Справа № 755/1657/23
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"24" листопада 2025 р. слідчий суддя Дніпровського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , за участю: секретаря судових засідань ОСОБА_2 , особи, яка подала скаргу ОСОБА_3 , старшого слідчого СВ Дніпровського УП ГУ НП у м. Києві ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні скаргу ОСОБА_3 на постанову старшого слідчого СВ Дніпровського УП ГУ НП у м. Києві ОСОБА_4 від 16.10.2025 року про закриття кримінального провадження № 0002118 від 04.10.2022 року за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_3 звернувся до суду зі скаргою на постанову старшого слідчого СВ Дніпровського УП ГУ НП у м. Києві ОСОБА_4 від 16.10.2025 року про закриття кримінального провадження № 0002118 від 04.10.2022 року за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України.

Скарга мотивована тим, що в Дніпровському УП ГУ НП перебувають матеріали досудового розслідування у кримінальному провадженні, внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0002118 від 04.10.2022 року за ознаками кримінального правопорушення за ч. 1 ст. 122 КК України. Так, з самого початку досудового розслідування у вказаному кримінальному провадженні слідством не виконуються всі необхідні заходи для встановлення істини, його постійно намагаються фальсифікувати та безпідставно вже втретє закрити. З боку слідства увесь час відбуваються істотні систематичні процесуальні порушення норм КПК України та конституційних прав ОСОБА_3 , обмежуючи його у можливості захищати себе належним чином від ОСОБА_5 та його родини. 22 жовтня 2025 року ОСОБА_3 отримав від старшого слідчого СВ Дніпровського УП ГУ НП у м. Києві ОСОБА_4 постанову про закриття кримінального провадження № 0002118 від 04.10.2022 року, на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України. Зі змісту вказаної постанови вбачається, що слідчий не зміг встановити факт кримінального правопорушення, вчиненого відносно ОСОБА_3 , приховуючи велику кількість незручних фактів у провадженні та ігноруючи суттєві докази. 22.09.2025 року ОСОБА_3 звернувся до слідчого з клопотанням за № 154827/1512279, на що 20.10.2025 року отримав постанову про те, що його клопотання підлягає частковому задоволенню. У подальшому, ознайомившись з матеріалами провадження, ОСОБА_3 стало відомо про те, що ухвала слідчого судді Дніпровського районного суду міста Києва від 05.08.2025 року, якою було задоволено скаргу ОСОБА_3 на бездіяльність уповноважених осіб Дніпровського УП ГУ НП у м. Києві та зобов`язано останніх виконати ухвалу слідчого судді Дніпровського районного суду м. Києві від 13.12.2024 року в частині виконання письмових вказівок прокурора Дніпровської окружної прокуратури міста Києва від 08.08.2024 року та 31.03.2025 року, не виконується. 30 вересня 2025 року під час особистої зустрічі (розмови) зі слідчим ОСОБА_4 , коли той надавав ОСОБА_3 оновлений витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань у кримінальному провадженні № 0002118, останній поцікавився, чи буде слідство робити запобіжні заходи і вручати підозру ОСОБА_5 , зокрема, притягувати до відповідальності за образи і наклеп ОСОБА_6 , на що слідчий повідомив, що нова адреса родини ОСОБА_5 досі не встановлена з 28.01.2025 року, відсутні їх паспортні данні, а за адресою: АДРЕСА_1 , дочка та зять ОСОБА_5 не проживають. Крім того, слідчий повідомив ОСОБА_3 особисто про те, що ОСОБА_5 та його дружину буде запрошено для уточнення паспортних даних, і у випадку якщо вони не з`являться, то буде здійснено їх розшук, а щодо запобіжних заходів та підозри, то це вирішує тільки прокурор. Цього ж дня, а саме 30.09.2025 року, ОСОБА_3 звернувся до слідчого з клопотанням за № 160394/1539177, на що отримав відповідь (без постанови) про те, що клопотання підлягає частковому задоволенню і ухвала слідчого судді Дніпровського районного суду міста Києва від 05.08.2025 виконується, при отримані додаткового результату його буде повідомлено. Про результат виконання пунктів, які булі схвалені в клопотанні від 22.09.2025 року, та виконання ухвали слідчого судді від 05.08.2025 року, слідчим жодним чином не було повідомлено до цього часу. Порушуючи вимоги ч. 4 ст. 40, ч. 3 ст. 309, ч. 2 ст. 113 та ст. 233 КПК України, слідчий закрив вказане вище кримінальне провадження, на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України, керуючись ст. 36 КК України. У матеріалах кримінального провадження існує чимало фактичних доказів, які свідчать про те, що саме ОСОБА_5 03.10.2022 року вчинив відносно ОСОБА_3 кримінальне правопорушення, заподіявши йому тілесні ушкодження середнього ступеню тяжкості, що в подальшому, призвело до необхідності проводити оперативне втручання 29.12.2022 року в КНП «Київська міська клінічна лікарня № 12», з використанням біодеградуючого гвинта та ендобатона, про що 03 січня 2023 року отримав виписку № 11233 стаціонарного хворого. У перші дні досудового розслідування ОСОБА_3 слідству було повідомлено про те, що саме ОСОБА_7 двічі штовхнув його зі сходів, наніс тілесні ушкодження у вигляді двох гематом на голові, синців по всьому тулубу та прокусив йому палець лівої руки, останній надав докази у вигляді кольорових фото разом з висновком МРТ-дослідження від 06.10.2022 року з ознаками розриву передньої хрестоподібної зв`язки та пошкодженням медіального меніску і повідомив, що йому будуть робити операцію. Також, ОСОБА_3 слідству були надані додаткові докази у вигляді відеозапису з тамбуру від 11.09.2022 року щодо неадекватної поведінки родини ОСОБА_5 відносно нього, коли він просив останніх не грюкати дверима вже не вперше за рік та запропонував вирішити питання щодо цих дверей за власний рахунок, на що отримав відмову та образи з боку ОСОБА_6 (дружини ОСОБА_5 ) на свою адресу та виклик поліції від зятя. Разом з цим, ОСОБА_3 було надано аудіозапис від 12.09.2022 року щодо неадекватної та агресивної поведінки ОСОБА_5 , який замахувався на нього кулаком, погрожував, висловлювався нецензурною лайкою у його бік та під час розмови вдарив його у пах, маючи намір завдати шкоди його здоров`ю, після чого, втік. Враховуючи нахабну поведінку дочки і зятя ОСОБА_5 , та з якими порушеннями проводиться слідство, у ОСОБА_3 є всі підстави вважати, що саме зять та дочка, які не з`являються на допити, згідно з письмовими вказівками прокурора від 31.03.2025 року та ухвалою слідчого судді від 05.08.2025 року, працюють у поліції та допомагають ОСОБА_5 уникнути відповідальності за його злочин від 03.10.2022 року, зокрема, неодноразово були виклики поліції з їхнього боку, коли зять та дочка приїжджали, то навмисно грюкали сильно дверима, що також, було причиною постійних конфліктів. У матеріалах досудового розслідування наявний аудіозапис телефонної розмови від 25.10.2022 року між старшим дізнавачем ВД Дніпровського УП ГУ НП у м. Києві ОСОБА_8 та його адвокатом ОСОБА_9 , з якої зрозуміло, що заяви про бійку були з обох сторін, але ОСОБА_5 , начебто, не має до нього претензій, що вже свідчить про причетність останнього до подій від 03.10.2022 року, а також, стверджується, що у ОСОБА_5 легкі тілесні ушкодження, а в нього, скоріше за все, буде травма середнього ступеню тяжкості. На своєму допиті від 07.10.2022 року ОСОБА_3 повідомив в усній формі, що під час бійки 03.10.2022 року він захищався від ОСОБА_5 , який вже проявляв раніше агресію у його бік, а також повідомив, що йому будуть робити операцію. Висновком судово-медичної експертизи № 042-1124-2023 від 21.09.2023 року було підтверджено, що у ОСОБА_3 ушкодження середньогоступеню тяжкості, що спричинило тривалий розлад здоров`я на строк понад 21 добу. 21 грудня 2023 року з ОСОБА_3 було проведено повторний слідчий експеримент за клопотанням від 18.12.2023 року на місці злочину, за адресою: АДРЕСА_2, на сходинках 3-го поверху, на якому він детально пояснив як саме все відбувалося, чому він повернувся боком, як і коли ОСОБА_5 прокусив йому палець та підтвердив свої слова, надавши слідству докази у вигляді аудіозапису від 12.09.2022 року та кольорових фото з прокушеним пальцем, гематомами на голові та синцями по всьому тулубу. Висновком судово-медичної експертизи № 042-1604-2024 від 15.11.2024 року було вдруге підтверджено, що у нього ушкодження середнього ступеню тяжкості, що спричинило тривалий розлад здоров`я на строк понад 21 добу із заключенням, що виявлені у нього тілесні ушкодження могли утворитися при обставинах та у спосіб, на який він вказував під час слідчого експерименту, що не суперечить об`єктивним судово-медичним даним. 27 березня 2023 року відбувся перший допит ОСОБА_5 , який визнав факт бійки з ОСОБА_3 від 03.10.2022 року та зазначив, що вони наносили один одному удари, повідомивши, що ОСОБА_3 не подобається те, що його родина, начебто, грюкає своїми дверми, натякаючи слідству, що він все вигадує. Приблизно із 07.12.2024 року ОСОБА_5 , продавши своє житло, разом зі своєю родиною виїхав з місця свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 , і ніхто з них, враховуючи зятя та дочку, там не проживає. 28 січня 2025 року відбувся другий допит ОСОБА_5 , на якому він повідомив, що саме 03.10.2022 року відбулася бійка та стверджував, що ОСОБА_3 накинувся на нього з кулаками, внаслідок чого, ОСОБА_5 впав на підлогу, після чого, він продовжував наносити удари ногами та руками і ОСОБА_5 , захищаючись, відштовхнув його і він впав на підлогу, швидко піднявся та побіг. Під час допиту не були зафіксовані ксерокопії паспортних даних разом із новою адресою ОСОБА_5 . Того ж дня, 28.01.2025 року на своєму слідчому експерименті ОСОБА_5 вже повідомив, що не пам`ятає якого числа відбулася бійка та стверджував, що коли ОСОБА_3 його вдарив він утримався за поручні сходинок, після чого, розвернувся, пригнувся, згрупувався та штовхнув його зі сходів, після чого, ОСОБА_3 впав, піднявся та побіг. Зокрема, слідчий експеримент з ОСОБА_5 від 28.01.2025 року відбувся у приміщенні КНП «ЦПМСД № 2 Дніпровського району м. Києва», за адресою: м. Київ, пр-т Павла Тичини, 22, саме там, де працює дружина останнього, а не безпосередньо на місці злочину, як це було на повторному слідчому експеримент за участю ОСОБА_3 від 21.12.2023 року. Це було зроблено навмисно, щоб свідками були особи не з їхнього дому за адресою: АДРЕСА_2 , де на той час мешкала родина ОСОБА_5 . Ігноруючи надані докази, всупереч вимогам статті 233 КПК України, дізнавач ВД Дніпровського УП ГУ НП у м. Києві ОСОБА_10 своєю постановою від 14.12.2022 року закрила кримінальне провадження, на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України, не допитавши ОСОБА_5 , проігнорувавши клопотання адвоката ОСОБА_9 від 17.10.2022 року. Ухвалою слідчого судді Дніпровського районного суду м. Києва у справі № 755/1657/23 від 13.02.2023 року вказану постанову про закриття було скасовано. Маючи виписку № 11233 від 03.01.2023 року стаціонарного хворого з лікарні № 12 про факт проведення операції, дізнавач ОСОБА_10 , затягуючи час та вводячи ОСОБА_3 в оману, не зробила запит щодо історії хвороби з лікарні та проігнорувала його клопотання від 19.07.2023 року зробити такий запит, щоб в подальшому, відправити на судово-медичну експертизу. У подальшому, слідча ОСОБА_11 повідомила, що необхідно повторно проводити судово-медичну експертизу, однак, також, тривалий час не робила запит до лікарні щодо історії хвороби, вводячи ОСОБА_3 в оману та проігнорувала його клопотання від 12.02.2024 року. Маючи велику кількість важливих доказів у провадженні, враховуючи факт зізнання ОСОБА_5 про бійку, висновок МРТ-дослідження, виписку № 11233 з лікарні № 12 про факт операції, висновок СМЄ від 21.09.2023 року про травму у потерпілого середнього ступеню тяжкості та всі ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України, слідча ОСОБА_11 вирішила 26.12.2023 року закрити кримінальне провадження, не провівши слідчий експеримент і допит ОСОБА_5 та не зробивши запит щодо історії хвороби з лікарні, у зв`язку з тим, що невстановлені достатні докази для доведення винуватості особи у суді і вичерпані можливості їх отримати. Ухвалою слідчого судді Дніпровського районного суду м. Києва від 29.05.2024 року вказану постанову про закриття було скасовано. Розуміючи, що слідча ОСОБА_11 теж не збирається робити запит щодо історії хвороби та увесь час вводить ОСОБА_3 в оману, останній звернувся до іншого адвоката, який швидко і без затримки зробив запит до лікарні щодо історії хвороби, яка в подальшому, була долучена до матеріалів кримінального провадження. У серпні 2024 року слідством було складене повідомлення про підозру ОСОБА_5 , але за невизначених обставин не було вручено. 27 березня 2023 року було допитано в якості свідка з боку ОСОБА_3 . ОСОБА_12 , яка також повідомила, що через деякий час, почула від інших сусідів, що була бійка між сусідами з квартир № 39 та № 40 , а саме ОСОБА_3 та ОСОБА_5 , а також, приблизно після 20.05.2022 року була свідком одного з конфліктів і бачила, як ОСОБА_13 тримав ОСОБА_3 за одяг. 28 січня 2025 року було допитано в якості свідка ОСОБА_6 , згідно з письмовими вказівками прокурора від 08.08.2024 року та 28.01.2025 року, яка вирішила облити ОСОБА_3 словесним брудом і не надала доказів для підтвердження своїх слів. Стосовно статті 36 КК України, якою керується слідчий ОСОБА_4 в своїй постанові від 16.10.2025 року про закриття кримінального провадження № 0002118 від 04.10.2022 року, то можна повідомити наступне: слідчий не є свідком даної події, яка відбулася 03.10.2022 року; слідчий зробив висновок тільки на основі слів ОСОБА_5 зі слідчого експерименту від 28.01.2025 року; слідчий проігнорував висновок СМЄ за № 042-1604-2024 від 15.11.2024 року, в якому експерт повідомив, що тілесні ушкодження та дані слідчого експерименту за участю ОСОБА_3 від 21.12.2023 року, могли утворитися при обставинах та у спосіб, на які він вказує, що не суперечить об`єктивним судово-медичним даним; слідчий проігнорував та не врахував його докази (фото-, аудіо-, відео-) надані слідству із самого початку, серед яких, були зафіксовані факт погрози та агресивна поведінка відносно нього; подія від 03.10.2022 року не була зафіксована на камери відео спостереження; жодного доказу агресивної поведінки з його боку відносно ОСОБА_5 або його родини не було надано; у перші дні слідства ОСОБА_5 не був викликаний на допит, а також, не було проведено з ним слідчий експеримент після його першого допиту; у перші дні слідства, його не викликали для надання пояснень у межах кримінального провадження за № 0002115, яке було закрито і про яке він дізнався випадково через два роки; слідчий не провів слідчі дії у повному обсязі, як цього вимагають норми ч. 4 ст. 40, ч. 3 ст. 309, ч. 2 ст. 113 та ст. 233 КПК України. Враховуючи вказані вище обставини, можна стверджувати, що висновок, який зробив слідчий ОСОБА_14 , щодо ст. 36 КК України у своїй постанові про закриття кримінального провадження від 16.10.2025 року, є передчасним і необґрунтованим з об`єктивної точки зору, останній не зробив належної оцінки всім фактам та доказам, долученим ОСОБА_3 до матеріалів кримінального провадження. Навпаки, присутні всі ознаками того, що слідство діє виключно в інтересах ОСОБА_5 та його родини, неодноразово порушуючи конституційні права ОСОБА_3 та норми КПК України. Досудовим розслідуванням проведені не всі можливі слідчі дії, а саме, не виконані у повному обсязі письмові вказівки прокурора від 08.08.2024 року, 28.01.2025 року та 31.03.2025 року, а також, досі не виконана ухвала слідчого судді від 05.08.2025 року.

У судовому засіданні ОСОБА_3 скаргу підтримав у повному обсязі, просив її задовольнити з підстав, викладених у ній, та зазначив, що всі надані органу досудового розслідування докази було проігноровано, а саме медичну документацію, хоча, слідство знало про те, що йому будуть проводити оперативне втручання, фото, які повинні були надаватися експерту при проведенні експертизи, зокрема, аудіо- та відеозаписи, які вказують на те, що в його бік мали місце образи, погрози та неадекватна поведінка з боку ОСОБА_5 . Крім того, у постанові про закриття кримінального провадження слідчий взагалі не повідомляє про висновок експерта № 042-1604-2024 від 15.11.2024 року, хоча у даному висновку експертом було встановлено, що виявлені ушкодження могли утворитись при обставинах та в спосіб на які він вказує у слідчому експерименті і цей висновок наявний у матеріалах кримінального провадження. Загалом, було проведено чотири експертизи, першими двома встановлено легкі тілесні ушкодження, висновком експерта від 2023 року встановлено ушкодження середнього ступеню тяжкості, однак, наявна ще одна експертиза за 2024 рік, про яку слідчий не зазначає у постанові про закриття кримінального провадження. Зокрема, постанова не містить відомостей про те, що 29.12.2022 року йому було проведено оперативне втручання, хоча органу досудового розслідування про це було відомо, історію його хвороби ніхто не запитував, зокрема, проігноровано його клопотання, а ОСОБА_5 було допитано лише через пів року, де останній зазначав, що вони один одному наносили удари і той впав, однак, під час проведення слідчого експерименту ОСОБА_5 зазначав, що він розвернувся та затримався за поручні, хоча різниця між цими слідчими діями 15 хвилин. Крім того, є свідок, який тримав його за руку, однак, у постанові про це не зазначено. Слідчий повинен був виконати неодноразові вказівки прокурора, відповідно до яких, необхідно допитати сина, дочку та зятя ОСОБА_5 , зокрема, оголосити останнього у розшук, оскільки той змінив своє місце проживання та не приходить на допити, виконати ухвалу слідчого судді, тобто, виконати всі необхідні слідчі дії.

Слідчий прохав відмовити у задоволенні скарги, зазначивши, що в постанові про закриття кримінального провадження не вказано про висновок експерта № 042-1604-2024 від 15.11.2024 року, оскільки для досудового розслідування є важливим саме ступінь тяжкості тілесних ушкоджень, як кваліфікуюча ознака, експерти не досліджують обставин їх нанесення, а досліджують те, на що посилається сама особа, встановлювати обставини це є компетенцією органу досудового розслідування. Щодо вказівок прокурора, то вони виконувались, було надано доручення про допит сина та зятя ОСОБА_5 , у зв`язку з чим, були відпрацювання попередніх місць проживання останніх, однак, їх за даними адресами не було, зокрема, було перевірено ще одну адресу, це фактично адреса знаходження гіпермаркету «Епіцентр», але даних осіб там виявлено також не було. Крім того, були направлені запити до служб «102» та «103», та встановлено, що потерпілий з викликами до даних служб не звертався, зокрема, син ОСОБА_5 є неповнолітньою особою і його допит не зможе об`єктивно встановити обставини під час проведення досудового розслідування, а інших свідків події, крім самих ОСОБА_3 та ОСОБА_5 , не було. Органом досудового розслідування вбачається наявність необхідної самооборони з урахуванням всіх встановлених обставин і такої позиції дотримується у своїх рішеннях Верховний Суд, інша особа під час проведення слідчого експерименту не зазначала про те, що ОСОБА_3 впав. Під час проведення експертиз експерти досліджували медичну документацію, фото експертам не надавались.

На заперечення слідчого ОСОБА_3 зазначив, що він одразу надав слідчого для долучення до матеріалів кримінального провадження як доказ датовані фото.

Крім того, до суду з Дніпровського УП ГУ НП у м. Києві надійшли матеріали кримінального провадження № 0002118.

Вивчивши доводи скарги, дослідивши надані до скарги докази, заслухавши думку ОСОБА_3 та слідчого, оглянувши матеріали кримінального провадження № 0002118, слідчий суддя встановив наступне.

Згідно зі п. 3 ч. 1 ст. 303 КПК України, на досудовому провадженні можуть бути оскаржені рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача або прокурора, зокрема, рішення слідчого, дізнавача про закриття кримінального провадження - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником.

Відповідно до ч. 1 ст. 304 КПК України, скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача чи прокурора, передбачені частиною першою статті 303 цього Кодексу, можуть бути подані особою протягом десяти днів з моменту прийняття рішення, вчинення дії або бездіяльності. Якщо рішення слідчого, дізнавача чи прокурора оформлюється постановою, строк подання скарги починається з дня отримання особою її копії.

Згідно з позицією ВССУ, відображеної у листі від 12 січня 2017 року № 9-49/0/4-17 «Узагальнення про практику розгляду скарг на рішення, дії чи бездіяльність органів досудового розслідування чи прокурора під час досудового розслідування», та яка враховується судом з огляду на положення Закону України «Про судоустрій і статус суддів», надалі - Узагальнення), досить частими є випадки, коли копія постанови про закриття кримінального провадження надсилається особі у спосіб, який унеможливлює встановлення дати отримання, наприклад, в разі надсилання копії постанови звичайним, а не рекомендованим листом. У таких випадках за відсутності чітких документальних підтверджень пропуску встановленого строку слідчим суддям доцільно розглядати скарги на постанови про закриття кримінального провадження по суті й уникати визначення моменту початку перебігу строку оскарження датою винесення постанови. Зокрема, у даному випадку, ОСОБА_3 надав копію розписки про отримання оскаржуваної постанови 22.10.2025 року.

З огляду на вищезазначене, строк звернення ОСОБА_3 зі скаргою до слідчого судді, є дотриманим.

Враховуючи важливість інституту закриття кримінального провадження для належної реалізації прав осіб, пов`язаних із вчиненням кримінального правопорушення, ухвали слідчих суддів, які постановляють за результатами розгляду скарги на постанову про закриття кримінального провадження, мають містити відповіді на всі доводи скаржника, які зумовили звернення до слідчого судді (позиція ВССУ, відображена в Узагальненні, яка ураховується судом з огляду на положення Закону України «Про судоустрій і статус суддів»).

Згідно з ч. 2 ст. 9 КПК України, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень. Аналогічні положення відображені і у ч. 4 ст. 38 КПК України щодо зобов`язань самого органу досудового розслідування, які вказують, що останній має застосувати всі передбачені законом заходи для забезпечення ефективності розслідування.

Закриття кримінального провадження, відповідно до ст. ст. 2, 284 КПК України, є одним із способів його остаточного вирішення, а тому провадження має закриватися після всебічного, повного та об`єктивного дослідження всіх обставин справи та оцінки слідчим всіх зібраних та перевірених доказів.

Тобто, повнота дослідження кримінального провадження означає встановлення всього кола фактичних обставин, що можуть суттєво вплинути на рішення у кримінальному провадженні, використання такої сукупності доказів, яка обґрунтовує зроблені висновки як такі, що не залишають місця сумнівам.

Неупередженість означає дослідження органами, що ведуть процес, обставин кримінального провадження у точній відповідності з дійсністю, неупередженість їх у збиранні, перевірці та оцінці доказів, безсторонність щодо всіх учасників процесу та інших осіб, які беруть участь у кримінальному провадженні, оскільки на прокурора, керівника органу досудового розслідування, слідчого покладається обов`язок надати доказам належну правову оцінку за правилами ч. 1 ст. 94 КПК України, та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

Таким чином, дізнавач, слідчий, прокурор під час досудового розслідування, зобов`язаний детально та всебічно перевірити доводи особи, що подала таку заяву.

Доказування, згідно з ч. 2 ст. 91 КПК України, полягає у збиранні, перевірці та оцінці доказів з метою встановлення обставин, що мають значення для кримінального провадження.

Водночас, для закриття кримінального провадження на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України (відсутність в діянні складу кримінального правопорушення), слідству слід встановити: 1) наявність діяння, вчиненого особою; 2) наявність доказів, за яких можна встановити факт відсутності у діянні хоча б одного елемента складу злочину - об`єкту, об`єктивної сторони, суб`єкту, суб`єктивної сторони.

Ознайомившись зі скаргою та дослідивши долучені до неї матеріали, оглянувши матеріали кримінального провадження, заслухавши думку ОСОБА_3 та слідчого, слідчий суддя вважає, що скарга підлягає задоволенню, оскільки, з урахуванням всіх обставин, встановлених при розгляді скарги, слідчим при розгляді та винесенні постанови про закриття кримінального провадження від 16.10.2025 року, перевірка проведена поверхово, без ретельного з`ясування всіх обставин.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, слідчою СВ Дніпровського УП ГУ НП у м. Києві ОСОБА_15 від 25.04.2025 року було задоволено клопотання ОСОБА_3 від 22.04.2025 року та долучено до матеріалів провадження стенограму відеозапису слідчого експерименту з ОСОБА_5 , який зізнався про факт того, що він відштовхнув зі сходів потерпілого.

Зокрема, у матеріалах кримінального провадження містяться долучені ОСОБА_3 як доказ фото та флеш-носій з відео- та аудіо записами.

Також, містяться письмові вказівки прокурора Дніпровської окружної прокуратури міста Києва від 31.03.2025 року на проведення слідчих (розшукових) дій у кримінальному провадженні № 0002118 від 04.10.2022 року, у порядку п. 4 ч. 2 ст. 36 КПК України, у тому числі, допитати в якості свідків осіб, про яких, зокрема, зазначає і сам ОСОБА_3 , а також, ухвала слідчого судді Дніпровського районного суду м. Києва від 05.08.2025 року про зобов`язання виконати у повному обсязі ухвалу слідчого судді Дніпровського районного суду м. Києва від 13.12.2024 року в частині виконання вказаних вище письмових вказівок прокурора, однак, такі вказівки прокурора у повному обсязі не виконані.

Крім того, як вбачається з матеріалів кримінального провадження, було проведено судово-медичні експертизи та наявні висновки експертів, у тому числі, висновок експерта № 042-1604-2024 від 15.11.2024 року, про який також зазначає у своїй скарзі ОСОБА_3 , але про який не вказано та не дано йому оцінку в постанові про закриття кримінального провадження від 16.10.2025 року, з якого вбачається, що при судово-медичному огляді ОСОБА_3 , є підстави стверджувати, що вищевказана травма відноситься до тілесного ушкодження середнього ступеню тяжкості, що спричинило тривалий розлад здоров`я на строк понад 21 добу. Враховуючи характер та локалізацію виявлених у ОСОБА_3 тілесних ушкоджень, дані проведення слідчого експерименту за його участю від 21.12.2023, можна заключити, що виявлені у нього тілесні ушкодження могли утворитися при обставинах та у спосіб, на які він вказує, що не суперечить об`єктивним судово-медичним даним.

Таким чином, під час проведення досудового розслідування необхідно з`ясувати та ретельно перевірити всі вищевказані обставини, допитати осіб, надати належну оцінку всім доказам, а також, провести ряд інших слідчих дій і вжити всіх передбачених законом заходів для всебічного, повного і об`єктивного дослідження обставин для прийняття відповідного рішення.

Згідно зі ч. 3 ст. 307 КПК України, ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дію чи бездіяльність слідчого, дізнавача чи прокурора не може бути оскаржена, окрім ухвали про відмову у задоволенні скарги на постанову про закриття кримінального провадження.

З урахуванням наведеного та керуючись ст. ст. 303-307 КПК України, слідчий суддя, -

П О С Т А Н О В И В:

Скаргу ОСОБА_3 на постанову старшого слідчого СВ Дніпровського УП ГУ НП у м. Києві ОСОБА_4 від 16.10.2025 року про закриття кримінального провадження № 0002118 від 04.10.2022 року за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України, - задовольнити.

Постанову старшого слідчого СВ Дніпровського УП ГУ НП у м. Києві ОСОБА_4 від 16.10.2025 року про закриття кримінального провадження № 0002118 від 04.10.2022 року - скасувати.

Копію ухвали надіслати для виконання.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя