Справа № 738/2719/25 Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/4823/243/26
Категорія - про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання. Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А

22 січня 2026 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Чернігівського апеляційного суду в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

секретаря судового засідання ОСОБА_5

за участю сторін кримінального провадження:

захисника засудженого адвоката ОСОБА_6

прокурора ОСОБА_7

Розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Чернігові матеріали судового провадження за апеляційною скаргою прокурора Корюківської окружної прокуратури ОСОБА_8 на ухвалу Менського районного суду Чернігівської області від 18 грудня 2025 року,

В С Т А Н О В И Л А :

Цією ухвалою задоволено подання Державної установи «Менська виправна колонія (№91)» та ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Чернігова, громадянина України, з середньою освітою, не працюючого, розлученого, проживаючого до засудження по АДРЕСА_1 , засудженого вироком Козелецького районного суду Чернігівської області від 14 травня 2021 року за ч.3 ст. 307, ч. 1 ст. 309, ч. 1 ст. 70 КК України до покарання у виді 9 років позбавлення волі з конфіскацією всього належного йому на праві власності майна, звільнено умовно-достроково на невідбутий строк покарання 2 роки 2 місяці 2 дні.

Задовольняючи подання установи виконання покарань, суд першої інстанції вказав, що засуджений ОСОБА_9 відбув 3/4 частини призначеного строку покарання, своєю поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення, у зв`язку з чим суд прийшов до висновку, що процес його виправлення досяг тієї стадії, на якій відбування засудженим покарання перестає бути доцільним і подальше його виправлення можливе в умовах перебування на волі.

В апеляційній скарзі прокурор ОСОБА_8 просить ухвалу суду скасувати, як таку, що суперечить нормам кримінального виконавчого законодавства та винесена з порушенням вимог ст. 413 КПК України, ухвалити нову, якою відмовити у задоволенні подання Державної установи «Менська виправна колонія (№91)» про умовно-дострокове звільнення засудженого ОСОБА_9 .

Вказує на те, що умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване до осіб, які протягом всього, а не певного періоду часу, сумлінною поведінкою і ставленням до праці довели своє виправлення, і для цього дані беруться в їх сукупності.

Процес виправлення та перевиховання засудженого має бути стабільним та послідовним, однак, засуджений ОСОБА_9 у 2022 році притягувався до дисциплінарної відповідальності, за що отримав стягнення, з моменту відбування покарання у ДУ «Менська виправна колонія №91» по 05.01.2025 не працював, а ухвалою Чернігівського апеляційного суду від 17 червня 2025 року було скасоване рішення Менського районного суду від 17 березня 2025 року, оскільки засуджений не став на шлях виправлення.

Прокурор вважає, що отримання двох заохочень після ухвалення рішення про скасування ухвали суду першої інстанції, оскільки засуджений не став на шлях виправлення, не свідчить про те, що засуджений вже довів своє виправлення та заслуговує на умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.

Позитивна динаміка у поведінці засудженого може свідчити, що він стає на шлях виправлення, однак, не може стверджувати, що засуджений за увесь час відбування покарання повністю довів своє виправлення та про його готовність до самокерованої правослухняної поведінки в суспільстві за межами установи.

Згідно з висновком ступеню виправлення засудженого: оцінка вчинення повторного кримінального правопорушення середня, загальний підсумковий бал 87. Однак, такий висновок є лише підставою для представлення ОСОБА_9 до умовно-дострокового звільнення або заміни йому невідбутої частини покарання більш м`яким, а не безумовною підставою для задоволення такого подання.

Заслухавши доповідача, прокурора, який підтримав доводи апеляційної скарги, захисника, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги прокурора, звернув увагу на те, що ОСОБА_9 мав одне стягнення, яке вже давно погашене у встановленому законом порядку, при цьому має заохочення, поведінка його підзахисного завжди була сумлінною, навіть не зважаючи на стан здоров`я, він на даний час працевлаштований, отримав ще одне заохочення вже під час апеляційного оскарження рішення суду першої інстанції прокурором, а тому заслуговує на умовно-дострокове звільнення, перевіривши матеріали провадження та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає апеляційну скаргу прокурора залишити без задоволення.

Положення ст. 81 КК України передбачають можливість для осіб, які відбувають покарання у виді позбавлення волі, після фактичного відбуття певної частини покарання, при сумлінній поведінці і ставленні до праці, бути звільненими умовно-достроково від невідбутої частини покарання.

Саме по собі фактичне відбуття частини покарання, автоматично не зобов`язує суд звільнити особу умовно-достроково від покарання.

Однак, розглядаючи клопотання про умовно-дострокове звільнення суд зобов`язаний перевірити сумлінну поведінку та сумлінне ставлення особи за увесь період відбування нею покарання, врахувати тяжкість вчиненого злочину та особу засудженого в цілому, а не лише за певний період часу, як на цьому наголошує прокурор у своїй апеляційній скарзі.

З матеріалів справи убачається, що ОСОБА_9 був засуджений вироком Козелецького районного суду Чернігівської області за ч. 3 ст. 307, ч. 1 ст. 309, ч. 1 ст. 70 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 9 років з конфіскацією всього особистого майна,яке належить йому на праві власності. Строк відбування покарання ОСОБА_9 обчислюється з 20 лютого 2019 року.

Отже, на час розгляду подання ОСОБА_9 відбув більше 3/4 частини призначеного вироком суду покарання.

За час перебування в ДУ «Чернігівський слідчий ізолятор» порушень розпорядку дня не допускав, дотримувався вимог, що визначають порядок та умови відбування покарання,стягнень не мав, залучався до робіт з благоустрою установи, які виконував якісно, за що 17 серпня 2022 року отримав одне заохочення.

В ДУ «Менська виправна колонія (№91)» ОСОБА_9 відбуває покарання з 07 жовтня 2022 року, за час перебування в установі характеризується загалом позитивно, однак, 08 грудня 2022 року отримав стягнення у вигляді попередження за те, що палив у кімнаті для зберігання речей, на даний час стягнення погашене у встановленому законом порядку.

Засуджений бере активну участь у роботах з благоустрою установи, з січня 2025 року працевлаштований робітником швейної дільниці підприємства установи виконання покарань, до роботи ставиться усвідомлено, за що отримав п`ять заохочень. На профілактичному обліку не перебуває, на міри виховного впливу реагує добре, робить для себе правильні висновки. Має бажання змінити своє життя, виявляє цікавість у залученні до ДВВ, почав реалізовувати програму. Заходи індивідуальної програми виконує в повному обсязі.

За увесь час відбування покарання ОСОБА_9 мав одне стягнення, яке погашене в установленому законом порядку, а також мав шість заохочень, з яких одне під час попереднього ув`язнення в ДУ «Чернігівський слідчий ізолятор», три заохочення у вигляді подяки начальника установи за активну участь у роботах з благоустрою установи, одне за сумлінне виконання обов`язків робітника швейної дільниці підприємства установи, одне заохочення у вигляді подяки голови ліквідаційної комісії ДП «Підприємство Державної кримінально-виконавчої служби України (№91)» за сумлінне виконання обов`язків та досягнення позитивних показників у наданні послуг на швейній дільниці підприємства на підставі цивільно-правового договору.

Колегія суддів не може погодитись з твердженням прокурора про те, що судом враховані виключно ті заохочення, які були отримані засудженим після відмови у задоволенні подання про умовно-дострокове звільнення, адже від моменту його затримання, а в подальшому і відбування покарання поведінка ОСОБА_9 була стабільно позитивною, кожного року він отримував заохочення навіть не зважаючи на те, що не був працевлаштованим, що свідчить про його усвідомлене ставлення до відбування покарання та позитивні зміни під час відбування покарання.

Те єдине стягнення, яке ОСОБА_9 отримав на початку строку відбування покарання, та яке погашене в установленому законом порядку, приймається до уваги, однак, колегія суддів звертає увагу на характер цього правопорушення (паління в кімнаті для зберігання речей), яке не свідчить про негативну поведінку засудженого, а тим більше не може свідчити, що він не заслуговує на умовно-дострокове звільнення, як намагається довести прокурор. Більш того, колегія суддів приймає до уваги, що від 2022 року засуджений не мав жодного стягнення, в той час, як мав ряд заохочень та в повному обсязі виконує заходи індивідуальної програми.

Вказуючи на те, що засуджений був працевлаштований тільки у 2025 році, прокурор проігнорували встановлені під час судового розгляду обставини щодо причин, з яких ОСОБА_9 не працював.

З матеріалів провадження убачається, що з 07 жовтня 2022року по 31 грудня 2024 року засуджений ОСОБА_9 мав звільнення від фізичної праці за станом здоров`я.

Так, з медичної довідки №864/ЧГ-25 від 01 грудня 2025 року, виданої медичною частиною №91 філії ДУ «Центр охорони здоров`я Державної кримінально-виконавчої служби України», вбачається, що за час відбування покарання засуджений неодноразово звертався за медичною допомогою до чергового фельдшера, знаходився на амбулаторному лікуванні в медичній частині №91.

04 лютого 2023 року засудженому було проведено планове оперативне лікування, у зв`язку з чим йому було рекомендовано носіння бандажу, обмежене фізичне навантаження та праця, підйом ваги не більше 5 кг.

06 вересня 2023 року після огляду лікарем-хірургом засудженому рекомендовано звільнення від праці, пов`язаної із фізичним навантаженням (підняттям ваги більше 10 кг) і тривалим перебуванням на ногах більше 30 хв. терміном до проведення оперативного лікування.

З виписки-епікризу з медичної картки стаціонарного хворого №3771 убачається, що в період з 05 листопада 2024 року по 11 листопада 2024 року ОСОБА_9 перебував на лікуванні у хірургічному відділенні КНП «Менська міська лікарня», де 06 листопада йому було проведено оперативне втручання з відновлення грижі білої лінії живота. В рекомендаціях визначено обмеження фізичних навантажень підняття ваги більше 5 кг, звільнення від перевірки і шикувань до 30.11.2024, звільнення від фізичних навантажень підняття ваги більше 10 кг до 31.12.204.

Отже, той факт, що ОСОБА_9 не був працевлаштований пояснюється об`єктивними причинами станом здоров`я, що не може ставитись у провину засудженому, як помилково вважає прокурор.

Факт фізичної слабкості через хворобу та неможливість працювати певний період часу не може негативно впливати на долю засудженого під час розгляду питання щодо його умовно-дострокового звільнення, адже працевлаштування та сумлінне ставлення до праці оцінюється судом у сукупності з іншими встановленими обставинами та поведінкою засудженого за увесь період відбування покарання, при тому, що не є визначальною підставою для застосування пільги.

В силу вимог ч. 2 ст. 81 КК України умовно-дострокове звільнення від покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці доведе своє виправлення.

Основними засобами виправлення і ресоціалізації засуджених є встановлений порядок виконання та відбування покарання (режим), суспільно корисна праця, соціально-виховна робота, загальноосвітнє і професійно-технічне навчання, громадський вплив.

ОСОБА_9 підтримує позитивні взаємовідносини з іншими засудженими, дотримується норм, які визначають порядок і умови відбування покарання та розпорядку дня установи, виконує законні вимоги адміністрації, ввічливо ставиться до персоналу установи виконання покарань, бере активну участь в заходах соціально-виховного характеру, сумлінно дотримується трудової дисципліни, не конфліктний, прагне уникати конфліктних ситуацій, використовує конструктивні стратегії поведінки в конфлікті, самооцінка адекватна, має низький рівень агресивності, відсутнє вороже ставлення до оточуючих, наполегливий, принциповий та цілеспрямований, аналізує ситуацію, розуміє причини та наслідки, шукає шляхи її вирішення, прогнозує результати, висока нормативність, добросовісний, наполегливий, дисциплінований, має почуття обов`язку, дотримується моральних стандартів та правил, самостійний у прийнятті рішень, не потребує підтримки інших, приймає особисті рішення, бере на себе відповідальність за них, конструктивно взаємодіє з оточуючими, наявні плани та цілі на майбутнє, висловлює бажання змінюватися, усвідомлює необхідність досягнення позитивних змін та зацікавлений в досягненні поставлених цілей.

На засіданні комісії при МВК-91, з урахуванням позитивних характеризуючих відомостей щодо засудженого, 28 листопада 2025 року було одноголосно прийнято рішення погодити застосування до засудженого ОСОБА_9 пільги у вигляді умовно-дострокового звільнення від відбування покарання.

Безпідставним є посилання прокурора на те, що відповідно до висновку ступеню виправлення засудженого оцінка ризику вчинення повторного правопорушення оцінюється як середня, адже таке твердження суперечить висновку, який міститься у характеристиці на засудженого, затвердженої т.в.о. начальника Державної установи, відповідно до якого оцінка ризику вчинення повторного кримінального правопорушення та ризику небезпеки засудженого для суспільства оцінено, як низькі.

Таким чином, в оцінці такого ризику колегія суддів приймає до уваги обставини вчинення ОСОБА_9 кримінального правопорушення, особу засудженого, той факт, що за час відбування покарання в умовах ізоляції від суспільства з іншими засудженими не конфліктував, та приходить до висновку, що ризик повторного вчинення засудженим кримінального правопорушення дійсно є низьким.

Наголошуючи на тому, що ОСОБА_9 мав заохочення виключно після того, як апеляційним судом було відмовлено в умовно-достроковому звільненні, прокурор залишила поза увагою, що працевлаштування засудженого не було зумовлене судовим рішенням, як вона намагається переконати суд.

Зокрема, ОСОБА_9 був працевлаштований робітником швейної дільниці підприємства установи з 01 січня 2025 року, тобто відразу після того, як закінчився період, на який він був звільнений від фізичних навантажень. Відповідно він не міг отримати заохочення відразу після працевлаштування, адже для того, щоб довести своє сумлінне ставлення до роботи мав пройти певний проміжок часу.

З огляду на всі встановлені обставини та відомості про особу засудженого, його поведінку за час відбування покарання в місцях позбавлення волі, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції проте, що ОСОБА_9 став на шлях виправлення та може бути умовно-достроково звільнений від подальшого відбування призначеного покарання.

Основними засобами виправлення і ресоціалізації засуджених є встановлений порядок виконання та відбування покарання (режим), суспільно корисна праця, соціально-виховна робота, загальноосвітнє і професійно-технічне навчання, громадський вплив.

Таким чином, висновок суду про те, що засуджений став на шлях виправлення ґрунтується на сукупності різних обставин, які вказують на певні позитивні зміни, які відбуваються в особистості засудженого та свідчать про те, що він істотно знизив ризик повторного вчинення правопорушення, перестав бути суспільно небезпечним та схвалює правові норми і підкоряється їм, тому що внутрішньо приймає їх зміст.

Якщо засуджений усвідомлює, що перед ним відкрита перспектива дострокового звільнення від відбування покарання і це залежить від нього самого, то можливість такого звільнення стимулює його прагнення до бездоганної поведінки і виправлення та є передумовою повернення до законослухняного життя.

Істотних порушень норм кримінального процесуального закону під час розгляду матеріалів справи в суді, які були б підставою для скасування ухваленого судового рішення не встановлено.

Враховуючи наведене та керуючись ст. ст. 404-405, 407, 539 КПК України колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу прокурора Корюківської окружної прокуратури ОСОБА_8 залишити без задоволення, а ухвалу Менського районного суду Чернігівської області від 18 грудня 2025 року, якою задоволено подання Державної установи «Менська виправна колонія (№91)» про умовно-дострокове звільнення засудженого ОСОБА_9 від подальшого відбування призначеного покарання, без змін.

Ухвала набуває законної сили після її проголошення й касаційному оскарженню не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_10 ОСОБА_11 ОСОБА_12