печерський районний суд міста києва
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 листопада 2025 року м. Київ

Печерський районний суд в Києва в складі:

Слідчого судді - ОСОБА_1 ,

з участю секретаря судового засідання - ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у місті Києві скаргу ОСОБА_3 , на бездіяльність слідчого, яка полягає у неповерненні тимчасово вилученого майна,

УСТАНОВИВ:

Короткий виклад вимог та доводів поданої скарги

У жовтні 2025 року ОСОБА_3 звернувся до Печерського районного суду у м. Києві, в порядку п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК України, зі скаргою на бездіяльність уповноважених осіб Головного слідчого управління Державного бюро розслідування, які здійснюють досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000056 від 09.01.2024, про оскарження бездіяльності старшого слідчого в особливо важливих справах Головного слідчого управління Державного бюро розслідування ОСОБА_4 , щодо неповернення тимчасово вилученого під час обшуку майна протиправною та зобов`язаня слідчого старшого слідчого в особливо важливих справах Головного слідчого управління Державного бюро розслідування ОСОБА_4 негайно повернути ОСОБА_3 його майно відповідно протоколу обшуку від 13.06.2024, а саме:

-мобільний телефон в робочому стані з ідентифікаційними ознаками Realme UI 4.0 назва пристрою Realme 8, модель RMX 3085, процесор Неlіо G 95, ІМЕІ 1: НОМЕР_1 , ІССD1: НОМЕР_2 , ІМЕІ 2: НОМЕР_3 , ІССD 2: НОМЕР_4 , серійний номер НОМЕР_7 чорно-сірого кольору;

-чохол чорно-синього кольору для мобільного телефону Realme 8, моделі RMX 3085;

-дві сім карти мобільного зв`язку: НОМЕР_5 та НОМЕР_6 .

В обґрунтування доводів та вимог скарги зазначено, що 20.05.2024 ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_5 було задоволено клопотання старшого слідчого в особливо важливих справах Головного слідчого управління Державного бюро розслідування ОСОБА_4 та надано дозвіл слідчим слідчої групи, які проводять досудове слідство у кримінальному провадженні № 0000056, а також прокурорам групи прокурорів у кримінальному провадженні № 0000056, на проведення обшуку за місцем проживання ОСОБА_6 у квартирі за адресою: АДРЕСА_1 .

13 червня 2024 року старшим слідчим в особливо важливих справах Головного слідчого управління Державного бюро розслідування ОСОБА_7 , в присутності понятих та за участі старшого оперуповноваженого в ОВС СБУ ОСОБА_8 , старшого оперуповноваженого в ОВС СБУ ОСОБА_9 було проведено обшук у квартирі за адресою: АДРЕСА_1 .Під час обшуку було вилучене належне ОСОБА_3 майно, яке, на думку слідчих, містило інформацію, що має значення для органу досудового розслідування.

Арешт на вилучене майно не накладався, воно є тимчасово вилученим, а тому має бути негайно повернуто власнику. Натомість, слідчий вчиняє бездіяльність, оскільки не розглянув клопотання про повернення тимчасово вилученого майна та не повернув зазначене майно, що і стало підставою для звернення до суду зі скаргою.

Позиції сторін

Сторони в судове засідання не прибули.

Скаржник ОСОБА_3 надав до суду заява про розгляд скарги без його участі. Вимоги скарги підтримує в повному обсязі.

Слідчий органу досудового розслідування у судове засідання не прибув, про дату, час та місце проведення розгляду скарги був повідомлений належно. Будь-які відомості, пояснення, докази на спростування викладених у скарзі обставин, органом досудового розслідування слідчому судді не подано.

Частиною 3 ст. 306 КПК України передбачено, що відсутність слідчого чи прокурора не є перешкодою для розгляду скарги.

Відповідно до положень ст. 26 КПК України сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та спосіб, передбачених цим Кодексом.

Враховуючи принцип диспозитивності, слідчий суддя визнав за можливе прийняти рішення по суті скарги у відсутність осіб, які не з`явились, на підставі наданих доказів.

Обставини, встановлені слідчим суддею

Вивчивши скаргу, дослідивши матеріали справи, слідчий суддя наступного висновку.

Слідчими Головного слідчого управління Державного бюро розслідувань здійснюється досудове розслідування кримінального провадження № 0000056 від 09.01.2024за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 407, ч. 5 ст. 426-1 КК України.

20.05.2024 ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_5 було задоволено клопотання старшого слідчого в особливо важливих справах Головного слідчого управління Державного бюро розслідування ОСОБА_4 та надано дозвіл слідчим слідчої групи, які проводять досудове слідство у кримінальному провадженні № 0000056, а також прокурорам групи прокурорів у кримінальному провадженні № 0000056, на проведення обшуку за місцем проживання ОСОБА_6 у квартирі за адресою: АДРЕСА_1 .

13 червня 2024 року старшим слідччим в особливо важливих справах Головного слідчого управління Державного бюро розслідування ОСОБА_7 , в присутності понятих та за участі старшого оперуповноваженого в ОВС СБУ ОСОБА_8 , старшого оперуповноваженого в ОВС СБУ ОСОБА_9 було проведено обшук у квартирі за адресою: АДРЕСА_1 . Під час обшуку було вилучене належне ОСОБА_3 майно, яке, на думку слідчих, містило інформацію, вказану в ухвалі суду, а саме: мобільний телефон у робочому стані з ідентифікаційними ознаками Realme UI 4.0 назва пристрою Realme 8, модель RMX 3085, процесор Неlіо G 95, ІМЕІ 1: НОМЕР_1 , ІССD1: НОМЕР_2 , ІМЕІ 2: НОМЕР_3 , ІССD 2: НОМЕР_4 , серійний номер НОМЕР_7 чорно-сірого кольору; чохол чорно-синього кольору для мобільного телефону Realme 8, моделі RMX 3085; дві сім карти мобільного зв`язку: НОМЕР_5 та НОМЕР_6 .

Норми права, якими керується слідчий суддя при розгляді скарги

Статтями 7, 16 КПК України встановлено, що загальною засадою кримінального провадження є недоторканість права власності. Позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченим цим Кодексом

Відповідно до положень ч. 2 ст. 93 КПК України сторона обвинувачення здійснює збирання доказів шляхом проведення слідчих (розшукових) дій та негласних слідчих (розшукових) дій, витребування та отримання від органів державної влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, службових та фізичних осіб речей, документів, відомостей, висновків експертів, висновків ревізій та актів перевірок, проведення інших процесуальних дій, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 234 КПК України обшук проводиться з метою виявлення та фіксації відомостей про обставини вчинення кримінального правопорушення, відшукання знаряддя кримінального правопорушення або майна, яке було здобуте у результаті його вчинення, а також встановлення місцезнаходження розшукуваних осіб. Обшук проводиться на підставі ухвали слідчого судді місцевого загального суду, в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться орган досудового розслідування.

Згідно із ч. 2 ст. 100 КПК України речовий доказ або документ, наданий добровільно або на підставі судового рішення, зберігається у сторони кримінального провадження, якій він наданий. Сторона кримінального провадження, якій наданий речовий доказ або документ, зобов`язана зберігати їх у стані, придатному для використання у кримінальному провадженні. Речові докази, які отримані або вилучені слідчим, прокурором, оглядаються, фотографуються та докладно описуються в протоколі огляду. Зберігання речових доказів стороною обвинувачення здійснюється в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 100 КПК України речовий доказ, який був наданий стороні кримінального провадження або нею вилучений, повинен бути якнайшвидше повернутий володільцю, крім випадків, передбачених статтями 160-166, 170-174 цього Кодексу.

Стаття 167 КПК України встановлює, що тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває зазначене у частині другій цієї статті майно, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення.

Згідно з ч. 2 ст. 167 КПК України тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони: підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди; призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення або винагороди за його вчинення; є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом; одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від них, а також майно, в яке їх було повністю або частково перетворено.

Статтею 169 КПК України передбачено, що тимчасово вилучене майно повертається особі, у якої воно було вилучено: за постановою прокурора, якщо він визнає таке вилучення майна безпідставним; за ухвалою слідчого судді чи суду, у разі відмови у задоволенні клопотання прокурора про арешт цього майна; у випадках, передбачених ч. 5 ст. 171, ч. 6 ст. 173 цього Кодексу; у разі скасування арешту.

Згідно з ч. 7 ст. 236 КПК України вилучені речі та документи, які не входять до переліку, щодо якого прямо надано дозвіл на відшукування в ухвалі про дозвіл на проведення обшуку, та не відносяться до предметів які вилучені законом з обігу, вважаються тимчасово вилученим майном.

Відповідно до ст. 169 КПК України вилучене майно є тимчасово вилученим та має бути повернуте особі, у якої вони вилучені у випадках, передбачених ч. 5 ст. 171 та ч. 6 ст. 173 КПК України, а саме: за клопотанням слідчого, прокурора про арешт тимчасово вилученого майна повинно бути подано протягом 48 годин після вилучення майна, в іншому випадку вилучене майно має бути негайно повернуте особі, у якої воно було вилучено.

Арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку (ч. 1 ст. 170 КПК України).

За правилами п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК України заявник має право оскаржити бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, у неповерненні тимчасово вилученого майна згідно з вимогами ст. 169 цього Кодексу, а також у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк.

Скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача чи прокурора, передбачені ч. 1 ст. 303 цього Кодексу, можуть бути подані особою протягом десяти днів з моменту прийняття рішення, вчинення дії або бездіяльності. Якщо рішення слідчого, дізнавача чи прокурора оформлюється постановою, строк подання скарги починається з дня отримання особою її копії (ч. 1 ст. 304 КПК України).

Згідно з ч. 2 ст. 307 КПК України ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування може бути про: скасування рішення слідчого чи прокурора; скасування повідомлення про підозру; зобов`язання припинити дію; зобов`язання вчинити певну дію; відмову у задоволенні скарги.

Відповідно до ч. 2 ст. 8 КПК України, принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини. Відповідно до ст. 1 Протоколу № 1 до Конвенції, кожна фізична чи юридична особа має право на повагу до своєї власності. Жоден не може бути позбавлений свого майна інакше як в інтересах суспільства та на умовах, передбачених законом та загальними принципами міжнародного права.

Мотиви слідчого судді

За своїм змістом подана скарга направлена на повернення вилученого майна у ході проведеного обшуку, через призму оскарження бездіяльності прокурора/слідчого.

Статтею 22 КПК України передбачено, що кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.

Із змісту положень ст. 236 КПК України вбачається, що вилучені речі та документи, які не входять до переліку, щодо якого прямо надано дозвіл на відшукання в ухвалі про дозвіл на проведення обшуку, та не відносяться до предметів, які вилучені законом з обігу, вважаються тимчасово вилученим майном.

Частиною 2 ст. 168 КПК України регламентовано, що тимчасове вилучення майна може здійснюватись під час обшуку.

Тимчасове вилучення електронних інформаційних систем, комп`ютерних систем або їх частин, мобільних терміналів систем зв`язку для вивчення фізичних властивостей, які мають значення для кримінального провадження, здійснюється лише у разі, якщо вони безпосередньо зазначені в ухвалі суду.

Забороняється тимчасове вилучення електронних інформаційних систем, комп`ютерних систем або їх частин, мобільних терміналів систем зв`язку, крім випадків, коли їх надання разом з інформацією, що на них міститься, є необхідною умовою проведення експертного дослідження, або якщо такі об`єкти отримані в результаті вчинення кримінального правопорушення чи є засобом або знаряддям його вчинення, а також якщо доступ до них обмежується їх власником, володільцем або утримувачем чи пов`язаний з подоланням системи логічного захисту.

У протоколі обшуку, який був проведений 13.06.2024 за місцем проживання ОСОБА_3 , слідчим було зазначено, що мобільний телефон ОСОБА_3 добровільно надано останнім на прохання слідчого.

Тобто, доступ до мобільного телефону власником майна під час проведення обшуку, не обмежувався.

В розпорядженні слідчого судді відсутні й інші відомості, які б вказували, що вилучене в ході обшуку у ОСОБА_3 майно (мобільний телефон) є таким, що відповідає критеріям, визначеним у ч. 2 ст. 167 КП України, з якими законодавець пов`язує можливість тимчасового вилучення.

Відтак, вилучене майно, а саме: мобільний телефон марки Realme 8, модель RMX 3085, процесор Неlіо G 95, ІМЕІ 1: НОМЕР_1 , ІССD1: НОМЕР_2 , ІМЕІ 2: НОМЕР_3 , ІССD 2: НОМЕР_4 , серійний номер НОМЕР_7 чорно-сірого кольору; чохол чорно-синього кольору для мобільного телефону Realme 8, моделі RMX 3085; дві сім карти мобільного зв`язку: НОМЕР_5 та НОМЕР_6 , є тимчасово вилученим, а тому має застосовуватися порядок, передбачений п. 3 ч. 1 ст. 169, ч. 5 ст. 171, ч. 6 ст. 173 КПК України.

Разом з тим, вимоги передбачені ч. 1 ст. 100 КПК України, виконані слідчим не були, тобто речовий доказ не повернутий його володільцю.

Відомості про звернення уповноважених особів Головного слідчого управління Державного бюро розслідування до слідчого судді з клопотанням про арешт вилученого в ході обшуку майна органному досудового розслідування слідчому судді не надано.

Отже, суд дійшов висновку про обґрунтованість поданої скарги щодо бездіяльності, яка полягає у неповерненні вилученого майна, оскільки вбачається порушення права власника на володіння, користування та розпоряджання своїм майном, а відтак скарга в цій частині підлягає задоволенню.

Крім того, слідчий судді звертає увагу, що згідно з ч. 2 ст. 307 КПК України ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування може бути про: скасування рішення слідчого чи прокурора; скасування повідомлення про підозру; зобов`язання припинити дію; зобов`язання вчинити певну дію; відмову у задоволенні скарги. Тобто, ухвалення рішення про визнання бездіяльності протиправною перебуває за межами повноважень слідчого судді, визначених ч. 2 ст. 307 КПК України.

На підставі викладеного, враховуючи ту обставину, що однією з засад кримінального провадження є принцип змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом, та принципу диспозитивності кримінального провадження, відповідно до якого сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом, а слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом, слідчий суддя доходить висновку про часткове задоволення скарги.

Керуючись ст. 22, 100, 169-170, 234, 236, 303, 305-307, 309 КПК України слідчий суддя

ПОСТАНОВИВ:

Скаргу - задовольнити частково.

Зобов`язати слідчого Головного слідчого управління Державного бюро розслідувань, уповноваженого на здійснення досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000056 від 09.01.2024, повернути ОСОБА_3 належне останньому майно, вилучене під час обшуку, проведеного 13.06.2024 за його місцем проживання за адресою: АДРЕСА_1 , на підставі ухвали слідчого судді Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_5 від 20.05.2024 № 757/22728/24-к, а саме: мобільний телефон в робочому стані з ідентифікаційними ознаками Realme UI 4.0 назва пристрою Realme 8, модель RMX 3085, процесор Неlіо G 95, ІМЕІ 1: НОМЕР_1 , ІССD1: НОМЕР_2 , ІМЕІ 2: НОМЕР_3 , ІССD 2: НОМЕР_4 , серійний номер НОМЕР_7 чорно-сірого кольору; чохол чорно-синього кольору для мобільного телефону Realme 8, моделі RMX 3085; дві сім карти мобільного зв`язку: НОМЕР_5 та НОМЕР_6 .

У задоволенні іншої частини скарги - відмовити.

Ухвала слідчого судді оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_10