УХВАЛА

про відмову у скасуванні арешту

( повний текст)

22 грудня 2025 року

Справа №451/133/25
Провадження № 1-кп/451/56/25

Радехівський районний суд Львівської області

в складі: головуючого судді - ОСОБА_1

секретаря с/з ОСОБА_2

Справа № 451/133/25

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Радехівського районного суду Львівської області в режимі відеоконференції при розгляді кримінального провадження про обвинувачення ОСОБА_3 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 263, ч. 2, ч. 3 ст. 27, ч. 3 ст. 28, ч. 1 ст. 263, ч. 2, ч. 3 ст. 27, ч. 3 ст. 28, ч. 3 ст. 15, ч. 1 ст. 263 КК України, ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2, ч. 3 ст. 27, ч. 3 ст. 28, ч. 1 ст. 263, ч. 2, ч. 3 ст. 27, ч. 3 ст. 28, ч. 3 ст. 15, ч. 1 ст. 263, ч. 1 ст. 263, ч. 2 ст. 209 КК України, ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 27, ч. 3 ст. 28, ч. 1 ст. 263, ч. 2 ст. 27, ч. 3 ст. 28, ч. 3 ст. 15, ч. 1 ст. 263, ч. 2 ст. 209 КК України,-

клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_4 адвоката ОСОБА_6 про скасування арешту майна в порядку ст. 174 КПК України

за участю прокурора ОСОБА_7 , захисника ОСОБА_8 , обвинувачених - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_9 ,

встановив:

В провадженні Радехівського районного суду Львівської області перебуває кримінальне провадження про обвинувачення ОСОБА_3 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 263, ч. 2, ч. 3 ст. 27, ч. 3 ст. 28, ч. 1 ст. 263, ч. 2, ч. 3 ст. 27, ч. 3 ст. 28, ч. 3 ст. 15, ч. 1 ст. 263 КК України, ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2, ч. 3 ст. 27, ч. 3 ст. 28, ч. 1 ст. 263, ч. 2, ч. 3 ст. 27, ч. 3 ст. 28, ч. 3 ст. 15, ч. 1 ст. 263, ч. 1 ст. 263, ч. 2 ст. 209 КК України, ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 27, ч. 3 ст. 28, ч. 1 ст. 263, ч. 2 ст. 27, ч. 3 ст. 28, ч. 3 ст. 15, ч. 1 ст. 263, ч. 2 ст. 209 КК України.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_4 адвокат ОСОБА_6 подала до суду клопотання про скасування арешту майна, а саме автомобіля марки «MITSUBISHI PAJERO» чорного кольору 2008 року випуску, номер кузова НОМЕР_1 , державний номерний знак НОМЕР_2 , що на праві власності належить обвинуваченому ОСОБА_4 в частині вилучення та користування даним автомобілем.

Клопотання мотивоване тим, що ухвалою слідчого судді Старосамбірського районного суду Львівської області від 05.08.2024 було задоволено клопотання слідчого СВ ВП №1 Самбірського РВП ГУ НП у Львівській області та накладено арешт на транспортний засіб «MITSUBISHI PAJERO» чорного кольору 2008 року випуску, номер кузова НОМЕР_1 , державний номерний знак НОМЕР_2 . Вважає, що накладений арешт на транспортний засіб в частині вилучення та заборони користування законним власником ОСОБА_4 має бути скасований. Так, вилучене майно визнано речовими доказами у кримінальному провадженні. На даний час пройшов рік з вилучення майна та накладення арешту, судовий розгляд справи триває, автомобіль знаходиться на арешт майданчику при Старосамбірському РВП ГУ НП, що порушує його законні права як власника. Крім того, транспортний засіб не належно утримується, що призводить до його пошкоджень та втрати товарної вартості. 05 серпня 2024 року при накладенні арешту на майно, слідчим суддею, з огляду на дані досудового розслідування в кримінальному провадженні, було встановлено наявність достатніх правових підстав для застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження, з метою збереження речових доказів, а саме те, що вилучені у ОСОБА_4 транспортний засіб та інші речі відповідають критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України і особи, у володінні та користуванні яких знаходиться вказане майно, матимуть можливість відчужити чи знищити його.

З моменту вилучення у ОСОБА_4 транспортного засобу минуло більше року. Однак під час досудового розслідування не здобуто допустимих, в розумінні ст. 86 КПК України, доказів на підтвердження того, що арештоване майно було одержане злочинним шляхом, внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Наведені обставини свідчать про відсутність підстав для накладення арешту саме з метою забезпечення збереження речового доказу, а іншої мети ініціатором клопотання про накладення арешту не було зазначено та не було визначено слідчим суддею під час розгляду такого клопотання. Виходячи з викладеного, враховуючи зміст фабули кримінального правопорушення та тривалість досудового та судового слідства, вважає, що підстави для подальшого арешту транспортного засобу - відсутні. Крім цього, просить врахувати стан здоров`я обвинуваченого, оскільки з того часу, коли в ОСОБА_4 було вилучено та накладено арешт на вищезазначений автомобіль пройшов тривалий проміжок часу, з якого він не має змоги вирішувати свої особисті справи без автомобіля, що призводить до зайвих витрат. А тому, покликаючись на норми ст. 170, 174 КПК України, просить клопотання задовольнити.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_4 адвокат ОСОБА_6 в судове засідання не з`явилась, подала до суду клопотання про розгляд клопотання про скасування арешту без її участі, дане клопотання підтримує і просить його задовольнити.

Обвинувачений ОСОБА_4 підтримав заявлене клопотання, просить його задовольнити.

Прокурор в судовому засіданні заперечив щодо задоволення клопотання про скасування арешту транспортного засобу. Вважає його передчасним, оскільки судовий розгляд кримінального провадження триває. Враховуючи, що санкцією ч. 2 ст. 209 КК України передбачена конфіскація майна обвинуваченого, та з метою збереження речових доказів, їх приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення чи відчуження до моменту ухвалення остаточного судового рішення у даному кримінальному провадженні, яким в порядку ст. 100 КПК України вирішується доля речових доказів, просить відмовити у задоволенні клопотання.

Обвинувачені ОСОБА_3 , ОСОБА_9 та захисник ОСОБА_8 , кожен зокрема, просили клопотання про скасування арешту майна задовольнити. Крім того, обвинувачений ОСОБА_3 просив дане клопотання розглянути у відсутності його захисника, який з технічних причин не може вийти на зв`язок.

Захисник ОСОБА_10 з технічних причин не вийшов на зв`язок в режимі відеоконференції, ризики технічної неможливості участні в режимі відеоконференції захиснику в ухвалі суду від 22.12.2025 були роз`яснені.

Заслухавши думку учасників судового розгляду, ознайомившись з матеріалами клопотання та обвинувального акту, суд приходить до наступного висновку.

В провадженні Радехівського районного суду Львівської області знаходиться кримінальне провадження про обвинувачення ОСОБА_3 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 263, ч. 2, ч. 3 ст. 27, ч. 3 ст. 28, ч. 1 ст. 263, ч. 2, ч. 3 ст. 27, ч. 3 ст. 28, ч. 3 ст. 15, ч. 1 ст. 263 КК України, ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2, ч. 3 ст. 27, ч. 3 ст. 28, ч. 1 ст. 263, ч. 2, ч. 3 ст. 27, ч. 3 ст. 28, ч. 3 ст. 15, ч. 1 ст. 263, ч. 1 ст. 263, ч. 2 ст. 209 КК України, ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 27, ч. 3 ст. 28, ч. 1 ст. 263, ч. 2 ст. 27, ч. 3 ст. 28, ч. 3 ст. 15, ч. 1 ст. 263, ч. 2 ст. 209 КК України.

Ухвалою слідчого судді Старосамбірського районного суду Львівської області від 05.08.2024 в межах кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000169 від 06.04.2023, накладено арешт на майно, яке виявлено та вилучено під час проведення обшуку, зокрема накладено арешт на транспортний засіб «MITSUBISHI PAJERO» чорного кольору 2008 року випуску, номер кузова НОМЕР_1 , державний номерний знак НОМЕР_2 з позбавленням права на відчуження, користування та розпоряджання цим майном.

Згідно вищевказаної ухвали арешт накладено з метою забезпечення збереження речових доказів.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Частиною 2 ст. 170 КПК України передбачено, що арешт майна допускається з метою забезпечення: збереження речових доказів, спеціальної конфіскації, конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи, відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Водночас, відповідно до ч.5 ст.170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 3 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності достатніх підстав вважати, що суд у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України, може призначити покарання у виді конфіскації майна або застосувати до юридичної особи захід кримінально-правового характеру у виді конфіскації майна.

За приписами ч. 1 ст.174КПК України арешт майна може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Отже, нормами КПК України визначені виключно дві підстави, коли арешт майна має бути скасованим повністю або частково, а саме: якщо відпали підстави його застосування або якщо арешт було накладено необґрунтовано.

У той же час, захисником обвинуваченого та обвинуваченим під час розгляду клопотання про скасування арешту майна не було доведено і до клопотання не було долучено доказів, які б підтверджували, що в подальшому застосуванні арешту майна відпала потреба чи його було накладено необгрунтовано.

Майно, на яке накладався арешт, належить обвинуваченому ОСОБА_4 , який обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2, ч. 3 ст. 27, ч. 3 ст. 28, ч. 1 ст. 263, ч. 2, ч. 3 ст. 27, ч. 3 ст. 28, ч. 3 ст. 15, ч. 1 ст. 263, ч. 1 ст. 263, ч. 2 ст. 209 КК України, санкція ч. 2 ст. 209 КК України передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від 5 до 8 років з конфіскацією майна.

З огляду на це, слідчий суддя, у відповідності до положень ч. 5 ст.170 та ч. 2 ст.173 КПК України, встановивши, що потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи підозрюваного, дійшов висновку про наявність достатніх підстав для накладення арешту на майно обвинуваченого ОСОБА_4 з позбавленням права його відчуження, користування та розпорядження.

Окрім того, відповідно до ч. 4 ст. 174 КПК України суд одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна. Суд скасовує арешт майна, зокрема, у випадку виправдання обвинуваченого, закриття кримінального провадження судом, якщо майно не підлягає спеціальній конфіскації, не призначення судом покарання у виді конфіскації майна та/або незастосування спеціальної конфіскації, залишення цивільного позову без розгляду або відмови в цивільному позові.

Ця норма кореспондується з пунктом 12 частини 1 статті 368 КПК України, за якою ухвалюючи вирок, суд повинен вирішити питання про те, що належить вчинити з майном, на яке накладено арешт, речовими доказами і документами.

Наразі арешт майна необхідний для його збереження, судовий розгляд триває, а користування автомобілем обвинуваченим для побутових потреб збільшує ймовірність його пошкодження або навіть і знищення, в тому числі з причин, що не залежать від його волі, зокрема, внаслідок ДТП.

Таким чином, оскільки стороною захисту не було надано суду будь-яких доказів на підтвердження не обгрунтованості накладеного арешту на майно обвинуваченого чи щодо недоцільності подальшого застосування цього заходу забезпечення в частині користування таким майном, тому відсутні правові підстави для задоволення клопотання про скасування арешту.

Керуючись ст. ст. 98, 100, 170, 174, 309, 372 КПК України, суд,-

постановив:

відмовити у задоволенні клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_4 адвоката ОСОБА_6 про скасування арешту майна в порядку ст. 174 КПК України, накладеного ухвалою слідчого судді Старосамбірського районного суду Львівської області від 05.08.2024 в межах кримінального провадження №0000169 від 06.04.2023.

Ухвала окремому оскарженню не підлягає. Заперечення проти ухвали можуть бути включені до апеляційної скарги на судове рішення, передбачене ч.1 ст.392 КПК України.

Повний текст ухвали складено - 14 годині 20 хвилин, 22.12.2025.

Головуючий суддяОСОБА_1