У Х В А Л А

17 грудня 2025 року Личаківський районний суд м. Львова

Cлідчий суддя - ОСОБА_1

з участю секретаря судового засідання - ОСОБА_2

представника скаржника - ОСОБА_3

в м. Львові,

у відкритому судовому засіданні, проведеному в режимі відеоконференції,

розглянувши скаргу представника ОСОБА_4 адвоката ОСОБА_3 на постанову слідчого Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Львові, про закриття кримінального провадження, -

в с т а н о в и в :

представник скаржника звернувся до слідчого судді із скаргою на постанову старшого слідчого Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Львові, ОСОБА_5 від 30 вересня 2025 року про закриття кримінального провадження №0001895 від 19 жовтня 2024 року.

Скаргу обґрунтовує тим, що вказана постанова винесена незаконно та необґрунтовано. Слідчим не було встановлено всіх обставин кримінального провадження, не проведено необхідних слідчих дії для на їх встановлення, не було усунуто суперечності між показаннями свідків, не надано оцінки обставинам в аспекті рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду.

В судовому засіданні представник скаржника підтримав скаргу з аналогічних підстав.

Представник суб`єкта оскарження - Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Львові, в судове засідання не з`явився, заперечення не подав, матеріали кримінального провадження за запитом до суду не скерував. У зв`язку із наведеним, враховуючи скорочені процесуальні строки для розгляду скарги, вважаю за можливе розглянути скаргу у відсутності суб`єкта оскарження на підставі наявних доказів.

Заслухавши пояснення представника скаржника, дослідивши матеріали скарги, приходжу до висновку, що скаргу слід задоволити виходячи з таких підстав.

Згідно копії постанови старшого слідчого Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Львові, ОСОБА_5 від 30 вересня 2025 року такою закрито кримінальне провадження №0001895 від 19 жовтня 2024 року на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України.

Відповідно до ч. 2 ст. 9 КПК України слідчий зобов`язаний всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

Не зважаючи на неодноразову вимогу слідчого суді, матеріали кримінального провадження на адресу суду не скеровано, в зв`язку з чим слідчим фактично не представлено суду доказів, які б могли підтвердити підставність та обґрунтованість оскаржуваної постанови. Жодних заперечень з приводу викладених у скарзі доводів на адресу суду також не скеровано, як і даних про процесуальних статус скаржника.

Частина перша ст. 22 КПК України передбачає, що кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом.

Згідно ч. 5 ст. 9 КПК України кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Крім того, у п. 42 рішення Європейського Суду з прав людини від 13.01.2011 у справі «Михалкова та інші проти України» розтлумачено, що за статтею 1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод держава зобов`язана «гарантувати кожному, хто перебуває під її юрисдикцією, права і свободи, визначені у Конвенції», що також опосередковано вимагає наявності будь-якої форми ефективного розслідування. Розслідування має бути ретельним, безстороннім і сумлінним. Розслідування повинне забезпечити встановлення винних осіб та їх покарання. Органи державної влади повинні вжити всіх заходів для отримання всіх наявних доказів, які мають відношення до події, показань очевидців, доказів експертиз. Будь-які недоліки у розслідуванні, які підривають його здатність встановити відповідальну особу, створюють ризик недодержання такого стандарту.

Беручи до уваги наведене, керуючись принципом змагальності кримінального процесу, приходжу до висновку, що скаргу слід задоволити та скасувати постанову слідчого про закриття кримінального провадження.

Керуючись вимогами статтей 9, 284, 303, 306, 307, 372 Кримінального процесуального кодексу України, -

п о с т а н о в и в :

скаргу задоволити.

Скасувати постанову старшого слідчого Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Львові, ОСОБА_5 від 30 вересня 2025 року про закриття кримінального провадження №0001895 від 19 жовтня 2024 року.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя: ОСОБА_6