1 УХВАЛА ІМЕНЕМ УКРАЇНИСправа № 335/8069/23 1-кп/335/264/2025
21 жовтня 2025 року м. Запоріжжя
Вознесенівський районний суд м. Запоріжжя в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
захисника ОСОБА_5 ,
ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні крадіжки у 2023 році за таких обставин. На початку березня 2023 року, більш точної дати в ході досудового розслідування не встановлено, ОСОБА_4 , перебуваючи за адресою: місто Запоріззя бульвар Центральний, біля будинку 25, де, маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, діючи повторно із корисливих мотивів, з метою збагачення, шляхом вільного доступу, впевнившись, що за його діями ніхто не спостерігає, скориставшись безпорадним етапом потерпілого, з кишені куртки яка була одягнена на потерпілому, здійснив крадіжку банківської картки «Приватбанк»№ НОМЕР_1 , що належать потерпілому ОСОБА_6 . Продовжуючи реалізовувати свій злочинний умисел, спрямований на таємне чужого майна, ОСОБА_4 16.03.2023 о 13:02 годині через додаток «Приват24» здійснив переказ з картки потерпілого на суму 2560 гривень на карту емітовану в AT «Приватбанк» НОМЕР_1 , яка належить матері ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_1 , після чого 16.03.2023 використовуючи зазначену банківську картку, яка належить потерпілому, здійснив обготівкування в банкоматі АТ КБ «Приватбанк» в місті Запоріжжя грошові грошові кошти в сумі 200 гривень.
Таким чином, своїми умисними діями ОСОБА_8 спричинив ОСОБА_6 майнову шкоду на загальну суму 2560 гривень.
Дії ОСОБА_4 кваліфіковано за ч. 4 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, в умовах воєнного стану.
21.10.2025 до судового засідання потерпілий не з`явився по невідомим для суду причинам, про дату, час та місце судового засідання були повідомлений завчасно та належним чином, про причини своєї неявки суд не повідомив.
Суд, з`ясувавши думку присутніх учасників розгляду кримінального провадження, які не заперечували, вважає за можливе провести дане засідання у відсутність потерпілого.
У судовому засіданні адвокат ОСОБА_5 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_4 заявила клопотання про закриття кримінального провадження на підставі п. 4-1 ч. 1 ст. 284 КПК України в зв`язку із втратою чинності законом, яким встановлювалася кримінальна відповідальність.
ОСОБА_4 надав суду згоду на закриття кримінального провадження щодо нього і просить задовольнити клопотання захисника.
Прокурор проти задоволення вказаного клопотання не заперечує.
Вислухавши клопотання захисника, з`ясувавши думку обвинуваченого та прокурора щодо нього, дослідивши матеріали кримінального провадження, суд дійшов висновку про необхідність задоволення заявленого клопотання виходячи з наступного.
Згідно ч. 2ст. 4 КК України кримінальна протиправність і караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, що діяв на час вчинення цього діяння.
У Постанові Великої Палати Верховного Суду від 13 січня 2021 року по справі №0306/7567/12 судам нагадується, що за загальним правилом, закріпленим у частині другій статті 4 КК, злочинність, караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, який діяв на час його вчинення. Припинення законної сили кримінально-правової норми тягне неможливість її застосування до діянь, що передбачені чи передбачалися у КК раніше як злочини і скоєні після втрати цією нормою чинності. Водночас у випадках, коли новий закон про кримінальну відповідальність покращує юридичне становище особи, він поширюється і на діяння, вчинені до набрання ним чинності, тобто застосовується принцип ретроактивності.
Зазначений підхід закріплено у частині першій статті 58 Конституції України, відповідно до якої закони та інші нормативно-правові акти, що пом`якшують або скасовують відповідальність, мають зворотну дію в часі.
Зміст цієї конституційно-правової норми деталізовано у статті 5 КК України. Згідно із частиною першою цієї статті закон про кримінальну відповідальність, що скасовує злочинність діяння, пом`якшує відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили діяння до набрання законом чинності.
Тому наведені зміни в законодавстві, які пом`якшують кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшують становище особи, мають зворотну дію в часі.
09 серпня 2024 набрав чинності Закон України №3886-IX від 18 липня 2024 «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів»(далі Закон №3886-IX), згідно з яким були внесені зміни до ст. 51 КУпАП, якими посилена відповідальність за вчинення, зокрема шахрайства та дрібного викрадення чужого майна шляхом крадіжки.
Таким чином, з 09 серпня 2024 таємне викрадення чужого майна (крадіжка) та шахрайство, стають кримінально караними діяннями, якщо вартість викраденого майна на момент вчинення правопорушення становить більше двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Закон України від 18 липня 2024 року №3886-IX «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів», яким унесені зміни дост.51 КУпАП, є законом про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність у значенні ст. 5 КК України для тих діянь, які до набрання цим Законом чинності вважалися кримінальним правопорушенням, однак після набрання ним чинності підпадають під ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого ст.51 КУпАП.
Зміни, внесені Законом №3886-IX, мають зворотну дію в часі.
У ході з`ясування, чи перевищує вартість викраденого розмір, визначений ст. 51 КУпАП, має братися до уваги розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, установлений на час вчинення правопорушення, з урахуванням положень п. 5 підрозд. 1 розд. ХХ тапідпункту 169.1.1п. 169.1 ст. 169 розд. IV Податкового кодексу України.
Питання, що виникають у кримінальних провадженнях у зв`язку з набуттям чинності Законом №3886-IX, вирішуються судами за правилами, передбаченими для випадків, коли втратив чинність закон, яким установлювалася кримінальна протиправність діяння.
Такого висновку дійшла об`єднана палата Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду за результатами розгляду справи № 278/1566/21.
Згідно з ч. 5 Підрозділу 1 Розділу ХХ Податкового кодексу України, якщо норми інших законів містять посилання на неоподатковуваний мінімум доходів громадян, то для цілей їх застосування використовується сума в розмірі 17 гривень, крім норм адміністративного та кримінального законодавства в частині кваліфікації адміністративних або кримінальних правопорушень, для яких сума неоподатковуваного мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, визначеної п.п.169.1.1 п. 169.1 ст. 169розділуIVцьогоКодексудля відповідного року, яка дорівнює 50 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), установленого законом станом на 01 січня звітного податкового року.
Зі змісту обвинувального акту, судом убачається, що ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.4 ст.185 КК України, у березні 2023 року.
Відповідно до ст. 7 ЗУ «Про Державний бюджет України на 2023 рік», розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи на 01.01.2023 становить 2684 грн, а 50 відсотків від його розміру становлять, відповідно, неоподаткований мінімум доходів громадян 1342 грн на 2023 рік, а 2 неоподатковуваних мінімуми становить 2684 грн.
Отже, з огляду на зміст положень Податкового кодексу України та Закону №3886-IX, на момент вчинення ОСОБА_4 кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України, розмір вартості викраденого майна, з якого настає кримінальна відповідальність за ст.185 КК України, становила 2684 гривень (1342 гривень х 2).
Згідно з вимогами ч. 3 ст. 479-2 КПК України, якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, втратив чинність закон, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння, суд зупиняє судовий розгляд і запитує згоду обвинуваченого на закриття кримінального провадження з підстави, передбаченої пунктом 4-1 частини першої статті 284 цього Кодексу. Суд закриває кримінальне провадження на цій підставі, якщо обвинувачений проти цього не заперечує.
Положення п. 4-1 ч. 1ст. 284 КПК України регламентують, що кримінальне провадження закривається в разі, якщо втратив чинність закон, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння.
Здійснивши аналіз наведених вище положень законів, слід дійти висновку, що відбулася втрата чинності закону шляхом прийняття нового закону і, відповідно, визначення нових меж між адміністративними правопорушеннями (дрібне викрадення чужого майна) та кримінальним правопорушенням (крадіжки, шахрайство). Відтак, наразі не є кримінально карним діянням - викрадення чужого майна, вартість якого у 2023 році (на момент вчинення правопорушення) становила до 2684 гривень, ураховуючи положення ст.5 КК України(часткова декриміналізація).
За таких обставин, враховуючи імперативність вимог ч. 3ст. 479-2 КПК України та позицію обвинуваченого ОСОБА_4 який надав згоду на закриття кримінального провадження щодо нього з підстави, передбаченої п. 4-1 ч. 1ст. 284 КПК України, за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст.185КК України, кримінальне провадження підлягає закриттю на підставі п. 4-1 ч. 1ст. 284 КПК України, у зв`язку із втратою чинності закону, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння, оскільки вартість викраденого майна відповідно до обвинувального акту менша, ніж верхня межа для притягнення особи до адміністративної відповідальності.
Процесуальні витрати, цивільний позов у кримінальному провадженні відсутні.
Долю речових доказів по даному провадженню слід вирішити у відповідності до положень ст.100КПК України.
Керуючись ст.ст. п. 4-1 ч. 1 ст. 284 , 372, 376 КПК України, суд-
П О С Т А Н О В И В:
Речовий доказ: банківську карту АТ КБ`Приватбанк» № НОМЕР_2 яка перебуває на відповідальному зберіганні у ВП №1 ЗРУП ГУНП в Запорізькій області повернути потерпілому ОСОБА_6 , Банківська карта «Приват Банк» № НОМЕР_3 , банківська карта «Приват Банк» № НОМЕР_4 , банківська карта «OTP bank» № НОМЕР_5 , банківська карта «А-Банк» № НОМЕР_6 . скретч-карти «Водафон» в кількості 3 шт.. скретч-карти «Лайффсел» в кількості 5 тт.. скретч-карти «Київстар» в кількості 5 шт., сім-карти «Водафон» в кількості 7 шт., сім-карти «Київстар» в кількості 14 шт., сім-карти «Лайффсел» в кількості 4 шт., мобільний телефон «Lenovo» в корпусі білого кольору (неробочий), мобільний телефон «LG» в корпусі бежевого кольору (неробочий), передано до камери зберігання речових доказів ВП №1 ЗРУП ГУНП в Запорізькій області повернути законному володільцю; Банківську карту «Індустріал Банк» НОМЕР_7 , мобільний телефон «Meizu» в корпусі сріблястого кольору (IMEI: НОМЕР_8 , ІMEI2: НОМЕР_9 передано на відповідальне зберігання ОСОБА_4 повернути ОСОБА_4 .
Ухвала може бути оскаржена до Запорізького апеляційного суду протягом 7 днів з дня її оголошення.

Суддя: ОСОБА_1