадцять) тисяч доларів США. Скріншот з сайту «Авторіа» додається до клопотання.

Мобільний телефон марки «Samsung» з сім карткою на абонентський номер НОМЕР_1 розблоковується за допомогою відбитку пальця ОСОБА_6 , код та пароль також відомі тільки їй, що вона й підтвердила в судовому засіданні.

Вилучений ноутбук марки «Samsung» із зарядним пристроєм до нього також розблоковується за допомогою відбитку пальця ОСОБА_6 . Код та пароль також відомі тільки останній, що вона також підтвердила.

Відповідно до ч. 1 ст. 100 КПК України речовий доказ, який був наданий стороні кримінального провадження або вилучений нею, повинен бути якнайшвидше повернутий власнику, крім випадків передбачених ст.ст. 160-166, 170-174 КПК України.

Відповідно до Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 03 червня 2016 року «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна», а саме частиною 3 пункту 1 зазначено, що за наявності кримінального провадження власник чи інший володілець майна може звернутися до суду за захистом свого порушеного, невизнаного чи оспорюваного права власності у загальному порядку. Після підтвердження цього права зазначена особа, як і титульний власник майна, у тому числі й особа, яка не є учасником кримінального провадження, має право на звернення з клопотанням про скасування арешту та вирішення інших питань, які безпосередньо стосуються її прав, обов`язків чи законних інтересів, у порядку, передбаченому статтями 174, 539 Кримінального процесуального кодексу України до суду, що наклав арешт чи ухвалив вирок.

Відповідно до ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

При вирішенні питання про арешт майна або його скасування для прийняття законного та справедливого рішення слідчий суддя, згідно ст. ст. 94, 132, 173 КПК України, повинен врахувати правову підставу для арешту майна, можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні або застосування щодо нього конфіскації, в тому числі і спеціальної, наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також наслідки арешту майна для підозрюваного, третіх осіб.

Згідно з п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України, арешт майна є одним із видів заходів забезпечення кримінального провадження. У відповідності до п. 1 ч. 3ст. 132 КПК України, застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження.

Як встановлено в ході судового розгляду, вилучене 29.11.2024 в ході проведення обшуку за місцем проживання ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за адресою: АДРЕСА_1 майно, про яке вказує ОСОБА_6 органом досудового розслідування оглянуто, вилучено необхідну інформацію, що підтверджено протоколами огляду речей від 01.02.2025 та від 13.02.2025 року.

Водночас, у даному кримінальному провадженні власника вилученого майна ОСОБА_6 допитано в якості свідка, повідомлення про підозру не вручалось, а тому накладений арешт майна уже протягом тривалого часу позбавляє її права, як власника можливості розпоряджатись вказаним майном на власний розсуд.

Згідно вимог ст. 321 ЦПК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав і основоположних свобод, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Статтею 41 Конституції України передбачено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право власності є непорушним.

У відповідності до усталеної практики Європейського Суду з прав людини, в справі «Спорронг і Льоннрот проти Швеції» від 23 вересня 1982 р., для з"ясування наявності порушення цього положення ЄСПЛ має встановити, чи було забезпечено справедливу рівновагу між вимогами загальних інтересів суспільства та вимогами захисту основних прав людини. Забезпечення такої рівноваги є невід"ємним принципом всієї Конвенції, що відбито в структурі ст. 1 Протоколу №1 Європейської конвенції з прав людини.

Під час судового розгляду встановлено недостатність одного лише посилання слідчого на те, що майно є речовим доказом по даній справі, і тому таке майно підлягає арешту.

Європейський суд з прав людини неодноразово у своїх рішеннях в тому числі щодо України констатував, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване п. 1 ст. 6 Конвенції, повинно тлумачитися у світлі Преамбули Конвенції, відповідна частина якої проголошує верховенство права спільною спадщиною Високих Договірних Сторін. Одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, який передбачає дотримання принципу res judicata, тобто принципу остаточності рішення, згідно з яким жодна із сторін не має права домагатися перегляду остаточного і обов"язкового рішення лише з метою повторного слухання справи і постановлення нового рішення. Відхід від цього принципу можливий лише коли він зумовлений особливими і непереборними обставинами ( див. п. 46 рішення у справі " Устименко проти України", п.п. 51,52 рішення у справі " Рябих проти Росії", п. 31 рішення у справі " Марушин проти Росії", п. 61 рішення у справі "Брумареску проти Румунії").

Основною метою ст. 1 Першого протоколу до конвенції є запобігання свавільному захопленню власності, конфіскації, експропріації та інших порушень безперешкодного користування своїм майном. При цьому ЄСПЛ постійно вказує на необхідність дотримання справедливої рівноваги між інтересами суспільства та необхідністю дотримання фундаментальних прав окремої людини ( рішення у справах Sperrong and Lonnroth v Sweden» від 23.09.82, «новоселець кий проти України» від 11.03.2003, «Федоренко проти України» від 1.06.2006).

У свою чергу, право власності в Україні охороняється законом, держава забезпечує стабільність правовідносин власності.

Згідно вимог статті 319 ЦК України власник володіє, користується та розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

У відповідності до статей 391, 392 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Відповідно до положень статті 174 КПК України, підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.

Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

На підставі вище викладеного, враховуючи норми Конституції України, ЦК України, Постанови Пленуму Верховного Суду України від 03 червня 2016 року №5 "Про судову практику в справах про зняття арешту з майна", дослідивши надані матеріали, слідчий суддя вважає, що клопотання підлягає до часткового задоволення, оскільки повернення арештованого майна у користування, його власнику не зашкодить подальшому досудовому розслідуванню і проведенню інших процесуальних дій та не вплине на правильність прийнятого судом рішення.

Відповідно до висновку про застосування норми права, який міститься в постанові об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 19 лютого 2019 року в справі № 569/17036/118 (провадження № 51-598 кмо 19), ухвала слідчого судді про повне або часткове скасування арешту майна, постановлена за правилами ст. 174 КПК, не підлягає апеляційному оскарженню.

Така ж позиція об`єднаної палати щодо вказаних правовідносин у даному кримінальному провадженні узгоджується з висновком про застосування норми права, який міститься в постанові об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 24.05.2024 в справі №712/191/23 (провадження №51-3208кмо 23).

За таких обставин, ухвали слідчого судді про повне або часткове скасування арешту майна та про відмову в скасуванні арешту майна, постановлені в порядку ст. 174 КПК, апеляційному оскарженню не підлягають. При цьому відмова у скасуванні арешту майна не позбавляє особу права звернутися до суду з повторним клопотанням про скасування арешту майна в порядку ст. 174 КПК України як на досудовому розслідуванні, так і під час судового провадження.

На підставі вищенаведеного та керуючись ст. ст.170,171,174, 309 КПК України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИВ :

Клопотання ОСОБА_7 в інтересах власника майна ОСОБА_6 про скасування арешту майна у рамках кримінального провадження №0000049 задоволити частково.

Скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Рівненського міського суду від 03.12.2024 на грошові кошти в сумі 10150 (десять тисяч сто п`ятдесят) доларів США: купюрами номіналом по 100 (сто) доларів США в кількості 101 (сто одна) штука, купюрами номіналом 50 (п`ятдесят)доларів США в кількості 1(одна) штука; грошові кошти в сумі 32500(тридцять дві тисячі п`ятсот) гривень: купюри номіналом 1000 (тисяча) гривень в кількості 18 (вісімнадцяти) штук та купюри номіналом 500 (п`ятсот) гривень в кількості 29 (двадцяти дев`яти) штук, повернувши їх власнику ОСОБА_6 .

Скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Рівненського міського суду від 03.12.2024 на мобільний телефон марки «Samsung» з сім карткою на абонентський номер НОМЕР_1 ; ноутбук марки «Samsung» із зарядним пристроєм до нього, повернувши їх власнику ОСОБА_6 у користування на відповідальне зберігання під розписку про забезпечення його схоронності, без права продажу, дарування та видалення наявної на вказаних пристроях інформації.

Ухвала остаточна оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя