Справа № 275/1111/25
У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 січня 2026 року селище Брусилів

Брусилівський районний суд Житомирської області в склад:

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю: прокурора - ОСОБА_3

захисника - адвоката ОСОБА_4 ,

обвинуваченого - ОСОБА_5 ,

розглянувши в судовому засіданні в залі Брусилівського районного суду Житомирської області клопотання прокурора про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання півд вартою відносно:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ення, уродженця м. Павлограда Дніпропетровської області, громадянина України, з середньою освітою, не одруженого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , та проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , не судимого вс илу ст. 89 КК України,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.307 КК України,

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Брусилівського районного суду Житомирської області перебуває кримінальне провадження № 0000285 за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.307 КК України.

Прокурором подано клопотання про продовження строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою, без визначення розміру застави, щодо обвинуваченого ОСОБА_5 , який обвинувачується у незаконному придбанні, зберіганні та перевезенні з метою збуту особливо небезпечної психотропної речовини -PVP, обіг якої заборонено, у особило великих розмірах, вчиненими за попередньою змовою групою осіб, так як вважає, що обвинувачений ОСОБА_5 може переховуватись від суду, вчиняти інші кримінальні правопорушення, впливати на свідків, а жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти вказаним ризикам, передбачених п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України. Вважає, що наявні достатні підстави для необхідності та обґрунтованості продовження запобіжного заходу ОСОБА_5 у вигляді тримання під вартою.

Зокрема, існує реальний ризик переховування обвинуваченого ОСОБА_5 від суду, з метою уникнення кримінальної відповідальності, враховуючи тяжкість вчиненого ним кримінального правопорушення та тяжкість покарання, яке йому загрожує у разі визнання його винуватим, а саме позбавлення волі строком від 9 до 12 років.

Крім того, вік ОСОБА_5 його соціальні зв`язки, стан здоров`я, дозволяють останньому переховуватись від суду, що збільшує ризик втечі від кримінального переслідування.

Ухвалою слідчого судді Коростишівського районного суду Житомирської області від 19 вересня 2025 року обвинуваченому ОСОБА_5 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 16 листопада 2025 року включно.

Ухвалою Брусилівського районного суду Житомирської області від 14 листопада 2025 року обвинуваченому ОСОБА_5 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 13 січня 2026 року включно.

До спливу продовженого строку суд зобов"язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Прокурор просив продовжити обвинуваченому ОСОБА_5 строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб.

Обвинувачений ОСОБА_5 та його захисник - адвокат ОСОБА_4 в суді не заперечували проти задоволення клопотання прокурора про продовження обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Суд, вислухавши учасників провадження, дослідивши клопотання про продовження запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_5 , суд приходить до наступного.

18 вересня 2025року ОСОБА_5 було затримано в порядку ст. 208 КПК України.

19 вересня 2025 року ухвалою слідчого судді Коростишівського районного суду Житомирської області підозрюваному ОСОБА_5 обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 днів, до 16 листопада 2025 року.

Ухвалою Брусилівського районного суду Житомирської області від 14 листопада 2025 року обвинуваченому ОСОБА_5 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 13 січня 2026 року включно.

Відповідно до частини 1 статті 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України.

Судом при вирішенні питання про доцільність продовження запобіжних заходів та обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою враховуються положення законодавства, "Конвенції про захист прав людини", а також практика Європейського суду, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою, а також враховує конкретні обставини по даному провадженню.

З обвинувального акту вбачається, що ОСОБА_5 обвинувачується у незаконному придбанні, зберіганні та перевезенні з метою збуту особливо небезпечної психотропної речовини - PVP, обіг якої заборонено, у особливо великих розмірах, вчиненому за попередньою змовою групою осіб, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 307 КК України.

ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від 09 до 12 років .

ОСОБА_5 офіційної не працює, не судимий в силу ст. 89 КК України.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості , переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи. При розгляді питання про доцільність тримання під вартою судовий орган повинен брати до уваги фактори, які можуть мати відношення до справи: характер (обставини) і тяжкість злочину; обгрунтованість доказів того, що саме ця особа вчинила злочин; покарання, яке можливо, буде призначено в результаті засудження; характер, минуле, особисті та соціальні обставини життя особи, його зв"язки з суспільством.

Враховуючи обставини кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_5 , дані про його особу, суд вважає, що , усвідомлюючи наслідки відповідальності , обвинувачений може вчиняти спроби переховуватися від суду з метою уникнення кримінальної відповідальності та недостатність за таких обставин у застосуванні щодо нього іншого запобіжного заходу ніж тримання під вартою.

Кримінальне правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_5 , має досить високий ступінь суспільної небезпеки, наявність якої, незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи обвинуваченого, та з урахуванням практики Європейського суду з прав людини, яка свідчить про те, що суд своїм рішенням повинен забезпечити не лише права обвинувачених, але й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства. Тому, враховуючи продовження існування ризиків, визначених пунктами ч. 1 ст. 177 КПК України, та неможливість запобігти цим ризикам шляхом застосування менш суворого запобіжного заходу ніж тримання під вартою, а також враховуючи особу обвинуваченого, суд вважає, що обвинуваченому ОСОБА_5 слід продовжити запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави, строк якого відповідно до вимог ч. 1 ст. 197 КПК України не може перевищувати шістдесяти днів.

На підставі викладеного, керуючись ст. 176-178, 183, 314-316, 331, 372, 392-395 КПК України, суд -

УХВАЛИВ:

Клопотання задовольнити.

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк 60 днів, без визначення розміру застави, до 06 березня 2026 року ( включно).

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Житомирського апеляційного суду протягом семи днів з дня її оголошення.

Суддя ОСОБА_1