ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
справа № 753/3442/26
провадження № 1-кс/753/540/26
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"19" лютого 2026 р. слідчий суддя Дарницького районного суду м. Києва ОСОБА_1 , розглянувши скаргу ОСОБА_2 на незаконне затримання, у порядку ст. 206 КПК України,

ВСТАНОВИВ:

19 лютого 2025 року до Дарницького районного суду м. Києва надійшла скарга ОСОБА_2 , у якій вона просить:

- негайно перевірити факт незаконного позбавлення волі ОСОБА_3 , шляхом витребування від ІНФОРМАЦІЯ_1 , Головного управління Національної поліції в місті Києві інформації про ОСОБА_3 : протокол адміністративного затримання (якщо такий складався); картку обстеження та медичного огляду військовозобов`язаного (якщо проводився); висновок військово-лікарської комісії щодо придатності до військової служби; наказ про призов на військову службу під час мобілізації (якщо

видавався); інші документи, що підтверджують законність затримання, доставлення та утримання.

- постановити ухвалу про негайне доставлення ОСОБА_3 до слідчого судді для з`ясування підстав позбавлення його свободи та перевірки законності дій посадових осіб;

- у разі встановлення відсутності судового рішення, яке набрало законної сили, або інших правових підстав для позбавлення свободи постановити ухвалу про негайне звільнення ОСОБА_3 з місця незаконного позбавлення волі.

Обґрунтовуючи вимоги скарги скаржник вказує, що 18 лютого 2026 року близько 16:00 за адресою: проспект Володимира Івасюка, 55, м. Київ, 04213 (відділення Нової Пошти № 77) було здійснено затримання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Про факт затримання скаржниці стало відомо від дружини затриманого - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , яка 18 лютого 2026 року о 22:11 звернулася до поліції за номером 102 з повідомленням про зникнення чоловіка та незаконне затримання його співробітниками ІНФОРМАЦІЯ_1 . Згідно з повідомленнями, отриманими від дружини затриманого, ОСОБА_3 орієнтовно близько 19:00 був утримуваний у наручниках, поводилися з ним як зі злочинцем, після чого доставили на Збірний пункт ІНФОРМАЦІЯ_1 ( АДРЕСА_1 ). Станом на 22:47 18 лютого 2026 року його мобільний телефон був відібраний, зв`язок з ним відсутній.

Скаржник вважає, що незалежно від можливого статусу військовозобов`язаного, затримання та подальше утримання ОСОБА_3 є незаконним, відбулося без належного оформлення протоколу затримання, без негайного повідомлення про підстави затримання та місця тримання, без забезпечення права на захист, без урахування тяжкого стану здоров`я та без проведення належного медичного огляду. Точне місцеперебування затриманого наразі невідоме, зв`язок з ним відсутній, його правовий статус (адміністративне затримання, доставлення до ТЦК та СП, ізолятор тимчасового тримання, гауптвахта чи інше місце утримання) не встановлено. Такі дії є грубим порушенням основоположних прав людини та гарантій свободи.

На переконання скаржника у співробітників центру комплектування та соціальної підтримки не існувало жодних підстав для затримання та примусового переміщення ОСОБА_3 .

Вивчивши зміст скарги, слідчий суддя дійшов таких висновків.

Одним з головних принципів, якому повинні відповідати зміст та форма кримінального провадження, є принцип законності, згідно з яким суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий, інші службові особи органів державної влади зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства (частина перша статті 9 КПК України).

Згідно зі статтею 3 КПК України кримінальне провадження - це досудове розслідування і судове провадження, процесуальні дії у зв`язку із вчиненням діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність, а слідчий суддя - суддя суду першої інстанції, до повноважень якого належить здійснення у порядку, передбаченому цим Кодексом, судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні.

Слідчий суддя у кримінальному провадженні вирішує лише ті питання, що винесені на його розгляд сторонами та віднесені до його повноважень КПК України (частина третя статті 26 КПК України).

Нормою статті 206 КПК України визначено, що кожен слідчий суддя суду, в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться особа, яка тримається під вартою, має право постановити ухвалу, якою зобов`язати будь-який орган державної влади чи службову особу забезпечити додержання прав такої особи.

Якщо слідчий суддя отримує з будь-яких джерел відомості, які створюють обґрунтовану підозру, що в межах територіальної юрисдикції суду знаходиться особа, позбавлена свободи за відсутності судового рішення, яке набрало законної сили, або не звільнена з-під варти після внесення застави в установленому цим Кодексом порядку, він зобов`язаний постановити ухвалу, якою має зобов`язати будь-який орган державної влади чи службову особу, під вартою яких тримається особа, негайно доставити цю особу до слідчого судді для з`ясування підстав позбавлення свободи.

Слідчий суддя зобов`язаний звільнити позбавлену свободи особу, якщо орган державної влади чи службова особа, під вартою яких тримається ця особа, не надасть судове рішення, яке набрало законної сили, або не доведе наявність інших правових підстав для позбавлення особи свободи.

Якщо до доставлення такої особи до слідчого судді прокурор, слідчий звернеться з клопотанням про застосування запобіжного заходу, слідчий суддя зобов`язаний забезпечити проведення у найкоротший строк розгляду цього клопотання.

Виходячи із наведених положень законодавства, розгляду в порядку ст. 206 КПК України підлягають клопотання/скарги, які виникають із кримінально-правових відносин, та передбачені обов`язки щодо захисту прав людини лише у слідчого судді в ході досудового розслідування.

Отже, передбачені статтею 206 КПК України загальні обов`язки слідчого судді щодо захисту прав людини поширюються не на усі обставини, які розцінюються особою як порушення її права на свободу та особисту недоторканість, а лише на випадки, коли особа позбавляється свободи у процедурі здійснення кримінального провадження.

Відповідно до змісту скарги не вбачається, що існує будь-яке кримінальне провадження, учасником якого є ОСОБА_3 .

Зміст скарги свідчить, що скаржник ОСОБА_2 , звертаючись до слідчого судді в інтересах ОСОБА_3 із відповідним клопотанням, не погоджується із діями працівників ТЦК та СП, пов`язаними з мобілізацією відповідно до Закону України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022, Указу Президента України №69/2022 «Про загальну мобілізацію» від 24.02.2022, Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію».

Водночас незгода із діями працівників ТЦК та СП не належить до юрисдикції та повноважень слідчого судді, компетенція якого розповсюджується лише на стадію досудового розслідування.

Таким чином, у слідчого судді відсутні повноваження, визначені КПК України для з`ясування підстав позбавлення волі особи у інших випадках, не пов`язаних із досудовим розслідуванням конкретного кримінального провадження та розгляду у порядку ст. 206 КПК України клопотання, поданого не в рамках кримінального провадження.

При цьому, слідчий суддя звертає увагу заявника на те, що у разі порушення прав чи інтересів службовими (посадовими) особами територіального центру комплектування та соціальної підтримки при здійсненні ними своїх повноважень, пов`язаними із мобілізацією, для судового захисту представник заявника вправі звернутись із адміністративним позовом до компетентного адміністративного суду.

Стаття 206 КПК України не містить порядку ухвалення рішення слідчого судді про відмову у відкритті провадження, яке подано в порядку ст. 206 КПК України.

Частиною 4 статті 304 КПК України передбачено, що слідчий суддя, суд відмовляє у відкритті провадження лише у разі, якщо скарга подана на рішення, дію чи бездіяльність слідчого, дізнавача, прокурора, що не підлягає оскарженню.

Положеннями ч. 6 ст. 9 КПК України, встановлено, що у разі якщо норми положення КПК України не регулюють, або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, застосовуються загальні засади кримінального провадження, визначені ч. 1 ст. 7 КПК України.

Керуючись ст. 206, 309 КПК України, слідчий суддя

УХВАЛИВ:

У відкритті провадження за скаргою ОСОБА_2 на незаконне затримання, у порядку ст. 206 КПК України відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу слідчого судді може бути подана протягом п`яти днів з дня її ухвалення.

Слідчий суддя ОСОБА_5