Справа №766/1417/26
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07.02.2026 Слідчий суддя Херсонського міського суду Херсонської області ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

підозрюваного ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Херсоні клопотання слідчого СВ Херсонського РУП ГУНП в Херсонській області лейтенанта поліції ОСОБА_6 , погоджене з прокурором Херсонської окружної прокуратури ОСОБА_7 , у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань №0000172 від 05.02.2026 року, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Херсон, українця, громадянина України, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого, підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 115 КК України,

ВСТАНОВИВ:

07.02.2026 року слідчий СВ ХРУП ГУНП в Херсонській області лейтенант поліції ОСОБА_6 , звернувся до суду з клопотанням, погодженим прокурором, у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань №0000172 від 05.02.2026, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 115 КК України строком на 60 днів без визначення розміру застави.

Обґрунтування клопотання

В обґрунтування клопотання зазначено, що ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 115 КК України. Викладені обставини щодо суті повідомленої ОСОБА_4 підозри у вчиненні кримінального правопорушення в повній мірі обґрунтовуються отриманими стороною обвинувачення в порядку, визначеному КПК України, доказами.

Під час досудового розслідування встановлено наявність ризиків, передбачених ч.1 ст. 177 КПК України, а саме:

- п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України - переховуватись від органу досудового розслідування та суду. Підтвердженням вказаного ризику є те, що ОСОБА_4 під час дії на території України воєнного стану, з метою створення перешкод досудовому слідству, відсутності міцних соціальних зв`язків, офіційного місця працевлаштування, може зникнути з місця фактичнного місця проживання до іншої місцевості, що дає підстави вважати, що останній може переховуватись від органів досудового розслідування та суду з метою уникнення від кримінальної відповідальності. При цьому, ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення проти життя і здоров`я особи, що є особливо тяжким злочином, при цьому розуміючи що до нього може бути застосована реальна міра покарання у вигляді позбавлення волі, що свідчить про можливість переховуватися і від органів досудового розслідування, чим сприятиме перешкоджанню досудового розслідування, так і самого подальшого розгляду у суді, що призведе до затягування розгляду справи;

- п. 3 ч.1 ст. 177 КПК України - незаконно впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні, так як ОСОБА_4 , будучи повідомленим про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 15, ч. 1 ст. 115 КК України, під загрозою можливого покарання, беручи до уваги характер та обставини, суспільну небезпеку злочину, може незаконно впливати на свідків, здебільшого на ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , та ОСОБА_10 , з якими він особисто знайомий, а також на потерпілого ОСОБА_11 , або інших осіб які встановлюються, а саме шляхом помсти, залякування, підкупу, шантажу, погроз, а також примусити вже допитаних свідків змінити покази на свою користь до дачі неправдивих показів та викривлення обставин, які підлягають доказуванню;

- п. 4 ч. 1 ст. 177 КПК України - перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином. Підтвердженням вказаного ризику є те, що ОСОБА_4 з метою створення перешкод досудовому слідству, може зникнути з місця постійного мешкання, у зв`язку з цим, у правоохоронних органів України фактично не буде можливості затримати підозрюваного та - як наслідок - притягнути останнього до кримінальної відповідальності, що становить перешкодою для всебічного та повного досудового розслідування. Також, підозрюваний ОСОБА_4 може перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином (штучне затягування досудового розслідування; розголошення відомостей результатів досудового розслідування, що призведе до його неповноти, втрати доказів вини підозрюваного тощо), в тому числі знищити речові докази, які могли залишитися за місцем його проживання.

- п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України - вчинити інше кримінальне правопорушення оскільки ОСОБА_4 не має міцних соціальних зв`язків та офіційного місця працевлаштування, постійного заробітку та таким чином є обґрунтовані підстави вважати, що останній може скоїти інше кримінальне правопорушення.

Неможливість застосування запобіжного заходу до підозрюваного ОСОБА_4 у вигляді особистого зобов`язання пов`язана з тим, що даний запобіжний захід вимагає наявність особливої довіри до підозрюваного в підтвердження можливості дотримання процесуальних обов`язків. Враховуючи тяжкість покарання за вчинений ним злочин та вказані вище обставини, вимагається контроль за поведінкою підозрюваного.

Неможливість застосування запобіжного заходу до підозрюваного ОСОБА_4 у вигляді особистої поруки пов`язана з тим, що до органу досудового розслідування не було звернення із письмовим зобов`язанням про те, що особа поручається за виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків, відповідно до ст. 194 КПК України, і зобов`язується за необхідністю доставити його до органу досудового розслідування чи в суд на першу вимогу.

Неможливість застосування запобіжного заходу до підозрюваного у вигляді застави, відповідно до ч. 4 ст. 183 КПК України, пов`язана з тим, що злочин вчинений із погрозою застосування насильства відносно потерпілого, застосуванням, тому на думку сторони обвинувачення підстав для визначення розміру застави не має.

Неможливість застосування запобіжного заходу відносно ОСОБА_4 , у вигляді домашнього арешту пов`язана з тим, що під час перебування ОСОБА_4 навіть під цілодобовим домашнім арештом, не виключає можливості здійснення впливу на свідків у кримінальному провадженні, як безпосередньо так і за допомогою інших осіб, надасть змогу йому впливати на потерпілих, свідків, експертів, спеціалістів у даному кримінальному провадженні, з використанням цих зав`язків.

Доводи учасників провадження у судовому засіданні

У судовому засіданні прокурор подане клопотання підтримала, просила його задовольнити.

Підозрюваний та його захисник в судовому засіданні заперечували обґрунтованість підозри та просили відмовити у задоволенні клопотання.

Мотивація суду

Заслухавши пояснення учасників провадження, дослідивши матеріали клопотання, слідча суддя приходить до наступного висновку.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Метою застосування будь-якого запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується (ч.1 ст. 177 КПК України).

Згідно з ч. 2 ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до положень статті 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Пунктом 4 ч.2 ст.183 КПК України встановлено, що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

При розгляді клопотання про обрання або ж продовження застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обов`язково має бути розглянуто можливість застосування інших (альтернативних) запобіжних заходів (правова позиція, викладена у п. 80 рішення ЄСПЛ від 10 лютого 2011 року у справі «Харченко проти України»).

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Слідчим суддею встановлено, що Слідчим відділенням Херсонського РУП ГУНП в Херсонській області здійснюється досудове розслідування кримінального провадження №0000172 від 05.02.2026 року за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 115 КК України.

За версією сторони обвинувачення, ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюється в тому, що він 02.02.2026 (більш точний час досудовим розслідуванням не встановлено), перебуваючи в квартирі за адресою: АДРЕСА_3 , усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно - небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, переслідуючи прямий умисел, спрямований на протиправне заподіяння смерті іншій людині, під час раптово виниклого конфлікту на ґрунті неприязних стосунків, шляхом застосування ножа, намагався позбавити життя потерпілого ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , шляхом завдання останньому ударів ногами та руками по тулубу і голові не менше 5-ти ударів, після чого взяв до рук ніж та наніс один удар металевою частиною ножа в життєво важливий орган грудну клітину з лівої сторони в область серця, спричинивши такими діями ОСОБА_11 відповідно до довідки КНП Херсонська обласна клінічна лікарня ХОР №93 від 05.02.2026 наступні тілесні ушкодження: ЗЧМТ, субдуральна гематома зліва, перелом вилице-орбітального комплексу зліва, ножове проникаюче поранення в область грудної клітини зліва, відкритий пневмоторакс, масивна міжм`язова емфізема, однак, ОСОБА_4 , виконавши всі дії, які вважав необхідними виконати для доведення злочину до кінця, не довів свій злочинний намір до кінця із причин, що не залежали від його волі, оскільки потерпілому вчасно надано медичну допомогу.

Таким чином, ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 , вчинив злочин, передбачений ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 115 КК України, а саме закінчений замах на умисне вбивство, тобто на умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині, вчинений особою, яка виконала усі дії, які вважала необхідними для доведення злочину до кінця, але злочин не було закінчено з причин, які не залежали від її волі.

06.02.2025 о 02:29 год. у приміщені Херсонського РУП ГУНП в Херсонській області, за адресою: м. Херсон, вул. В. Примаченка, 10, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в порядку п.6 ч. 1 ст. 615 КПК України, затримано.

Протокол затримання особи ( ОСОБА_4 ) було підписано підозрюваним та захисником адвокатом ОСОБА_5 (доручення №2-21-2026-000115 від 06.02.2026 року) та понятими без жодних зауважень та застережень щодо його змісту. Підозрюваний копію протоколу отримав та жодних зауважень щодо його змісту також не надав.

Відповідно до ч.ч. 2, 3 ст.278 КПК України письмове повідомлення про підозру затриманій особі вручається не пізніше двадцяти чотирьох годин з моменту її затримання. У разі якщо особі не вручено повідомлення про підозру після двадцяти чотирьох годин з моменту затримання, така особа підлягає негайному звільненню.

07.02.2026 року на підставі до ст.ст. 40, 42, 276-278 КПК України ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 повідомлено про підозру у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 15, ч. 1 ст. 115 КК України.

Доказів недотримання строків вручення письмового повідомлення про підозру визначених ст. 278 КПК України матеріали клопотання не містять та стороною захисту надані не були.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення.

Обставини, що дають підстави підозрювати ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, викладені та підтверджується наявними в матеріалах кримінального провадження доказами, зокрема:

- електронними рапортами ЄО №2717 від 05.02.2026 та ЄО № 2759 від 06.02.2026 ;

- протоколом огляду місця події від 05.02.2026 за адресою: АДРЕСА_3 ;

- постанова про визнання та приєднання в якості речового доказу від 05.02.2026;

- довідкою КНП «ХОКЛ» ХОР №93 від 05.02.2026;

- протоколом допиту свідка ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 від 06.02.2026;

- протоколом допиту свідка ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_4 ;

- протоколом впізнання пред`явлення особи для впізнання за фотознімками за участі ОСОБА_12 ;

- протоколом допиту свідка ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_5 ;

- протоколом допиту свідка ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_6

- протоколом додаткового допиту свідка ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_6 ;

- протоколом впізнання пред`явлення особи для впізнання за фотознімками за участі ОСОБА_13 від 06.02.2026;

- іншими матеріалами кримінального провадження у їх сукупності.

Ці дані здатні переконати об`єктивного спостерігача у тому, що ОСОБА_4 міг вчинити кримінальне правопорушення, а отже підтверджують наявність обґрунтованої підозри.

Слідчий суддя на даному етапі провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні кримінальних правопорушень. Слідчий суддя на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів повинен визначити лише чи є причетність особи до вчинення злочинів вірогідною та достатньою для застосування щодо особи обмежувальних заходів.

Щодо ризиків, зазначених у клопотанні.

Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь можливості, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати досудовому розслідуванню та судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству. При визначенні ризиків закон не вимагає неспростовних доказів того, що підозрюваний однозначно, поза всяким сумнівом, здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає обґрунтування, що він має реальну можливість їх здійснити під час вирішення питання про застосування запобіжного заходу або в майбутньому. Отже ризики, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може здійснити спробу протидії кримінальному провадженню у формах, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, слід вважати наявними за умови встановлення вірогідності їх здійснення.

При оцінці ризику переховування від правосуддя може братися до уваги (поряд з іншими обставинами) і загроза відносно суворого покарання (§ 76 рішення ЄСПЛ «Пунцельт проти Чехії» («Punzelt v. Czech Republic») № 31315/96 від 25.04.2000).

Згідно ч.1 ст.115 КК України передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від семи до п`ятнадцяти років.

Отже, з урахуванням наведених обставин обґрунтованої підозри у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 115 КК України, а також враховуючи тяжкість інкримінованого ОСОБА_4 кримінального правопорушення, слідчий суддя вважає доведеним, що з метою уникнення кримінальної відповідальності підозрюваний може переховуватись від органів досудового слідства та суду, а тому наявний ризик, передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Також наявний ризик, передбачений пунктом 3 ч.1 ст. 177 КПК України, а саме: ризик незаконного впливу ОСОБА_4 на свідків та потерпілого. При цьому слідчий суддя враховує, що за змістом ч.1 ст.23 КПК України, суд досліджує докази безпосередньо, показання учасників кримінального провадження суд отримує усно, а відповідно до ч. 4 ст. 95 КПК України, суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 КПК України. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них. Тобто ризик впливу на свідків та потерпілих існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від свідків та дослідження їх судом. За таких обставин заборона спілкуватися з певними визначеними особами як наслідок встановлення ризику впливу на них - це об`єктивна необхідність забезпечення недоторканості показань інших учасників кримінального провадження, які мають доказову цінність. За таких умов слідчий суддя доходить висновку про достатню вірогідність ризику впливу на свідків та потерпілого, оскільки ОСОБА_4 з ними знайомий та вони були присутні під час вчинення останнім кримінального правопорушення, що вказує на те, що залишаючись на свободі підозрюваний матиме змогу незаконно впливати на свідків та потерпілого, з метою їх спонукання до ненадання показань, перекручування або спотворення обставин, які їм відомі.

Належного обґрунтування та конкретизації ризиків, передбачених п.4 та п.5 ч. 1 ст. 177 КПК України, подане клопотання не містить та прокурором не обґрунтовано в судовому засіданні, у зв`язку з чим слідчий суддя вважає їх недоведеними.

Згідно з вимогами КПК України, на стадії вирішення питання про застосування запобіжного заходу, слідчий суддя не діє оцінки доказам з точки зору їх достатності та допустимості для доведення винуватості особи, а перевіряє лише наявність обґрунтованої підозри, тобто сукупність фактичних даних, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа могла вчинити інкриміноване кримінальне правопорушення.

Доводи сторони захисту щодо необґрунтованості підозри у вчиненні його підзахисним кримінального правопорушення, слідчий суддя вважає такими, що не можуть бути прийняті до уваги, оскільки надані стороною обвинувачення матеріали вказують на наявність обґрунтованої підозри.

Метою запобіжного заходу є не карна функція, а забезпечувальна, тобто до підозрюваного має бути застосований такий вид запобіжного заходу, який би в повній мірі забезпечив запобіганню ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, а також відповідав засадам гарантування основоположних прав людини на свободу та особисту недоторканність.

При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу відповідно до положень ст. 178 КПК України слідчий суддя враховує встановлені обставини та вагомість наявних доказів, якими вони обґрунтовуються, а саме: ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у скоєнні особливо тяжкого кримінального правопорушення, в разі визнання підозрюваного винним йому загрожує покарання у вигляді позбавлення волі на строк від семи до п`ятнадцяти років. Також слідчим суддею враховуються: вік та стан здоров`я підозрюваного ОСОБА_4 , який народився у 2000 році; на обліку у лікаря нарколога та психолога не перебуває, інвалідність не встановлювалась, відомості про потребу у стаціонарному лікуванні відсутні. Крім того, слідчим суддею враховується міцність соціальних зв`язків підозрюваного в місці його постійного проживання, а саме: ОСОБА_4 має середню спеціальну освіту, не одружений, утриманців не має, раніше не судимий, відносно якого скеровано до суду обвинувальний акт за ст.122 ч.1, ст. 125 ч.2 КК України.

Пунктом 48 рішення «Чеботарь проти Молдови» № 35615/06 від 13.11.07 р. - Європейський Суд з прав людини зазначив «Суд повторює, що для того, щоб арешт по обґрунтованій підозрі був виправданий у відповідності з статтею 5 & 1 (с), поліція не зобов`язана мати докази, достатні для пред`явлення обвинувачення, ні в момент арешту ні під час перебування заявника під вартою. Також не обов`язково, щоб затриманій особі були, по кінцевому рахунку, пред`явлені обвинувачення, або щоб ця особа була піддана суду. Метою попереднього тримання під вартою є подальше розслідування кримінальної справи, яке повинно підтвердити або розвіяти підозру, яка є підставою для затримання».

Таким чином, з огляду на конкретні обставини кримінального провадження, тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_4 у разі визнання його винним, суд приходить до висновку про задоволення клопотання слідчого про застосування до підозрюваного ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в межах строку досудового слідства з урахуванням дати затримання та дати повідомлення про підозру, оскільки слідчий в клопотанні і прокурор в судовому засіданні в повному обсязі довели суду обставини, які виправдовують обмеження права підозрюваного на свободу.

Судом встановлено, що надані сторонами кримінального провадження докази доводять обставини, які свідчать про недостатність застосування більш м`якого запобіжного заходу до ОСОБА_4 для запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні та забезпечення його належної процесуальної поведінки, оскільки ОСОБА_4 , обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 15, ч.1 ст.115 КК України. За вказаних вище обставин запобіжний захід у вигляді тримання під вартою є співмірним з існуючими ризиками, відповідає особі підозрюваного та є достатнім стримуючим засобом, який здатен забезпечити гарантію його належної процесуальної поведінки на даній стадії кримінального провадження, отже, підстави для обрання більш м`якого запобіжного заходу, на даній стадії кримінального провадження відсутні.

Жодних належних та допустимих доказів, що свідчили б про неможливість утримання підозрюваного в умовах СІЗО стороною захисту не надано.

Відповідно до ч. 3 ст. 183 КПК України, слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених КПК України.

В ухвалі слідчого судді, суду зазначаються, які обов`язки з передбачених статтею 194 КПК України будуть покладені на підозрюваного, обвинуваченого у разі внесення застави, наслідки їх невиконання, обґрунтовується обраний розмір застави, а також можливість її застосування, якщо таке рішення прийнято у кримінальному провадженні, передбаченому ч. 4 ст. 183 КПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 182 КПК України, застава полягає у внесенні коштів у грошовій одиниці України на спеціальний рахунок, визначений в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, з метою забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків, під умовою звернення внесених коштів у доход держави в разі невиконання цих обов`язків. Можливість застосування застави щодо особи, стосовно якої застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, може бути визначена в ухвалі слідчого судді, суду у випадках, передбачених частинами третьою або четвертою статті 183 КПК України.

При застосуванні запобіжного заходу у вигляді застави підозрюваному, обвинуваченому роз`яснюються його обов`язки і наслідки їх невиконання, а заставодавцю - у вчиненні якого кримінального правопорушення підозрюється чи обвинувачується особа, передбачене законом покарання за його вчинення, обов`язки із забезпечення належної поведінки підозрюваного, обвинуваченого та його явки за викликом, а також наслідки невиконання цих обов`язків. У разі внесення застави згідно з ухвалою слідчого судді, суду щодо особи, стосовно якої раніше було обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, передбачені цією частиною роз`яснення здійснюються уповноваженою службовою особою місця ув`язнення. (ч. 3 ст. 182 КПК України).

Розмір застави визначається слідчим суддею, судом з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 КПК України. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього (ч. 4 ст. 182 КПК України).

Розмір застави визначається частиною 5 ст. 182 КПК України.

У випадках, передбачених частинами третьою або четвертою статті 183 КПК України, підозрюваний, обвинувачений або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу у розмірі, визначеному в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. (ч. 7 ст. 182 КПК України).

Розмір застави, з одного боку, повинен бути таким, щоб загроза її втрати утримувала б підозрюваного від намірів та спроб порушити покладені на нього обв`язки, а з іншого не має бути таким, щоб через очевидну неможливість виконання умов цього запобіжного заходу це фактично призвело б до подальшого його ув`язнення, яке в останньому випадку перетворилося б на безальтернативне.

З урахуванням конкретних обставин даного кримінального правопорушення, особи підозрюваного ОСОБА_4 та встановлених під час розгляду клопотання ризиків, передбачених статтею 177 КПК України, слідчий суддя приходить до висновку про наявність підстав для визначення застави у розмірі 100 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, яка достатньою мірою гарантує виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків та не є завідомо непомірною для нього, оскільки застава у меншому розмірі не здатна забезпечити виконання ОСОБА_4 покладених на нього обов`язків, враховуючи характер та специфіку інкримінованих діянь, тяжкість покарання, передбаченого за вчинення тяжкого злочину, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.

У разі внесення застави згідно ч.5 ст. 194 КПК України слідчий суддя вважає за необхідне зобов`язати підозрювану прибувати за кожною вимогою до слідчого, прокурора та суду, а також виконувати обов`язки, необхідність покладення яких встановлена в судовому засіданні.

Слідчий суддя приходить до висновку, що на даному етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, та відповідають меті досягнення дієвості кримінального провадження.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 176-178, 182, 183, 186, 193, 194, 309, 376 КПК України,-

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання задовольнити.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в межах строку досудового слідства строком до 03.04.2026 року (включно).

Час тримання під вартою відраховувати з моменту фактичного затримання, тобто з 06.02.2026 року.

Визначити підозрюваному ОСОБА_4 заставу 100 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 332 800 гривень 00 коп., яка може бути внесена, як самим підозрюваним, так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем).

У разі внесення застави зобов`язати ОСОБА_4 прибувати за кожною вимогою до слідчого, прокурора чи суду, в провадженні яких перебуває кримінальне провадження № 0000172 та покласти на нього обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України, а саме:

- повідомляти слідчого, прокурора та суд про зміну свого місця проживання;

- не відлучатися з населеного пункту, в якому він проживає без дозволу слідчого, прокурора або суду;

-утримуватись від спілкування зі свідками та потерпілим в даному кримінальному провадженні.

Термін дії обов`язків, покладених судом, у разі внесення застави визначити до 03.04.2026 року (включно).

Роз`яснити та попередити ОСОБА_4 , що з моменту звільнення підозрюваного з-під варти внаслідок внесення застави, визначеної слідчим суддею в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, підозрюваний зобов`язаний виконувати покладені на нього обов`язки, пов`язані із застосуванням запобіжного заходу у вигляді застави.

За невиконання процесуальних обов`язків, передбачених КПК України, на підозрюваного може бути накладено грошове стягнення.

Ухвала підлягає до негайного виконання після її оголошення.

Ухвала слідчого судді протягом п`яти днів з дня її оголошення може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Херсонського апеляційного суду.

Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.

Слідча суддя ОСОБА_1