Справа № 206/5669/25
Провадження № 1-кс/206/1172/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 жовтня 2025 року Самарський районний суд міста Дніпра в складі:

слідчого судді ОСОБА_1 ,

при секретареві ОСОБА_2 ,

розглянувши у судовому засіданні клопотання старшого слідчого СУ ГУНП в Луганській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_3 , погоджене прокурором відділу Луганської обласної прокуратури ОСОБА_4 про арешт майна в рамках кримінального провадження № 0000332 внесеного 26 серпня 2016 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 260 КК України,

за участю:

прокурора ОСОБА_4 ,

ВСТАНОВИВ:

До Самарського районного суду міста Дніпра звернувся старший слідчий СУ ГУНП в Луганській області старший лейтенант поліції ОСОБА_3 про арешт майна в рамках кримінального провадження № 0000332 внесеного 26 серпня 2016 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 260 КК України.

Клопотання обґрунтовано тим, що у листопаді 2014 року, більш точний час встановити з об`єктивних причин не виявилось можливим, ОСОБА_5 добровільно увійшов до складу структурного підрозділу не передбаченого законом збройного формування «Народна міліція ЛНР» - «Військова автомобільна інспекція армійського корпусу Народної міліції ЛНР», діючого на території м. Луганськ Луганської області, де у грудні 2015 року, більш точний час не встановлено, зайняв посаду «виконуючого обов`язки начальника військової автомобільної інспекції армійського корпусу Народної міліції ЛНР» (мовою оригіналу «исполняющего обязанности начальника военной автомобильной инспекции армейского корпуса Народной милиции ЛНР»).

Під час участі у діяльності вказаного структурного підрозділу «Народної міліції ЛНР» в період з листопада 2014 року по грудень 2015 року, більш точний час не встановлено, у тому числі, перебуваючи на посаді «виконуючого обов`язки начальника військової автомобільної інспекції армійського корпусу Народної міліції ЛНР», ОСОБА_5 здійснював контроль за безпекою дорожнього руху транспортних засобів структурних підрозділів незаконних збройних формувань так званої «ЛНР», приймав безпосередню участь у діяльності та організації діяльності дорожньо-патрульної служби так званої «військової автоінспекції» на маршрутах руху воєнізованих транспортних засобів, евакуації поранених членів структурних підрозділів незаконних збройних формувань так званої «ЛНР», які приймали участь у бойових діях проти підрозділів сил антитерористичної операції.

Правова кваліфікація кримінального правопорушення: ОСОБА_5 підозрюється в участі у діяльності не передбаченого законом збройного формування, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 260 КК України.

Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта (номер інформаційної довідки 429954962 від 04.06.2025) за ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) зареєстровано право власності на:

- нерухоме майно квартира, загальною площею (кв.м): 69,0, житловою площею (кв.м): 42,1, розташована за адресою: АДРЕСА_1 , форма власності: приватна, частка власності: 1/2, право власності зареєстроване: 17.11.2004 на підставі договору купівлі-продажу, реєстраційний № 2131, виданий 13.11.2004 приватним нотаріусом Луганського міського нотаріального округу ОСОБА_6 .

Згідно з інформацією наданої територіальним сервісним центром №1452 РСЦ ГСЦ МВС в Донецькій, Луганській областях, АР Крим та м. Севастополі за ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 зареєстровані наступні транспортні засоби:

- «АНТОР 8177 АНТОР-4», причеп, номерний знак НОМЕР_2 , 2011 року випуску, колір синій, номер шасі НОМЕР_3 , свідоцтво про реєстрацію НОМЕР_4 від 16.08.2011;

- «FORD SCORPIO», номерний знак НОМЕР_5 , номер кузова НОМЕР_6 , 1986 року випуску, колір синій, свідоцтво про реєстрацію НОМЕР_7 від 31.03.1998.

З урахуванням викладеного та враховуючи те, що санкцією ч. 2 ст. 260 КК України, за якими підозрюється ОСОБА_5 , передбачено покарання у вигляді конфіскації майна, є всі підстави для арешту майна з метою застосування можливої конфіскації майна у кримінальному провадженні.

Враховуючи вищевикладене, слідчий просив накласти арешт у кримінальному провадженні № 0000332 від 26.08.2016 на майно підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ), а саме: нерухоме майно квартира, загальною площею (кв.м): 69,0, житловою площею (кв.м): 42,1, розташована за адресою: АДРЕСА_1 , форма власності: приватна, частка власності: 1/2; причеп «АНТОР 8177 АНТОР-4», причеп, номерний знак НОМЕР_2 , 2011 року випуску, колір синій, номер шасі НОМЕР_3 , свідоцтво про реєстрацію НОМЕР_4 від 16.08.2011; транспортний засіб «FORD SCORPIO», номерний знак НОМЕР_5 , номер кузова НОМЕР_6 , 1986 року випуску, колір синій, свідоцтво про реєстрацію НОМЕР_7 від 31.03.1998, шляхом заборони розпоряджатися, користуватися та відчужувати вказане майно на час досудового розслідування та судового розгляду у даному кримінальному провадженні.

Прокурор ОСОБА_4 в судовому засіданні підтримав клопотання про арешт та просив його задовольнити з наведених в ньому підстав.

Вислухавши доводи прокурора, дослідивши письмові матеріали клопотання, приходжу до висновку про необхідність задоволення та накладення арешту на майно з огляду на наступне.

Згідно з ст. 131 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Згідно п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України, заходом забезпечення кримінального провадження є арешт майна.

У відповідності до ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Арешт майна допускається з метою забезпечення: збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Судом встановлено, що в провадженні СУ ГУНП в Луганській області перебуває кримінальне провадження № 0000332 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 260 КК України.

25 вересня 2025 року в установленому законом порядку складено повідомлення про підозру ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 260 КК України.

02 жовтня 2025 року відповідно до ст. 281 КПК України, через те, що підозрюваний ОСОБА_5 переховується від органу досудового слідства, місцезнаходження останнього невідоме, його оголошено в розшук.

Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта (номер інформаційної довідки 429954962 від 04.06.2025) за ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) зареєстровано право власності на:

- нерухоме майно квартира, загальною площею (кв.м): 69,0, житловою площею (кв.м): 42,1, розташована за адресою: АДРЕСА_1 , форма власності: приватна, частка власності: 1/2, право власності зареєстроване: 17.11.2004 на підставі договору купівлі-продажу, реєстраційний № 2131, виданий 13.11.2004 приватним нотаріусом Луганського міського нотаріального округу ОСОБА_6 .

Згідно з інформацією наданої територіальним сервісним центром №1452 РСЦ ГСЦ МВС в Донецькій, Луганській областях, АР Крим та м. Севастополі за ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 зареєстровані наступні транспортні засоби:

- «АНТОР 8177 АНТОР-4», причеп, номерний знак НОМЕР_2 , 2011 року випуску, колір синій, номер шасі НОМЕР_3 , свідоцтво про реєстрацію НОМЕР_4 від 16.08.2011;

- «FORD SCORPIO», номерний знак НОМЕР_5 , номер кузова НОМЕР_6 , 1986 року випуску, колір синій, свідоцтво про реєстрацію НОМЕР_7 від 31.03.1998.

Відповідно до ст. 131 КПК України арешт майна є різновидом заходів забезпечення кримінального провадження та застосовується з метою досягнення дієвості цього провадження.

Згідно п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України, заходом забезпечення кримінального провадження є арешт майна.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення, зокрема, конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи.

Згідно з ч. 5 ст. 170 КПК України передбаченому п. 3 ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності достатніх підстав вважати, що суд у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України, може призначити покарання у виді конфіскації майна або застосувати до юридичної особи захід кримінально-правового характеру у виді конфіскації майна.

Відповідно до ч. 10 ст. 170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, віртуальні активи, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

Згідно ч.ч. 11, 12 ст. 170 КПК України, заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна. Заборона використання житлового приміщення особам, які на законних підставах проживають у такому житловому приміщенні, не допускається.

Згідно з п. 1, 3, 5, 6 ч. 2 ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати, зокрема, правову підставу для арешту майна; наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 07.06.2007 р. у справі «Смирнов проти Росії» було висловлено правову позицію про те, що при вирішенні питання про можливість утримання державою речових доказів належить забезпечувати справедливу рівновагу між, з одного боку, суспільним інтересом та правомірною метою, а з іншого боку - вимогами охорони фундаментальних прав особи. Для утримання речей державою у кожному випадку має існувати очевидна істотна причина.

Враховуючи той факт, ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення за яке конфіскація майна передбачена як вид покарання, та щодо вищевказаного майна існує реальна загроза зміни та його приховування шляхом зміни його власника, слідчий суддя з метою забезпеченням конфіскації майна як виду покарання, приходить до висновку про необхідність задоволення клопотання слідчого про накладення арешту на зазначене майно.

Керуючись ст. ст. 176-178, 183, 193-194, 196, 205-206, 369-372 КПК України, слідчий суддя,-

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання старшого слідчого СУ ГУНП в Луганській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_3 задовольнити.

Накласти арешт у кримінальному провадженні № 0000332 від 26 серпня 2016 року у вигляді заборони на відчуження, розпорядження та користування майном, яке належить підозрюваному ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (РНОКПП НОМЕР_1 ), а саме на:

- нерухоме майно квартира, загальною площею (кв.м): 69,0, житловою площею (кв.м): 42,1, розташована за адресою: АДРЕСА_1 , форма власності: приватна, частка власності: 1/2;

- причеп «АНТОР 8177 АНТОР-4», причеп, номерний знак НОМЕР_2 , 2011 року випуску, колір синій, номер шасі НОМЕР_3 , свідоцтво про реєстрацію НОМЕР_4 від 16.08.2011;

- транспортний засіб «FORD SCORPIO», номерний знак НОМЕР_5 , номер кузова НОМЕР_6 , 1986 року випуску, колір синій, свідоцтво про реєстрацію НОМЕР_7 від 31.03.1998.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня оголошення ухвали

Слідчий суддя ОСОБА_1