ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Провадження № 11-сс/818/144/26 Суддя доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 січня 2026 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду у складі:

головуючого - ОСОБА_2

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря - ОСОБА_5 ,

захисника - адвоката ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду м. Харкова від 30 грудня 2025 року, якою стосовно підозрюваного ОСОБА_7 застосовано запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту з покладенням певних процесуальних обов`язків у кримінальному провадженні № 0002500 від 29.12.2025 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 345 КК України,-

В С Т А Н О В И Л А :

Цією ухвалою обрано відносно підозрюваного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту за місцем проживання: АДРЕСА_1 на строк 2 місяці - до 28.02.2026 року та покладено на нього обов`язки: заборонити цілодобово залишати місце фактичного мешкання, а саме: АДРЕСА_1 ; здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну; прибувати до визначеної службової особи із встановленою періодичністю; повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання; не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований, проживає чи перебуває, без дозволу слідчого, прокурора або суду.

Не погодившись з таким рішенням слідчого судді захисник ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій просив ухвалу слідчого судді змінити та постановити нову ухвалу, якою застосувати до підозрюваного запобіжний захід у вигляді домашнього арешту у певний період доби, з 21:00 год. до 06:00 год. наступної доби.

В обґрунтування своєї апеляційної скарги захисник посилався на практику ЄСПЛ. Вказував, що ризики передбачені ч.1 ст. 177 КПК України є недоведеними, оскільки відсутні докази їх існування. Поряд з цим вказував на необґрунтованість висновків слідчого судді щодо неможливості застосування більш м`якого запобіжного заходу ніж цілодобовий домашній арешт. Також посилався на відомості про особу підозрюваного, а саме на те, що він раніше не судимий, неодружений, офіційно працевлаштований в юридичній особі, вид основної діяльності якої стосується виробництва повітряних і космічних літальних апаратів, супутнього устаткування.

В судове засідання в суд апеляційної інстанції прокурор не з`явився, про дату, час та місце розгляду апеляційної скарги повідомлений належним чином, про що свідчать відомості телефонного повідомлення, причин неявки суду не повідомив.

Враховуючи вимоги ч. 2 ст. 422 та ч. 4 ст. 405 КПК України неприбуття сторін або інших учасників кримінального провадження не перешкоджає проведенню розгляду справи, якщо такі особи були належним чином повідомлені про дату, час і місце апеляційного розгляду та не повідомили про поважні причини свого неприбуття.

За таких обставин колегія суддів дійшла висновку про можливість проведення розгляду без участі прокурора.

Заслухавши доповідь головуючого судді, доводи захисника ОСОБА_6 , який підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити, дослідивши наведені в апеляційній скарзі доводи та перевіривши матеріали кримінального провадження, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга захисника підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

З матеріалів провадження вбачається, що СВ ХРУП № 3 ГУНП в Харківській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0002500 від 29.12.2025 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 345 КК України.

29.12.2025 року ОСОБА_7 було затримано в порядку ст. 208 КПК України.

29.12.2025 року ОСОБА_7 було повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 345 КК України.

30.12.2025 року слідчий звернулася до слідчого судді Шевченківського районного суду м. Харкова з клопотанням, про застосування запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту стосовно ОСОБА_7 з покладенням на нього певних процесуальних обов`язків, передбачених ч.5 ст. 194 КПК України.

В обґрунтування клопотання слідчий посилався на фактичні обставини кримінального правопорушення, обґрунтованість підозри щодо ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 345 КК України, які підтвердив наданими до клопотання доказами. Також зазначав, що останній може переховуватись від органів досудового розслідування та суду з метою уникнення кримінальної відповідальності; може незаконно впливати на свідків та потерпілих у цьому кримінальному провадженні; може вчинити інше кримінальне правопорушення, а також посилався на те, що застосування жодного із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти цим ризикам.

Ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Харкова від 30 грудня 2025 року задоволено клопотання слідчого.

Застосовано щодо підозрюваного ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту та покладено на нього певні процесуальні обов`язки, передбачені ч.5 ст. 194 КПК України.

Обґрунтовуючи таке рішення слідчий суддя встановив обґрунтованість підозри, існування ризиків, передбаченого п.п. 1,3,5 ч.1 ст. 177 КПК України, однак під час вирішення питання запобіжного заходу були враховані всі представлені під час розгляду клопотання відомості про особу підозрюваного, який раніше не судимий, не одружений, зареєстрований в м. Харкові, офіційно не працевлаштований. Всі ці дані про особу підозрюваного та обставини вчинення ним кримінального правопорушення, що вказані в підозрі, його роль, визначена в підозрі, встановлення слідим суддею ризиків, передбачених ч.1 ст. 177 КПК України, дані щодо стану здоров`я свідчать про те, що відносно нього можна обрати запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту для забезпечення його процесуальної поведінки під час досудового розслідування.

Відповідно до положень ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь - яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Згідно зі ст. 177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені ч.1 цієї статті.

Відповідно до положень статті 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним засобом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Відповідно до п.4 ч. 1 ст. 176 КПК України до підозрюваного може бути застосовано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту під час досудового розслідування слідчим суддею за клопотанням слідчого, прокурора.

Згідно ч.2 ст.181 КПК України запобіжний захід у вигляді домашнього арешту може бути застосований до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого передбачено покарання у виді позбавлення волі,на строк не більше двох місяців, як зазначено в ч. 6 ст. 181 КПК України. У разі необхідності, відповідно до ч.6 ст.194 КПК України, цей строк може бути продовжений за клопотанням прокурора в порядку, передбаченому статтею 199 цього Кодексу.

Згідно практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства. Згідно п. 48 рішення "Чеботарь проти Молдови" № 3561/06 від 13.11.2007 р. Європейський Суд з прав людини зазначив "Суд повторює, що для того, щоб арешт по обґрунтованій підозрі був виправданий у відповідності ст. 5, 1 (с), поліція не зобов`язана мати докази, достатні для пред`явлення обвинувачення ні в момент арешту, ні під час перебування заявника від вартою. Також не обов`язково, щоб затриманій особі були, в кінцевому рахунку, пред`явленні обвинувачення, або щоб ця особа була піддана суду. Метою попереднього тримання під вартою є подальше розслідування кримінальної справи, яке повинно підтвердити або розвіяти підозру, яка є підставою для затримання". (рішення у справі "Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства" від 30 серпня 1990 року, п.32, Series A,№ 182 та Мюррей проти Сполученого Королівства" від 28 жовтня 1994 року, п.55, Series A, № 300-A).

Вирішуючи клопотання слідчого по суті, слідчий суддя виходив з того, що з урахуванням ризиків, встановлених слідчим суддею, враховуючи існування обґрунтованої підозри, відомості про особу підозрюваного, вважав можливим застосувати до ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту, з покладенням обов`язків передбачених ч.5 ст.194 КПК України.

Колегія суддів не може погодитись з таким висновком слідчого судді щодо виду домашнього арешту виходячи з наступного.

Враховуючи відомості про особу підозрюваного, колегія суддів дійшла висновку, що стосовно ОСОБА_7 належить обрати запобіжний захід у вигляді домашнього арешту у певний час доби.

Відповідно до вимог пунктів 3 і 4 статті 5 Конвенції про захист прав людини основоположних свобод та практики Європейського суду з прав людини, обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливо лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. При цьому, ризик переховування підозрюваного, обвинуваченого від правосуддя не може оцінюватись виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику.

Відповідно до вимог ч.4 ст.194 КПК України, якщо при розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий або прокурор доведе наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст.177 КПК України, але не доведе недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного обов`язки, передбачені частиною п`ятою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

Таким чином, норма ч.4 ст.194 КПК України містить вказівку про те, що слідчий суддя, суд при розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу має право застосувати більш м`який запобіжний захід, якщо прокурор не доведе недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам, передбачених ст.177 КПК України. Тобто зі змісту цієї норми вбачається дискреційне право слідчого судді на власний розсуд вирішувати, який запобіжний захід може забезпечити запобігання встановленим ризикам.

Законодавець залишив вирішення цього питання для суддівського розсуду, тобто можливості суддівської дискреції, а саме, право слідчого судді обирати між альтернативами, іншими більш м`якими запобіжними заходами, кожен з яких є законним, виходячи із цілей та принципів права, загальних засад судочинства, конкретних обставин справи, даних про особу підозрюваного, справедливості й достатності обраного запобіжного заходу.

Колегія суддів погоджується з висновком слідчого судді суду першої інстанції щодо обґрунтованості підозри ОСОБА_7 , що підтверджується зібраними в кримінальному провадженні доказами та за кваліфікацією передбаченою ч.2 ст. 345 КК України. Вказане свідчить про достатні підстави вважати, що підозрюваний може здійснити дії, що пов`язані з ризиками але запобігти цим ризикам можливо шляхом застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, згідно чинного КПК України.

Як вбачається з матеріалів провадження ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 345 КК України, тобто умисне заподіяння працівникам правоохоронного органу легких тілесних ушкоджень у зв`язку з виконанням цими працівниками своїх службових обов`язків.

Обґрунтованість підозри підтверджується доказами, зібраними в ході досудового розслідування, а саме відомостями, що містяться у: протоколами допиту свідків, протоколами впізнання особи за фотознімками, висновками судово-медичних експертиз.

Разом з цим, у відповідності до вищенаведених норм закону, колегія суддів враховує обставини, що ОСОБА_7 раніше не судимий, офіційно працевлаштований та працює на посаді монтажника електроустаткування літальних апаратів, що під час воєнного стану є важливою для забезпечення боєздатності ЗСУ. Поряд з цим, ОСОБА_7 має позитивну характеристику з місця роботи. З огляду на викладене, колегія суддів вважає не обґрунтованими доводи слідчого та прокурора щодо наявності підстав для обрання йому запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту, враховуючи можливість встановлення процесуального обов`язку утримуватися від спілкування зі свідками у цьому кримінальному провадженні.

Згідно практики Європейського суду з прав людини, тяжкість злочину не може сама по собі слугувати виключною підставою для тримання особи під вартою, до чого прирівняно і домашній арешт.

З наданих матеріалів судового провадження встановлено, що відсутні будь-які відомості щодо здійснення підозрюваним ОСОБА_7 незаконного впливу на свідків та потерпілих у цьому кримінальному провадженні.

Однак, при встановленні наявності ризику впливу на свідків слід враховувати встановлену КПК процедуру отримання показань від осіб, які є свідками, у кримінальному провадженні, а саме спочатку на стадії досудового розслідування показання отримуються шляхом допиту слідчим чи прокурором, а після направлення обвинувального акту до суду на стадії судового розгляду усно шляхом допиту особи в судовому засіданні (частини 1, 2 статті 23, статті 95, 224 КПК).

Крім того, ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні не тяжкого злочину, за вчинення якого передбачене покарання у вигляді позбавлення волі на строк до 5 років, однак не дивлячись на це підозрюваний ОСОБА_7 сумлінно виконує свої процесуальні обов`язки, в тому числі з`являється за першою вимогою до слідчого, прокурора чи суду, що вочевидь свідчить про мінімальну ймовірність настання такого ризику.

Таким чином, враховуючи сумлінну процесуальну поведінку підозрюваного ОСОБА_7 , а також вид його діяльності, що обумовлює необхідність у денний час доби перебувати на робочому місці, колегія суддів вважає, що саме домашній арешт лише у певний час доби здатен запобігти ризикам, а саме переховування від органу досудового розслідування чи суду та незаконно впливати на потерпілих та свідків, а також вчинити інше кримінальне правопорушення.

З урахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що домашній арешт у певний час доби з покладенням на підозрюваного обов`язків, передбачених частиною 5 статті 194 КПК України в повній мірі відповідає меті його застосування - забезпеченню виконання підозрюваним покладних на нього процесуальних обов`язків та запобіганню спробам вчинити дії, передбачені ч.1 ст.177 КПК України та дотримання вимог ч.2 ст.28 КПК України, щодо проведення досудового розслідування у розумні строки.

Разом з цим, при виявленні обставин, які будуть свідчити про фактичну неефективність домашнього арешту у певний час доби, прокурор разом зі слідчим не позбавлений процесуальної можливості звернутись з відповідним клопотанням до слідчого судді, щодо зміни запобіжного заходу на більш тяжке.

На підставі викладеного, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга захисника підлягає частковому задоволенню, ухвала слідчого судді підлягає скасуванню в частині визначення виду домашнього арешту та в частині визначення обов`язків, що покладаються на підозрюваного, з постановленням нової ухвали в цій частині про застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту в певний час доби із покладенням на нього обов`язків, передбачених частиною 5 статті 194 КПК України, а також з можливістю під час оголошення повітряної тривоги перейти до найближчого укриття та перебувати там до закінчення відповідної тривоги, з обов`язковим поверненням до визначеного місця відбування домашнього арешту.

Керуючись ст.ст. 179, 376, 404, 407 ч.3 п.2, 419, 422 КПК України, колегія суддів, П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 - задовольнити частково.

Ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду м. Харкова від 30 грудня 2025 року - скасувати в частині виду домашнього арешту та в частині визначення обов`язків, що покладаються на ОСОБА_7 та в цій частині прийняти нову ухвалу.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , запобіжний захід у вигляді домашнього арешту у певний період доби за вказаною адресою в межах строку досудового розслідування, тобто до 28.02.2026 року включно.

Відповідно до ч.5 ст. 194 КПК України, покласти на ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обов`язки:

- не залишати місце проживання, а саме: АДРЕСА_1 з 22:00 год. до 06:00 год. наступної доби;

- прибувати до слідчого, прокурора чи суду за першою вимогою у визначений ними час;

- не відлучатись з м. Харкова без дозволу слідчого, прокурора або суду;

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;

- утримуватись від спілкування зі свідками в даному кримінальному провадженні;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну;

- під час оголошення повітряної тривоги підозрюваний має право перейти до найближчого укриття та перебувати там до закінчення відповідної тривоги, з обов`язковим поверненням до визначеного місця відбування домашнього арешту.

В решті ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду м. Харкова від 30 грудня 2025 року - залишити без змін.

Контроль за виконанням ухвали покласти на прокурора.

Ухвала апеляційного суду оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий -

Судді :