БОРЗНЯНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ЧЕРНІГІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа №730/1695/25
Провадження № 1-кс/730/196/2025
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"28" листопада 2025 р. м. Борзна

Слідчий суддя Борзнянського районного суду Чернігівської області - ОСОБА_1

з участю секретаря судового засідання - ОСОБА_2

прокурора - ОСОБА_3 (у режимі відеоконференції)

захисника - ОСОБА_4

підозрюваного - ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Борзна клопотання слідчого СВ ВП №3 (м.Борзна) Ніжинського РУП ГУНП в Чернігівській області ОСОБА_6 , погоджене з прокурором Спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Центрального регіону ОСОБА_3 , у кримінальному провадженні №0000903 від 12.12.2024р., про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця, зареєстрованого й проживаючого в АДРЕСА_1 , громадянина України, освіта повна середня, одруженого, має 2-х малолітніх дітей, військовослужбовця в/ч НОМЕР_1 ЗСУ, не судимого, підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.407 КК України, -

У С Т А Н О В И В :

Слідчий СВ ВП №3 (м.Борзна) Ніжинського РУП ГУНП в Чернігівській області ОСОБА_6 за погодженням із прокурором Спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Центрального регіону ОСОБА_3 звернувся до суду з даним клопотанням, у якому просить застосувати до підозрюваного ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів з утриманням в ДУ «Чернігівський слідчий ізолятор» без визначення розміру застави. Свої вимоги обгрунтовує тим, що органом досудового розслідування солдат ОСОБА_5 обгрунтовано підозрюється в тому, що будучи з 20.11.2024р. призваним за мобілізацією в період воєнного стану на військову службу до військової частини НОМЕР_1 , відповідно до наказу №330 від 20.11.2024р. командира в/ч НОМЕР_1 призначеним на посаду курсанта в/ч НОМЕР_1 , 22.11.2024р. не пізніше 06-50 год, самовільно залишив в/ч НОМЕР_1 , яка дислокується у АДРЕСА_2 та має чіткі межі (периметр, огорожу, КПП), і по даний час до розташування військової частини НОМЕР_1 не повернувся, проводячи час на власний розсуд, не пов`язуючи його з проходженням військової служби та не вживаючи жодних заходів для повернення до військової частини за наявності реальної на те можливості. На підставі ухвали слідчого судді під час санкціонованого обшуку ОСОБА_5 було затримано 27.11.2025р. На даний час наявні ризики, передбачені п.1, 3, 4, 5 ч.1 ст.177 КПК України: ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, за який передбачено безальтернативне покарання у виді позбавленні волі на строк до 10 років, і з урахуванням його особи, перебуваючи на волі може переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду; може незаконно впливати на свідків у даному кримінальному провадженні у спосіб погроз, підкупу, психологічного впливу, вмовлянь, використовуючи свої відносини з військовослужбовцями частини, які спільно з ним проходили військову службу, шляхом безперешкодного контактування з цими свідками; може іншим чином перешкодити кримінальному провадженню шляхом створення штучних доказів та підбурювання осіб, зокрема як цивільних, так і військовослужбовців в/ч НОМЕР_1 , які не були свідками кримінального правопорушення, до надання неправдивих показань на наявність вигаданих у нього обставин поважності відсутності у військовій частині, а також інших висунутих ним у подальшому версій щодо проходження військової служби; може продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, так як його злочинна діяльність мала триваючий характер і була зупинена шляхом затримання в порядку ст.208 КПК України. У зв`язку з цим, більш м`які запобіжні заходи не забезпечать виконання ОСОБА_5 процесуальних обов`язків та не зможуть запобігти вказаним ризикам, а також згідно з ч.8 ст.176 КПК України під час дії воєнного стану до військовослужбовців, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених статтями 402-405, 407, 408, 429 КК України, застосовується виключно запобіжний захід, визначений пунктом 5 частини першої цієї статті, тобто тримання під вартою.

Копію даного клопотання з доданими документами підозрюваний отримав 27 листопада 2025 року о 14-55 год.

Прокурор у судовому засіданні внесене клопотання підтримав і просив його задовольнити з вищевказаних підстав. Зазначив, що застосування до ОСОБА_5 поряд з триманням під вартою альтернативної застави не зможе запогібти наявним ризикам, оскільки підозрюваний скоїв тяжкий злочин і близько одного року переховувався.

ОСОБА_5 в судовому засіданні з пред`явленою йому підозрою у вчиненні інкримінованого злочину не погодився, оскільки самовільно військову частину не залишав, а після втрати свідомості внаслідок епілептичного нападу опинився на полі поза межами військової частини, прийшов до найближчої оселі, господарі якої повідомили його рідних та поліцію, яка доставила його до Козелецької лікарні. Наступного дня мати забрала його додому, де місцевий лікар близько трьох тижнів його лікував. За рік перебування вдома ніяких повісток чи викликів із військової частини про необхідність повернення не отримував, а про перебування в розшуку не знав, оскільки його зупиняли працівники поліції й РТЦК, проте після перевірки документів відпускали. Заперечує проти задоволення клопотання і з урахуванням стану його здоров`я (травми голови, ключиці) вважає за можливе обрати йому запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

Захисник у судовому засіданні підтримав позицію свого клієнта й просив у задоволенні клопотання відмовити, оскільки стороною обвинувачення поза розумним сумнівом не доведено обгрунтованості підозри вчинення ОСОБА_5 злочину, передбаченого ч.5 ст.407 КК України, зокрема й з огляду на отримані його підзахисним травми голови можливість усвідомлювати свої дії, а також існування заявлених ризиків.

Розглянувши дане клопотання, заслухавши думку прокурора, пояснення підозрюваного та його захисника, дослідивши матеріали справи, слідчий суддя приходить до такого висновку.

За змістом положень ст.131-132 КПК України запобіжні заходи є заходами забезпечення кримінального провадження і застосовуються на підставі ухвали слідчого судді або суду.

Згідно із ч.4 ст.176 КПК України запобіжні заходи застосовуються: під час досудового розслідування та до початку підготовчого судового засідання - слідчим суддею за клопотанням слідчого, погодженим з прокурором, або за клопотанням прокурора, а під час судового провадження - судом за клопотанням прокурора.

Під час дії воєнного стану до військовослужбовців, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених статтями 402-405, 407, 408, 429 Кримінального кодексу України, застосовується виключно запобіжний захід, визначений пунктом 5 частини першої цієї статті, тобто тримання під вартою (ч.8 ст.176 КПК України).

За приписами ч.1, 2 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу; запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як: до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Відповідно до ч.1 ст.197 КПК України строк дії ухвали слідчого судді, суду про тримання під вартою або продовження строку тримання під вартою не може перевищувати шістдесяти днів.

Вирішуючи питання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно підозрюваного слідчий суддя враховує вимоги п.3, 4, 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (Конвенція)та практику Європейського суду з прав людини(ЄСПЛ), згідно з якими обмеження права на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. При цьому, ризик переховування від правосуддя не може оцінюватися виключно на підставі фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику, або свідчити про такий його незначний ступінь, який не може служити підставою для запобіжного ув`язнення.

У судовому засіданні встановлено, що СВ ВП №3 (м.Борзна) Ніжинського РУП ГУНП в Чернігівській області проводиться досудове розслідування кримінального провадження №0000903 від 12.12.2024р. за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.407 КК України, за повідомленням командира військової частини НОМЕР_1 про самовільне залишення 22.11.2024р. близько 06-50 год військовослужбовцем солдатом в/ч НОМЕР_1 ОСОБА_5 військової частини.

Згідно протоколу затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину, під час обшуку, санкціонованого ухвалою слідчого судді Борзнянського районного суду Чернігівської області від 24.11.2025р., ОСОБА_5 був затриманий 27 листопада 2025 року о 07-04 год у порядку ст.208 КПК України.

27 листопада 2025 року ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.407 КК України.

Наявність обґрунтованої підозри у скоєнні ОСОБА_5 зазначеного кримінального правопорушення підтверджується доданими до клопотання доказами, серед яких: витяг з ЄРДР, рапорти, повідомлення про вчинення кримінального правопорушення, матеріали службового розслідування в/ч НОМЕР_1 , допит свідків, протокол затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину, повідомлення про підозру ОСОБА_5 .

Сукупність відомостей, що містяться в зазначених доказах, на даному етапі досудового розслідування дають слідчому судді достатні підстави вважати про можливу причетність ОСОБА_5 до скоєння кримінального правопорушення, у якому він підозрюється, що відповідає визначенню ЄСПЛ «обґрунтована підозра у вчиненні кримінального злочину», про яку йде мова у ст.5 §1(с) Конвенції (справи «Котій проти України», «Нечипорук та Йонкало проти України», «Гусинський проти Росії», «Мюррей проти Сполученого Королівства»).

Одночасно слідчий суддя звертає увагу сторони захисту, що за визначенням ЄСПЛ «обґрунтована підозра у вчиненні кримінального злочину» передбачає наявність обставин або відомостей, які переконали б неупередженого спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила певний злочин», тобто наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення обвинувачення. Слідчому судді під час вирішення питання про застосування запобіжного заходу не надається весь обсяг доказів, зібраних під час досудового розслідування та дані щодо джерел їх отримання. Такі матеріали мають надаватися суду при судовому провадженні відповідного кримінального провадження та саме на цій стадії, передбачено здійснення оцінки доказів з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупності доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, яким закінчується судове провадження.

Прокурором також доведено і знайшло своє підтвердження в судовому засіданні наявність ризиків, передбачених у п.1, 3, 4, 5 ч.1 ст.177 КПК України, а саме:

- наявність у ОСОБА_5 потенційної можливість переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, про що свідчить репутація й соціальні зв`язки підозрюваного не працює й не має легальних джерел доходу, підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, яке відноситься до категорії тяжких злочинів, за який законом передбачене безальтернативне покарання у вигляді позбавлення волі на строк від п`яти до десяти років;

- існування високої ймовірності незаконного впливу підозрюваного на свідків у даному кримінальному провадженні, які ще не допитувались у судовому засіданні;

- може іншим чином перешкодити кримінальному провадженню шляхом створення штучних доказів та підбурювання осіб, зокрема як цивільних, так і військовослужбовців в/ч НОМЕР_1 , які не були свідками кримінального правопорушення, до надання неправдивих показань на наявність вигаданих у нього обставин поважності відсутності у військовій частині, а також інших висунутих ним у подальшому версій щодо проходження військової служби;

- може продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, так як його триваючі злочинні дії були зупинені шляхом затримання за місцем проживання під час санкціонованого обшуку.

Принагідно слідчий суддя констатує, що ризик це не визначена подія, яка по суті, представляє собою ймовірність отримання несприятливих для досудового слідства чи суду подій, передбачених у ч.1 ст.177 КПК України.

Також, вирішуючи питання про застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя з огляду на усталену практику ЄСПЛ враховує не лише потреби конкретної особи, а й загальні суспільні інтереси, які зважаючи на підвищену суспільну небезпечність у період існуючого в державі воєнного стану інкримінованого ОСОБА_5 злочину, вимагають більш суворішого підходу.

Одночасно суд погоджується з позицією прокурора і відхиляє доводи сторони захисту про можливість застосування до ОСОБА_5 більш м`якого запобіжного заходу (зокрема домашнього арешту), оскільки у відповідності до положень ч.8 ст.176 КПК України під час дії воєнного стану до військовослужбовців, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні злочину, передбаченого ст.407 КК України застосовується виключно запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Отже, з огляду на підстави та обставини, передбачені ст.177, 178 КПК України, слідчий суддя приходить до переконання, що обрання ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на даному етапі здійснення досудового розслідування буде співмірним з існуючими ризиками, відповідатиме особі підозрюваного та може забезпечити запобіганню вищезазначеним ризикам, тоді як застосування до нього більш м`якого запобіжного заходу не сприятиме досягненню завдань кримінального провадження, визначених ст.2 КПК України, і не передбачене нормами чинного кримінального процесуального закону.

При постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті (ч.3 ст.183 КПК України).

При цьому, у даному кримінальному провадженні відсутні наведені у абз.1-7 ч.4 ст.183 КПК України підстави, за яких слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою має право не визначати розміру застави.

Водночас у абз.8 ч.4 ст.183 КПК України визначено, що під час дії воєнного стану слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, передбаченого статтями 109-114-2, 258-258-6, 260, 261, 402-405, 407, 408, 429, 437-442-1 Кримінального кодексу України.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_5 хоча й одружений та має 2-х малолітніх дітей, але з ними не проживає, мешкаючи з батьками. Після залишення військової частини НОМЕР_1 без дозволу командирів ОСОБА_5 майже рік перебував вдома і в жоден із можливих способів не повідомив військову частину чи РТЦК про своє місце перебування, не вжив ніяких заходів до самостійного повернення на військову службу. Згідно довідки ІНФОРМАЦІЯ_2 від 19.11.2024р. наявні у ОСОБА_5 травми голови та ключиці були предметом перевірки при проходженні ним військово-лікарської комісії, але підозрюваний визнаний придатним до військової служби.

Відтак, оцінюючи вищевикладені обставини в їх сукупності, слідчий суддя приходить до висновку, що в даному випадку при застосуванні до підозрюваного ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою слід не визначати альтернативну заставу.

Таким чином, враховуючи викладені обставини, дане клопотання слідчого є обгрунтованим і підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст.131, 132, 176-178, 182-186, 193-197, 202, 205 КПК України, слідчий суддя, -

П О С Т А Н О В И В :

1.Клопотання слідчого СВ ВП №3 (м.Борзна) Ніжинського РУП ГУНП в Чернігівській області ОСОБА_6 , погоджене з прокурором Спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Центрального регіону ОСОБА_3 , у кримінальному провадженні №0000903 від 12.12.2024р. за ч.5 ст.407 КК України, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо підозрюваного ОСОБА_5 задовольнити.

2.Застосувати стосовно підозрюваного ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без визначення застави на строк до шістдесяти днів з моменту затримання до 25 січня 2026 року.

3.Датою закінчення дії ухвали визначити 25 січня 2026 року.

4.Копію даної ухвали вручити прокурору, підозрюваному, захиснику та направити для негайного виконання до ВП №3 (м.Борзна) Ніжинського РУП ГУНП в Чернігівській області.

5.Органу досудового розслідування про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою повідомити рідних підозрюваного ОСОБА_5 .

6.Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення та може бути оскаржена в апеляційному порядку безпосередньо до Чернігівського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в п`ятиденний строк з дня проголошення ухвали; у разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п`яти днів з дня отримання копії цієї ухвали.

Слідчий суддя Борзнянського районного суду ОСОБА_1