Провадження №1-кс/522/470/26
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 січня 2026 року місто Одеса

Слідчий суддя Приморського районного суду міста Одеси ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання прокурора Приморської окружної прокуратури м. Одеси ОСОБА_3 , поданого в рамках кримінального провадження №0000220 від 12.12.2025 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 190 КК України, про арешт майна,

УСТАНОВИВ:

Прокурор Приморської окружної прокуратури м. Одеси ОСОБА_4 звернувся до суду з клопотанням про арешт майна, а саме:

1. квартира АДРЕСА_1 реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна 101, яка перебуває у власності ОСОБА_5 РНОКПП НОМЕР_1 із забороною права її відчуження, а також вчинення будь-яких реєстраційних дій.

2. квартира АДРЕСА_2 реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна 101, яка перебуває у власності ОСОБА_6 РНОКПП НОМЕР_2 із забороною права її відчуження, а також вчинення будь-яких реєстраційних дій.

3. квартира АДРЕСА_3 реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна 101, яка перебуває у власності ОСОБА_5 РНОКПП НОМЕР_1 із забороною права її відчуження, а також вчинення будь-яких реєстраційних дій.

4. земельна ділянка кадастровий номер 510136900:25:008:0003 загальною площею 0,0592 га, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_4 , реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна 101, яка перебуває у власності ОСОБА_5 РНОКПП НОМЕР_1 із забороною права її відчуження, а також вчинення будь-яких реєстраційних дій.

В обґрунтування доводів клопотання прокурор посилається на наступне.

Приморською окружною прокуратурою м. Одеси здійснюється процесуальне керівництво за досудовим розслідуванням у кримінальному провадженні за 0000220 від 12.12.2023 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 190 КК України КК України за фактом заволодіння чужого майна, шляхом зловживання довірою та обману, внаслідок чого потерпілим завдано матеріальних збитків у великих розмірах.

Досудовим розслідуванням установлено, що 12.12.2025 до Приморської окружної прокуратури міста Одеси із письмовими заявами звернулась ОСОБА_6 та ОСОБА_5 , які вказують на те, що ОСОБА_7 користуючись родинними зв`язками із вказаними особами, зловживаючи їх довірою, шляхом обману заволодів об`єктами нерухомого майна, які їм належали, внаслідок чого останнім були заподіяні матеріальні збитки у великих розмірах.

Так, з матеріалів кримінального провадження вбачається, що ОСОБА_6 , зареєстрована та постійно проживає за адресою: АДРЕСА_5 .

Відповідно до Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно індексний номер 161115250 від 26.03.2019 року вказана вище квартира перебувала у власності ОСОБА_6 .

Згідно показів потерпілої установлено, що у вересні 2023 року її батько ОСОБА_7 попросив ОСОБА_6 тимчасово переоформити зазначену квартиру на нього шляхом дарування, мотивуючи це необхідністю показати банку, в якому він мав намір взяти кредит, що в нього на території України є майно. Слід зазначити, що її батько ОСОБА_7 разом з дружиною ОСОБА_5 та їхніми дітьми мешкають за кордоном в Об`єднаних Арабських Еміратах, куди фактично виїхали на постійне місце проживання ще наприкінці 2021 року, що підтверджується відповідними документами.

В свою чергу, ОСОБА_6 зазначила, що враховуючи їх родинні стосунки, остання погодилась тимчасово переоформити на батька квартиру шляхом дарування, що і було зроблено 13.10.2023 року. При цьому, між ОСОБА_6 та її батьком ОСОБА_7 було погоджено, що він поверне донці цю квартиру, також шляхом дарування, не пізніше 01 лютого 2024 року, на підтвердження чого її батьком ОСОБА_7 16.10.2023 року було підписано відповідну заяву, засвідчену приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу ОСОБА_8 , яку було зареєстровано в реєстрі за № 2073.

З метою зменшення витрат на укладення договору дарування, дар сторонами у укладеному договорі було оцінено в 100 000,00 грн, хоча реальна ринкова вартість квартири складає близько 250 000 доларів США

Після настання раніше узгодженої дати, а саме: 01.02.2024 року, ОСОБА_6 , з метою отримання своєї квартири у власність, звернулась до свого батька з проханням виконати раніше узгоджені домовленості щодо повернення раніше подарованого об`єкту нерухомого майна у вигляді квартири, на що отримала пояснення із проханням зачекати.

У подальшому, потерпілій стало відомо, що її батько ОСОБА_7 в той самий день, коли вона подарувала йому свою квартиру, передарував її своїй дружині ОСОБА_5 , тим самим фактично позбавивши потерпілу можливості виконати раніше узгоджені домовленості.

Крім того, під час досудового розслідування установлено, що улітку 2025 року, коли її батько приїхав до Одеси з Об`єднаних Арабських Еміратів, потерпіла нагадала йому про те, що очікує від нього повернення квартири, а в свою чергу, батько запропонував їй наступне.

З урахуванням того, що вони з дружиною переїхали на постійне місце проживання до Об`єднаних Арабських Еміратів і його дружина планує продати нерухомість, якою вона володіє у місті Одеса, а саме: земельну ділянку, площею 0,592 га, кадастровий номер :25:008:0003, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_4 , та квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_6 , загальною площею 659,5 кв. м, житловою площею 262,5 кв.м, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 101, то його дружина ОСОБА_9 може продати потерпілій ці два об`єкти нерухомості у розстрочку за узгодженою ціною, яка буде враховувати вартість квартири, яку батько подарував своїй дружині ОСОБА_10 .

Погодившись із цією пропозицією потерпіла ОСОБА_6 та ОСОБА_7 домовились, що, з урахуванням вартості квартири, яку вона подарувала батьку, потерпіла має доплатити за два запропонованих їй об`єкти нерухомості ще 300 000,00 доларів США протягом 6 років, тобто по 50 000,00 доларів США на рік зі сплатою першого платежу протягом тижня.

На виконання вказаних домовленостей, потерпіла ОСОБА_6 , 05.07.2025 передала батькові ОСОБА_7 , грошові кошти у сумі 50 000,00 доларів США, що підтверджується розпискою про отримання грошових коштів.

При цьому, її батько ОСОБА_7 пообіцяв, що після першої оплати в розмірі 50 000,00 доларів США його дружина повинна переоформити на потерпілу вищезазначену земельну ділянку площею 0,592 га, кадастровий номер :25:008:0003, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_4 , та квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_6 , загальною площею 659,5 кв. м, житловою площею 262,5 кв.м, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 101.

Після передачі коштів, потерпіла ОСОБА_6 , ще декілька разів мала спілкування з батьком та його дружиною по телефону. На її прохання до батька виконати раніше узгоджені домовленості щодо переоформлення на неї вищезазначеної земельної ділянки та квартири АДРЕСА_7 остання не отримала позитивного результату, а пізніше, зрозуміла, що про те, щоб зворотно переоформити належну їй квартиру, яку остання подарувала батькові та повернути сплачені йому 50 000,00 доларів США не вийде, оскільки батько та його дружина заявили потерпілій, що ніхто їй нічого не винен, а усі дії з квартирою та грошима виконувались потерпілою добровільно, а у подальшому і взагалі перестали відповідати на дзвінки потерпілої.

З показів потерпілої ОСОБА_6 , встановлено, що зазначений договір дарування був укладений під впливом тяжкої обставини, а саме хвороби та слабкого фізичного стану особи потерпілої, оскільки потерпіла ОСОБА_6 являється інвалідом з дитинства і постійно потребує сторонньої допомоги та додаткових матеріальних коштів на ліки та утримання, а тому, реальне укладення цього договору дарування було б вкрай невигідним для неї самої, а сам договір дарування не відповідає внутрішній волі та життєвим обставинам, що склалися у потерпілої.

Незважаючи на перебування ОСОБА_7 в Одесі до жовтня 2025 року, останній свої зобов`язання досі не виконав, фактично станом на сьогоднішній ані земельна ділянка, ані квартира, на потерпілу особу так і не переоформлена, гроші не повернуті, що у своїй сукупності може свідчити, про протиправність дій з боку її батька ОСОБА_7 , який зловживаючи довірою своєї доньки, обманним шляхом заволодів квартирою та її грошовими коштами завдавши останній матеріальних збитків у великих розмірах, що становить близько 250 000 доларів США.

Крім того, в ході проведення досудового розслідування установлено, що аналогічні дії з боку ОСОБА_7 були вчинені і відносно своєї дружини ОСОБА_5 .

Так, ОСОБА_5 була власником об`єкту нерухомого майна, а саме: квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_8 , загальною площею 70,7 кв.м, житловою площею 37,6 кв.м, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101.

Право власності на даний об`єкт нерухомого майна було набуто ОСОБА_5 11.04.2019 року, що підтверджується записом в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, здійсненим державним реєстратором Комунального підприємства «Центр державної реєстрації Хлібодарської селищної ради», номер відомостей про речове право 31227762.

Таким чином, вказана квартира була особистою приватною власністю ОСОБА_5 , тому що була набута нею у власність до шлюбу.

В подальшому, у жовтні 2023 року її чоловік ОСОБА_7 , діючи аналогічно ситуації, що відбулась із його донькою, попросив свою дружину ОСОБА_5 тимчасово передати йому у власність вказану квартиру АДРЕСА_9 загальною площею, 70, 7 кв.м., шляхом укладення договору дарування, оскільки у ОСОБА_7 була необхідність (за його словами) отримати позику/кредит у банківській (фінансовій) установі, і для підтвердження рівня своєї платоспроможності він мав намір продемонструвати перед позикодавцем/кредитодавцем наявність у нього об`єктів нерухомого майна.

Враховуючи, що ОСОБА_5 і ОСОБА_7 є подружжям, то остання погодилась на прохання ОСОБА_7 з метою захисту інтересів сім`ї та благополуччя сім`ї.

Таким чином, 13.10.2023 року ОСОБА_5 уклала з ОСОБА_7 . Договір дарування, відповідно до змісту якого ОСОБА_5 безоплатно передала ОСОБА_7 у якості дарунку квартиру, що знаходиться за адресою АДРЕСА_8 , загальною площею 70,7 кв.м, житловою площею 37,6 кв.м. (, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 101.

У договорі дарування вартість дарунка була оцінена сторонами у розмірі 100 000,00 грн, хоча ринкова вартість квартири складала орієнтовно 140 000,00 доларів США

Як повідомлено у заяві, зі слів ОСОБА_7 , укладення договору дарування було необхідне з метою уникнення додаткового оподаткування, оскільки ОСОБА_5 та ОСОБА_7 є родичами першого ступеню, адже є подружжям. Оскільки ОСОБА_5 не була та не є обізнаною з юридичними конструкціями щодо переходу права власності на об`єкти нерухомого майна, вона повністю довірилась аргументам свого чоловіка ОСОБА_7 , оскільки з його аргументів вбачалось, що всі вказані дії вчинялись з метою захисту інтересів їх сім`ї.

Враховуючи те, що дана квартира є особистою приватною власністю ОСОБА_5 , оскільки була набута нею у власність до шлюбу з ОСОБА_7 (право власності на квартиру зареєстровано за ОСОБА_5 10.04.2019 року, шлюб з ОСОБА_7 укладено 11.06.2019 року), ОСОБА_7 у вигляді гарантії повернення даного об`єкту нерухомого майна назад у власність ОСОБА_5 , засвідчив у нотаріуса відповідну заяву і передав її ОСОБА_5 .

Відповідно до змісту нотаріальної заяви, посвідченої 16.10.2023 року приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу ОСОБА_8 та зареєстрованої в реєстрі за №2074, ОСОБА_7 було підтверджено, що він зобов`язується до 01.03.2024 року повернути у власність ОСОБА_5 об`єкт нерухомого майна, а саме квартиру, що знаходиться за адресою АДРЕСА_8 , загальною площею 70,7 кв.м, житловою площею 37,6 кв.м., реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 101 шляхом укладення відповідного договору дарування.

Враховуючи, що ОСОБА_7 на підтвердження своїх гарантій та обіцянок було надано додаткову нотаріально посвідчену заяву, ОСОБА_5 не могла передбачити, що ОСОБА_7 фактично ввів її у оману і не збирається повертати належне їй майно.

Після настання 01.03.2024 року ОСОБА_5 не прискорювала питання щодо повернення у її власність квартири, оскільки була повідомлена з боку ОСОБА_7 про необхідність перебування даного об`єкту нерухомості у власності ОСОБА_7 ще протягом певного (невизначеного) часу.

У подальшому, ОСОБА_5 дізналась із наявних у розпорядженні ОСОБА_7 документів, що ОСОБА_7 , всупереч наданим їй гарантіям та наданої нотаріальної заяви, було відчужено дану квартиру на користь його доньки, ОСОБА_6 .

ОСОБА_5 не була повідомлена про вчинене її чоловіком ОСОБА_7 відчуження майна на користь його доньки, тому що оперувала наявною у неї нотаріально посвідченою заявою ОСОБА_7 про зобов`язання повернути квартиру у власність до 01.03.2024 року і не передбачала подібного введення в оману з боку чоловіка.

Таким чином, ОСОБА_7 , користуючись лояльністю власної дружини, отримав у власність від ОСОБА_5 об`єкт нерухомого майна, який був її особистою приватною власністю та ввів ОСОБА_5 в оману, обіцяючи повернути об`єкт нерухомого майна назад у її власність і надавши нотаріально посвідчену заяву із гарантією повернення такого майна, натомість не маючи дійсного наміру повертати такий об`єкт нерухомого майна.

Варто зазначити, що завдяки введенню ОСОБА_5 в оману і отриманню квартири у власність саме на підставі договору дарування, ОСОБА_7 отримав змогу уникнути отримання згоди ОСОБА_5 , як другого з подружжя на вчинення правочину, спрямованого на передачу квартири на користь третьої особи, а саме ОСОБА_6 .

Таким чином, отримавши у власність під впливом обману об`єкт нерухомого майна, який був особистою приватною власністю ОСОБА_5 , ОСОБА_7 вчинив без відома ОСОБА_5 відчуження майна на користь третьої особи, а саме ОСОБА_6 , що, в свою чергу, позбавляє ОСОБА_5 будь-якого права на отримання належного їй майна на підставі заяви ОСОБА_7 від 16.10.2023 року, посвідченої приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу ОСОБА_8 .

Враховуючи, що ОСОБА_7 було порушено зобов`язання повернути квартиру, яке було надане ОСОБА_5 на підставі заяви від 16.10.2023 року задля введення її в оману, ОСОБА_6 безпідставно отримала у власність квартиру, що знаходиться за адресою АДРЕСА_8 , загальною площею 70,7 кв.м житловою площею 37,6 кв.м. реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 101.

На підставі викладеного можна дійти висновку, що в діях ОСОБА_7 можуть міститись ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 190 КК України тобто заволодіння чужим майном, шляхом обману, а також зловживання довірою вчинено у великих розмірах, оскільки внаслідок зловживання ОСОБА_7 довірою остання фактично була позбавлена права власності на належне їй нерухоме майно ринковою вартістю близько 140 000 доларів США.

15.12.2025 вищевказані об`єкти нерухомого майна визнані речовими доказами у вказаному кримінальному провадженні.

Арешт може бути накладений на майно, на яке раніше накладено арешт відповідно до інших актів законодавства.

А отже, виходячи із викладеного метою для застосування арешту на вказаний об`єкт нерухомості являється запобігання факту здійснення умисного незаконного відчуження вказаного об`єкту нерухомості третім особам, а також відшкодування шкоди, завданої внаслідок вчинення кримінального правопорушення, що підтверджується наявними матеріалами кримінального провадження.

Правовою підставою застосування заходу забезпечення у вигляді арешту є збереження речового доказу у кримінальному провадженні, а також необхідність відшкодування шкоди, завданої внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

З огляду на викладене, існує необхідність на встановленні такого обмеження, як накладення арешту вищезазначене майно.

В судове засідання прокурор не з`явився, надавши заяву, відповідно до якої просить клопотання про арешт майна залишити без розгляду.

Статтею 22 КПК України передбачено, що кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Під час кримінального провадження функції державного обвинувачення, захисту та судового розгляду не можуть покладатися на один і той самий орган чи службову особу. Суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків.

Отже, однією із загальних засад кримінального провадження визначено змагальність сторін, яка передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, а суд лише створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків.

Згідно ст. 26 КПК України, сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених КПК України. Слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом.

За таких обставин, приймаючи до уваги, що прокурор просить клопотання залишити без розгляду, приходжу до висновку, що в задоволенні клопотання прокурора Приморської окружної прокуратури м. Одеси ОСОБА_3 , поданого в рамках кримінального провадження №0000220 від 12.12.2025 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 190 КК України, про арешт майна, слід відмовити.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.22, 26, 170-173, 376 КПК України,

УХВАЛИВ:

У задоволенні клопотання прокурора Приморської окружної прокуратури м. Одеси ОСОБА_3 , поданого в рамках кримінального провадження №0000220 від 12.12.2025 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 190 КК України, про арешт майна - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя: