ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 листопада 2025 року м. Кривий Ріг

колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

судді-доповідача ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Кривому Розі апеляційну скаргу представника військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду міста Дніпра від 13 жовтня 2025 року, якою було повернуто скаргу представника військової частини НОМЕР_1 на бездіяльність уповноважених осіб Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Краматорську, щодо невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань за повідомленнями від 17.06.2025 за вих. № 4820/8957 та від 22.06.2025 за вих. № 4820/9244, № 4820/9243 про вчинення кримінального правопорушення солдатами ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 ,

в с т а н о в и л а:

ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду міста Дніпра від 13 жовтня 2025 року скаргу представника військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_6 на бездіяльність уповноважених осіб Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Краматорську, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань, було повернуто скаржнику.

Слідчий суддя мотивував своє рішення тим, що скаргу подано після закінчення встановленого частиною першою статті 304 КПК України десятиденного строку на оскарження бездіяльності уповноваженої особи, а клопотання про поновлення строку подано не було. Вказано, що процесуальний строк на звернення зі скаргою слід обчислювати з дня, наступного за днем спливу 24 годин після надходження повідомлення про кримінальне правопорушення до ТУ ДБР, розташованого у місті Краматорську. Відтак, слідчий суддя дійшов висновку, що скарга подана з пропуском строку на оскарження, а підстав для її розгляду не вбачається.

Із вказаним рішенням слідчого судді не погодився представник військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_6 , який подав апеляційну скаргу.

В апеляційній скарзі представник військової частини просить оскаржувану ухвалу скасувати та ухвалити нову, якою зобов`язати уповноважених осіб Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Краматорську, внести відомості до ЄРДР за повідомленнями командира військової частини НОМЕР_1 від 17.06.2025 за вих. № 4820/8957 та від 22.06.2025 за вих. № 4820/9244, № 4820/9243 щодо вчинення кримінального правопорушення солдатами ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 .

На обґрунтування своїх вимог апелянт зазначає, що строк на звернення зі скаргою слід обчислювати з моменту отримання рішення про відмову у внесенні відомостей до ЄРДР, а не з моменту направлення повідомлення про кримінальне правопорушення. Так, 31.07.2025 військовою частиною було отримано письмову відмову ТУ ДБР у внесенні відомостей до ЄРДР, оформлену листом № 13-03-18841/25 від 15.07.2025, що свідчить про момент виникнення можливості оскарження бездіяльності. Відтак, скаргу 04.08.2025 подано в межах передбаченого законом строку, а повернення скарги слідчим суддею є безпідставним та незаконним.

Апелянт також наголошує, що відмова посадових осіб ТУ ДБР фактично ґрунтувалася на оцінці доказів, що є неприпустимим на стадії вирішення питання про внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань, оскільки така оцінка належить виключно до стадії досудового розслідування.

Учасники судового провадження до судового засідання не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, про причини неявки суд не повідомили. Представник військової частини подав клопотання про розгляд апеляційної скарги за його відсутністю.

Відповідно до ч. 4 ст. 405 КПК України неприбуття сторін або інших учасників кримінального провадження не перешкоджає проведенню розгляду, якщо такі особи були належним чином повідомлені про дату, час і місце апеляційного розгляду та не повідомили про поважні причини свого неприбуття. У зв`язку із чим, колегія суддів вважає за можливе проводити апеляційний розгляд за відсутності сторін.

Колегією суддів встановлено, що оскаржувана ухвала слідчого судді Шевченківського районного суду міста Дніпра від 13 жовтня 2025 року постановлена без виклику представника військової частини НОМЕР_1 .

Відповідно до ч. 3 ст. 395 КПК України, якщо ухвалу слідчого судді було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Як вбачається з офіційного порталу Єдиного державного реєстру судових рішень, ухвалу Шевченківського районного суду м. Дніпра від 13.10.2025 року було надіслано для оприлюднення 21.10.2025 року, зареєстровано 22.10.2025 року та забезпечено надання загального доступу 23.10.2025 року. Отже, представник військової частини НОМЕР_1 не мав можливості ознайомитися з оскаржуваною ухвалою до моменту її фактичного виготовлення та оприлюднення, а тому перебіг строку апеляційного оскарження починається саме з 23.10.2025 року.

Апеляційну скаргу представником військової частини подано 25.10.2025 року, тобто без порушення строку на апеляційне оскарження, встановленого ст. 395 КПК України.

Перевіривши матеріали судового провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга заявника підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Згідно зі ст. 370 КПК України судове рішення має бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Відповідно ст. 55 Конституції України, кожному гарантується судовий захист його прав та свобод і можливість оскаржити до суду рішення, дії та бездіяльність органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб; кожен має право будь-якими, не забороненими законом засобами, захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань, а згідно ч. 1 ст. 24 КПК України кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності прокурора, слідчого в порядку, передбаченому цим Кодексом, а порядок оскарження рішень, дій чи бездіяльності слідчого під час досудового розслідування регламентовано главою 26 КПК України.

При цьому завданнями кримінального провадження, крім іншого, є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура (ст. 2 КПК України).

Судовий контроль за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні під час проведення досудового розслідування в кримінальному провадженні належить до повноважень слідчого судді у порядку, передбаченому КПК (п. 18 ч. 1 ст. 3 КПК України).

Згідно вимог п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК України на досудовому провадженні може бути оскаржена бездіяльність слідчого, дізнавача, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення.

Відповідно до ч. 1 ст. 304 КПК України скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора, передбачені ч. 1 ст. 303 КПК України, можуть бути подані особою протягом десяти днів з моменту прийняття рішення, вчинення дії або бездіяльності. Якщо рішення слідчого чи прокурора оформлюється постановою, строк подання скарги починається з дня отримання особою її копії.

Згідно з п. 3 ч. 2 ст. 304 КПК України скарга повертається, якщо подана після закінчення строку, передбаченого частиною першою цієї статті, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку або слідчий суддя за заявою особи не знайде підстав для його поновлення.

Як убачається з матеріалів провадження, повідомлення від 17.06.2025 за вих. № 4820/8957 та від 22.06.2025 за вих. № 4820/9244, № 4820/9243 про вчинення кримінального правопорушення солдатами ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 були направлені військовою частиною НОМЕР_1 на адресу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Краматорську.

31 липня 2025 року військовою частиною НОМЕР_1 отримано лист ТУ ДБР, розташованого у м. Краматорську, № 13-03-18841/25 від 15.07.2025, відповідно до якого у внесенні відомостей до ЄРДР відмовлено.

Станом на дату подання скарги до суду першої інстанції відомості до ЄРДР за зазначеними повідомленнями не внесені, досудове розслідування не розпочато. У зв`язку із цим представник військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_6 звернувся до слідчого судді Шевченківського районного суду міста Дніпра зі скаргою від 04.08.2025 на бездіяльність уповноважених осіб ТУ ДБР.

Перевіривши доводи наведені в скарзі представника військової частини та мотиви слідчого судді, відповідно до яких строк на звернення зі скаргою не поновлений, колегія суддів приходить до наступного.

Згідно з частиною 1 статті 117 КПК України, пропущений із поважних причин строк повинен бути поновлений за клопотанням заінтересованої особи ухвалою слідчого судді, суду. Тобто, можливість поновлення вищезазначеного строку кримінальний процесуальний закон пов`язує з тим, чи були причини його пропуску поважними.

Поновлення процесуального строку за своєю правовою природою передбачає встановлення учасникам кримінального провадження додаткового проміжку часу для вчинення процесуальної дії за умови пропуску строку з поважних причин.

Виходячи із системного аналізу норм процесуального закону під поважними причинами необхідно розуміти ті обставини, які об`єктивно є непереборними, не залежать від волевиявлення особи, пов`язані з істотними перешкодами чи труднощами, що унеможливили або ускладнили можливість своєчасного звернення до суду у визначений законом строк.

При цьому про поважність причин для поновлення процесуального строку може свідчити наявність конкретних обставин, які об`єктивно перешкоджали своєчасному зверненню до суду зі скаргою протягом установленого законом строку, виникли раптово, мали несподіваний характер і не могли бути контрольовані особою, яка звернулася зі скаргою.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини від 30 квітня 2008 року у справі «Пономарьов проти України», правова система багатьох країн-членів передбачає можливість продовження строків, якщо для цього є обґрунтовані підстави. Разом з тим, питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими, тому від судів вимагається вказувати підстави для поновлення строку. Проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатися про стан потрібного їм судового провадження. У кожній справі суди мають перевіряти, чи виправдовують підстави для поновлення строків для оскарження втручання у принцип юридичної визначеності. Поняття поважних причин пропуску строків є оціночним, а його вирішення покладається на розсуд суду. Зокрема, під поважними причинами слід розуміти лише ті обставини, які були чи об`єктивно є непереборними, тобто не залежать від волевиявлення особи, пов`язані дійсно з істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливлювали своєчасне звернення до суду у визначений законом строк. При цьому особа, яка бажає подати скаргу має діяти сумлінно для того, щоб ефективно реалізувати своє право. Тобто окрім принципу правової визначеності важливим також є і принцип добросовісності, як загальноправовий принцип, який передбачає необхідність сумлінної та чесної поведінки суб`єктів при виконанні своїх юридичних обов`язків і здійсненні своїх суб`єктивних прав. У суб`єктивному значенні добросовісність може розглядатися як усвідомлення суб`єктом власної сумлінності та чесності при здійсненні ним прав і виконанні обов`язків.

Повертаючи скаргу на бездіяльність, слідчий суддя належним чином не врахував та не оцінив доводи представника військової частини НОМЕР_1 щодо моменту, з якого підлягав обчисленню строк на оскарження. З матеріалів провадження вбачається, що письмову відповідь ТУ ДБР, розташованого у м. Краматорську, якою фактично відмовлено у внесенні відомостей до ЄРДР, військова частина отримала 31.07.2025, що і є моментом, з якого виникла можливість оскарження відповідної бездіяльності.

Однак слідчий суддя не надав оцінки зазначеним обставинам та помилково визначив початок перебігу строку на оскарження з дати направлення повідомлень про кримінальне правопорушення, тоді як саме отримання відмови ТУ ДБР є процесуально значущим для виникнення у заявника права на звернення зі скаргою.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що в даному випадку слідчим суддею безпідставно повернуто апеляційну скаргу військовій частині.

На думку колегії суддів, висновок слідчого судді про повернення скарги представника військової частини у зв`язку з відмовою в поновлені строку на звернення зі скаргою є необґрунтованим, а прийняте рішення таким, що підлягає скасуванню із призначенням нового судового розгляду, оскільки фактично скарга представника військової частини не розглядалась слідчим суддею по суті та відповідно доводи скарги не досліджувались слідчим суддею, а тому не можуть бути перевірені судом апеляційної інстанції.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 412, 415, 419, 422 Кримінального процесуального кодексу України, колегія суддів, -

п о с т а н о в и л а :

апеляційну скаргу представника військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_6 , задовольнити частково.

Ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду міста Дніпра від 13 жовтня 2025 року про повернення скарги представника військової частини НОМЕР_1 на бездіяльність уповноважених осіб Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Краматорську, щодо невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань за повідомленнями від 17.06.2025 за вих. № 4820/8957 та від 22.06.2025 за вих. № 4820/9244, 4820/9243, скасувати.

Скаргу військової частини НОМЕР_1 на бездіяльність уповноважених осіб Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Краматорську, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР за зазначеними повідомленнями, повернути суду першої інстанції та призначити новий судовий розгляд у суді першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді: