ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/803/2234/25 Справа № 203/7815/25 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 грудня 2025 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ:

Головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_5

представника заявника адвоката ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Дніпровського апеляційного суду в режимі відеоконференції апеляційну скаргу представника заявника ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Центрального районного суду міста Дніпра від 14 листопада 2025 року про відмову у задоволенні скарги на бездіяльність Третього слідчого відділу (з дислокацією у місті Дніпрі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтаві, яка полягає в невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань (далі-ЄРДР)-

В С Т А Н О В И Л А :

28 жовтня 2025 року до Центрального районного суду міста Дніпра, в порядку ст.303 Кримінального процесуального кодексу України (далі-КПК), надійшла скарга представника заявника ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_6 на бездіяльність Третього слідчого відділу (з дислокацією у місті Дніпрі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтаві, яка полягає в невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР.

Оскаржуваною ухвалою слідчого судді Центрального районного суду міста Дніпра від 14 листопада 2025 року у задоволенні скарги відмовлено.

В апеляційній скарзі представник заявника адвокат ОСОБА_6 порушує питання про скасування рішення слідчого судді у зв`язку з незаконністю та необґрунтованістю.

В обґрунтування зазначає, що 06 жовтня 2025 року ОСОБА_7 звернулася до ТУ ДБР, розташованого у м. Полтаві, із заявою про вчинення злочину, передбаченого ч.4 ст. 425 Кримінального кодексу України (далі-КК) за ознаками недбалого ставлення військової службової особи до служби, що заподіяло істотну шкоду в умовах воєнного стану, яке було скоєно військовими посадовими особами НОМЕР_1 окремої єгерської десантно-штурмової бригади (військова частина НОМЕР_2 ) Збройних Сил України (далі-ЗСУ).

23 жовтня 2025 року нею було отримано відповідь, зі змісту якої вбачається, що ст. слідчим в ОВС ТУ ДБР, розташованого у м. Полтаві, ОСОБА_8 було відмовлено у відкритті кримінального провадження.

Вважає, що всупереч висновкам слідчого та слідчого судді в діяннях посадових військових осіб командного складу НОМЕР_1 окремої єгерської десантно-штурмової бригади (військова частина НОМЕР_2 ) ЗСУ є ознаки складу злочину, передбаченого ч.4 ст.425 КК, яке полягає в направленні на бойове завдання її сина військовослужбовця ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з якого останній не вернувся та був визнаний безвісті зниклим.

Так, 25 червня 2025 року ОСОБА_9 був мобілізований на військову службу ІНФОРМАЦІЯ_2 , звідки 30.06.2025 року був направлений до ІНФОРМАЦІЯ_3 (в/ч НОМЕР_3 ). З 10.08.2025 року ОСОБА_9 перебував на військовій службі у НОМЕР_4 окремій єгерській десантно-штурмовій бригаді (в/ч НОМЕР_2 ) ЗСУ.

26.08.2025 року ОСОБА_9 направив письмову заяву до Державного бюро розслідувань в місті Києві щодо неправомірних дій посадових військових осіб командного складу НОМЕР_1 окремої єгерської ДШБр ЗСУ, де він звертав увагу на неналежну військову підготовку в навчальному центрі, а також на постійні відмови з боку безпосередніх командирів надати йому відповідь щодо своєї військової посади, на яку він був призначений. Крім того, ОСОБА_9 звертався до Міністерства охорони здоров`я та Офісу Генерального прокурору щодо неправомірних дій з боку посадових осіб 71-ї окремої єгерської десантно-штурмової бригади військової частини НОМЕР_2 ЗСУ.

Крім того, ОСОБА_9 неодноразово просив повідомити йому про посаду, яку він займав у ІНФОРМАЦІЯ_4 (військова частина НОМЕР_2 ) ЗСУ, оскільки його командири не повідомляли йому про це. Стосовно цього він також був вимушений звертатись до командування щодо отримання витягу з наказу щодо своєї посади, а також звертався до командування Десантно-штурмових військ ЗСУ (військова частина НОМЕР_5 ) з рапортом щодо отримання витягу з наказу щодо своєї посади. Проте відповіді з боку військових посадових осіб щодо своєї посади, на яку він був призначений перед виходом на бойове завдання, з якого він не повернувся, отримано не було.

В свою чергу ОСОБА_7 у своїх зверненнях до офісу Президента України, ДБР та Офісу Генерального прокурора зазначала, що її син ОСОБА_9 в навчальному центрі не проходив належної військової підготовки, а також вказувала на неправомірні дії з боку військових посадових осіб, які призначили її сина на посаду «Бойовий медик» 6-ї розвідувальної групи спеціального призначення 4-ї роти спеціального призначення 1-го загону спеціального призначення ІНФОРМАЦІЯ_5 (військова частина НОМЕР_2 ) ЗСУ, хоча останній не мав необхідних компетенцій щодо спеціалізації бойового медика, оскільки він за освітою «дизайнер», а в навчальному центрі не проходив належної медичної підготовки на підставі якої він міг бути призначений на посаду бойового медика.

Натомість, попри невизначеність посади та відсутність облікових документів, які мають бути при кожному військовослужбовцю, 27.08.2025 ОСОБА_9 , військовослужбовця призову за мобілізацією зі своїми двома побратимами було направлено на виконання бойових завдань в один із районів зосередження підрозділу на сумському напрямку.

Виходячи з викладеного представник заявника вважає, що направлення військовослужбовців в район бойового зіткнення з противником відбулось з порушенням керівних документів (наказу командира військової частини та бойового розпорядження), в якому зазначаються, не лише чисельність особового складу допущеного до виконання такого завдання, а і їх посади відповідно до військо-облікових спеціальностей, попри решти необхідного технічного, матеріального та продовольчого забезпечення на період бойового виходу.

З огляду на викладене представник заявника просить апеляційний суд скасувати ухвалу слідчого судді Центрального районного суду міста Дніпра від 14 листопада 2025 року та визнати бездіяльність старшого слідчого в ОВС Дмитра Потикевича Третього слідчого відділу (з дислокацією у місті Дніпрі) ТУ ДБР, розташованого у м. Полтаві, протиправною та зобов`язання вчинити певні дії, а саме: зареєструвати заяву ОСОБА_7 від 06.10.2025 року про вчинення злочину, передбаченого ч. 4 ст. 425 КК з боку військових посадових осіб НОМЕР_1 окремої єгерської десантно-штурмової бригади (військова частина НОМЕР_2 ) ЗСУ; відкрити кримінальне провадження за ознаками злочину, передбаченого ч.4 ст.425 КК; внести відповідні відомості до ЄРДР; зобов`язати слідчих Третього слідчого відділу (з дислокацією у місті Дніпрі) ТУ ДБР, розташованого у м. Полтаві, розпочати досудове розслідування у формі досудового слідства у зв`язку із вчиненням дій, які мають ознаки складу злочину, передбаченого ч. 4 ст. 425 КК.

У судове засідання апеляційного суду заявниця ОСОБА_7 не з`явилася будучи належним чином повідомленою про дату, час та місце апеляційного розгляду, що відповідно до приписів ч.4 ст.405 КПК, не перешкоджає апеляційному розгляду справи.

Заслухавши суддю-доповідача, вислухавши пояснення представника заявника адвоката ОСОБА_6 на підтримку доводів поданої апеляційної скарги, який наполягав на її задоволенні, просив скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову ухвалу, якою зобов`язати слідчих Третього слідчого відділу (з дислокацією у місті Дніпрі) ТУ ДБР, розташованого у місті Полтаві, внести до ЄРДР відомості про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.425 КК за заявою ОСОБА_7 від 06.10.2025 року, перевіривши матеріали судового провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступного висновку.

Згідно з положеннями ч.1 ст.404 КПК суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до вимог ст.370 цього Кодексу судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим, при цьому його законність повинна базуватись на правильному застосуванні норм матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених положеннями Кримінального процесуального кодексу України.

Колегія суддів апеляційного суду вважає, що слідчим суддею дотримано зазначених вимог закону у повному обсязі.

Відповідно ст.55 Конституції України, права і свободи громадянина України захищаються судом. Суть такого захисту полягає в тому, що кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, а порядок оскарження рішень, дій чи бездіяльності слідчого, дізнавача або прокурора під час досудового розслідування регламентовано главою 26 КПК.

До повноважень слідчого судді належить здійснення у порядку, передбаченому КПК, судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні під час проведення досудового розслідування в кримінальному провадженні (п.18 ч.1 ст.3 КПК), а згідно п.1 ч.1 ст.303 КПК на досудовому провадженні можуть бути оскаржені, зокрема, бездіяльність слідчого, дізнавача, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення.

У межах процедури оскарження бездіяльності слідчого, дізнавача, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, слідчий суддя з`ясовує обставини та мотиви, з яких слідчий, дізнавач, прокурор дійшов висновку про відсутність підстав для внесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР, чим саме обґрунтоване невнесення відповідних відомостей до ЄРДР, та вирішує питання про наявність або відсутність правових підстав для зобов`язання слідчого, дізнавача або прокурора внести інформацію про кримінальне правопорушення до ЄРДР.

Мотивуючи своє рішення про відмову у задоволенні скарги адвоката ОСОБА_6 на бездіяльність Третього слідчого відділу (з дислокацією у місті Дніпрі) ТУ ДБР, розташованого у місті Полтаві, яка полягає в невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР, слідчий суддя у своєму рішенні, посилаючись на положення ст. 214 КПК зазначив, що слідчий, прокурор після прийняття та реєстрації заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, виходячи з їх змісту, має перевірити достатність даних, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, за наслідками чого ним приймається рішення про початок досудового розслідування шляхом внесення відповідних відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань. Таким чином, підставою початку досудового розслідування є не будь-які прийняті та зареєстровані заяви, повідомлення, а лише ті з них, з яких вбачаються вагомі обставини, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, короткий виклад яких разом із прізвищем, ім`ям, по-батькові (найменуванням) потерпілого або заявника, серед іншого, вноситься до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Слідчий суддя дослідивши подану скаргу встановив, що вимогу заявниці внести відомості про вчинене кримінальне правопорушення побудовано на її припущеннях та суб`єктивній оцінці дій командирів, яким підпорядковувався її син. Так, заяву побудовано на тому, що військовослужбовців молодого поповнення 199 навчального центру ДШВ, які прибули до військової частини НОМЕР_2 , не було призначено на посади; сина заявниці разом з двома побратимами попри не призначення на посади було направлено на виконання бойових завдань; з особовим складом не здійснювався контроль за морально-психологічним станом; така бездіяльність командування змусила військовослужбовців самотужки вирішувати свої побутові питання (пошук провіанту, зарядка батарей до радіостанцій тощо).

З огляду на вищенаведене, слідчий суддя дійшов висновків, що зазначені твердження заявниці мають суто описовий та оцінний характер, про що свідчить сам зміст її заяви та абсолютна відсутність посилань на будь-які належні та допустимі докази.

З такими висновками слідчого судді погоджується й колегія суддів апеляційного суду.

Згідно ч. 1 ст. 11 КК кримінальним правопорушенням є передбачене цим Кодексом суспільно небезпечне винне діяння (дія або бездіяльність), вчинене суб`єктом кримінального правопорушення.

Відповідно до ч. 1 ст. 214 КПК слідчий, дізнавач, прокурор невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення або після самостійного виявлення ним з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, зобов`язаний внести відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань, розпочати розслідування та через 24 години з моменту внесення таких відомостей надати заявнику витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань.

За приписами п. 4 ч. 5 ст. 214 КПК та п. 2 Розділу ІІ Положення про Єдиний реєстр досудових розслідувань, порядок його формування та ведення, затвердженого наказом Генерального прокурора України №298 від 30.06.2020 року, до Єдиного реєстру досудових розслідувань, крім іншого, має бути внесено короткий виклад обставин про вчинення кримінального правопорушення, наведених потерпілим, заявником чи виявлених з іншого джерела.3,2

Вищезазначені положення закону дають підстави для висновку, що реєстрації в Єдиному реєстрі досудових розслідувань підлягають не будь-які заяви чи повідомлення, а лише ті, які містять достатні та обґрунтовані відомості про кримінальне правопорушення та можуть об`єктивно свідчити про вчинення особою такого кримінального правопорушення. Такими даними є фактичне існування доказів, що підтверджують реальність події кримінального правопорушення, а саме час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення. Якщо ж зі змісту заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення є очевидним, що обставини, викладені в ньому, не свідчать про те, що існує ймовірність вчинення будь-якого кримінального правопорушення і ці обставини для отримання зазначеного вище висновку не потребують перевірки засобами кримінального процесу, то такі повідомлення не мають вноситися до Єдиного реєстру досудових розслідувань і це слугує гарантією для кожної особи від необґрунтованого обвинувачення та процесуального примусу.

Таким чином, внесенню до ЄРДР підлягають лише відомості із заяв, в яких міститься виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, а не із заяв чи повідомлень про події, у яких немає достатньої інформації, що вказує на вчинення кримінального правопорушення.

Як слідує зі змісту матеріалів судового провадження, в заяві від 06 жовтня 2025 року поданої до ТУ ДБР, розташованого у м. Полтаві, ОСОБА_7 зазначала про наявність в діяннях посадових військових осіб командного складу НОМЕР_1 окремої єгерської десантно-штурмової бригади (військова частина НОМЕР_2 ) ЗСУ ознак складу злочину, передбаченого ч.4 ст.425 КК, яке полягає в направленні на бойове завдання її сина військовослужбовця ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з якого останній не вернувся та був визнаний безвісті зниклим (а.с.10-11).

Згідно листа старшого слідчого в ОВС Третього слідчого відділу (з дислокацією у м. Дніпрі) ТУ ДБР, розташованого у міста Полтаві, ОСОБА_10 від 23.10.2025 року вбачається, що старшим слідчим було доручено ІНФОРМАЦІЯ_6 провести службове розслідування щодо можливих неправомірних дій військових посадових осіб військової частини НОМЕР_2 , після чого надіслати результати до Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтаві, для прийняття рішення згідно із законодавством України (а.с.12).

Таким чином, як вірно зазначив в ухвалі слідчий суддя, викладені в заяві ОСОБА_7 обставини побудовані ні її припущеннях та суб`єктивній оцінці дій командирів, яким підпорядковувався її син, мають описовий та оцінний характер, і не містять конкретних та достатніх даних про можливість вчинення особами кримінального правопорушення, передбаченого Кримінальним кодексом України.

При цьому, апеляційний суд звертає увагу, що старшим слідчим в ОВС Третього слідчого відділу (з дислокацією у м. Дніпрі) ТУ ДБР, розташованого у міста Полтаві, ОСОБА_8 згідно листа від 23.10.2025 року проводиться попередня перевірка викладених у заяві ОСОБА_7 обставин та доручено ІНФОРМАЦІЯ_6 провести службове розслідування щодо можливих неправомірних дій військових посадових осіб військової частини НОМЕР_2 . Тобто рішення про внесення чи відмову у внесенні відомостей в ЄРДР слідчим на даний час ще не прийнято.

Відтак, на переконання апеляційного суду, висновки слідчого судді про відмову у задоволенні скарги адвоката ОСОБА_6 на бездіяльність Третього слідчого відділу (з дислокацією у місті Дніпрі) ТУ ДБР, розташованого у м. Полтаві, яка полягає в невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР, належним чином мотивовані, ґрунтуються на змістовному дослідженні усіх обставин справи та доводів апелянта.

Інші доводи апеляційної скарги, на які посилається представник заявника, не впливають на правильність прийнятого місцевим судом рішення.

Отже, перевіркою матеріалів даного провадження, судом апеляційної інстанції не встановлено будь-яких порушень слідчим суддею вимог КПК щодо процесуального порядку судового розгляду скарги, які, згідно ст.412 КПК, слід було би визнати істотними та які б тягнули за собою скасування рішення суду першої інстанції.

Підсумовуючи вищенаведене, колегія суддів дійшла висновків, що апеляційна скарга представника скаржника адвоката ОСОБА_6 є безпідставною та задоволенню не підлягає, а ухвала слідчого судді Центрального районного суду міста Дніпра від 14 листопада 2025 року є законною, обґрунтованою, належним чином вмотивованою та відповідає вимогам ст.370 КПК.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.404, 405, 407 та 418, 419, 422 КПК, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу представника заявника ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_6 залишити без задоволення, ухвалу слідчого судді Центрального районного суду міста Дніпра від 14 листопада 2025 року про відмову у задоволенні скарги на бездіяльність Третього слідчого відділу (з дислокацією у місті Дніпрі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтаві, яка полягає в невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР, залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції є остаточною та такою, що касаційному оскарженню не підлягає.

СУДДІ :

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4