Справа №523/8731/25
Провадження №1-кс/523/6700/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 жовтня 2025 року Пересипський районний суд міста Одеси в складі:

слідчого судді ОСОБА_1

секретаря ОСОБА_2

за участю прокурора ОСОБА_3

захисника ОСОБА_4

підозрюваного ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Одесі клопотання старшого слідчого Другого слідчого відділу (з дислокацією у місті Одесі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Миколаєві, ОСОБА_6 у кримінальному провадженні № 0001192 від 18.07.2024 року про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою стосовно

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Приморське Татарбунарського району Одеської області, громадянина України, одруженого, офіційно не працевлаштованого, інвалід 3-ї групи, який на момент вчинення кримінального правопорушення проходив військову службу за призовом під час мобілізації на посаді кухар їдальні взводу матеріального забезпечення військової частини НОМЕР_1 , у військовому званні «матрос», мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , не маючого судимості,

підозрюваного у вчиненні злочину, передбаченого ч.5 ст.407 КК України,

в с т а н о в и в:

Слідчий Другого слідчого відділу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Миколаєві ОСОБА_6 , розглянувши матеріали досудового розслідування у кримінальному провадженні внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001192 від 18.07.2024 року, за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України, звернувся до Пересипського районного суду міста Одеси з клопотанням про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під ватрою у відношенні ОСОБА_5 .

Відповідно до даного клопотання, ОСОБА_5 будучи військовослужбовцем військової служби під час загальної мобілізації та проходячи службу на посаді кухар їдальні взводу матеріального забезпечення військової частини НОМЕР_1 .

Згідно наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 29.08.2023 № 223 ОСОБА_5 направлено до КНП «Татарбунарська ЦРЛ» у якій останній перебував з 28.08.2023 по 11.09.2023 та після виписки мав з`явитись до військової частини НОМЕР_1 до 09 год. 00 хв. 12.09.2023. Однак, 12.09.2023 об 09 год. 00 хв. матрос ОСОБА_5 діючи умисно, з метою тимчасового ухилення від виконання обов`язків військової служби, не з`явився вчасно на службу з лікувального закладу, без поважних причин, в умовах воєнного стану, до військової частини НОМЕР_1 , яка дислокувалась за адресою: АДРЕСА_2 та продовжує ухилятися від військової служби дотепер, проводячи час на власний розсуд не пов`язуючи його з обов`язками військової служби.

26.03.2025 відносно ОСОБА_5 складено повідомлення про підозру в скоєнні кримінального правопорушення передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України.

17 червня 2025 року судом було надано дозвіл на затримання ОСОБА_5 та доставлення його до суду для розгляду клопотання про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою. 05.09.2025 року ОСОБА_5 був затриманий співробітниками поліції.

У зв`язку з не встановленням місцезнаходження ОСОБА_5 вжито заходів для вручення даного повідомлення про підозру у спосіб, передбачений КПК України для вручення повідомлень (поштовим зв`язком).

Відповідно до ч. 1 ст. 42 КПК України підозрюваним є також особа, щодо якої складено повідомлення про підозру, однак його не вручено йому внаслідок не встановлення місцезнаходження особи, проте вжито заходів для вручення у спосіб, передбачений цим Кодексом для вручення повідомлень.

Отже, ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України, санкція якої передбачає покарання у вигляді позбавлення волі на строк від п`яти до десяти років, та відповідно до ч. 5 ст.12 КК України вказаний злочин віднесений до категорії тяжких злочинів.

05.09.2025 слідчим суддею Пересипського районного суду м. Одеса задоволено клопотання слідчого та ОСОБА_5 обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою, у зв`язку із наявністю ризиків, передбачених п.п. 1, 2, 3,4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України та визначеного його утримання під вартою на гауптвахті Південного ТУ ВСП ЗС України (м. Одеса, вул. Незалежності, 10А) строком до 19.10.2025.

Двох місячний строк досудового розслідування, з часу повідомлення ОСОБА_5 про підозру, завершувався 06.10.2025.

У той же час, строк досудового розслідування кримінального провадження постановою керівника Білгород-Дністровської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони південного регіону ОСОБА_7 від 09.10.2025 продовжено до 3 (трьох) місяців, тобто до 19.11.2025.

Завершити досудове розслідування у передбачений п. 4 ч. 3 ст. 219 КПК України строк, протягом двох місяців з дня повідомлення особам про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України не надається можливим, оскільки для прийняття законного та обґрунтованого рішення у вказаних матеріалах досудового розслідування необхідно виконати наступне: допитати у якості свідків співслужбовців ОСОБА_5 яких неможливо було допитати через їх участь у стримуванні збройної агресії та знаходженні поза Одеською областю, отримати відповіді з лікувальних закладів, з урахуванням отриманих даних вирішити питання щодо можливості повідомлення підозрюваному про нову підозру та/або зміну раніше повідомленої підозри; отримати додаткові характеризуючі документи щодо підозрюваного; виконати інші слідчі та процесуальні дії, в проведенні яких виникне необхідність.

Відомості, які будуть отримані в результаті здійснення перелічених слідчих (розшукових) та процесуальних дій, дозволять отримати докази, які можуть бути використані під час судового розгляду, забезпечать всебічне, повне і неупереджене дослідження обставин кримінального провадження, прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

Завершення досудового розслідування без проведення вказаних слідчих та процесуальних дій неможливо.

Окрім того, у кримінальному провадженні необхідно виконати вимоги ст.ст. 290, 291 КПК України, скласти обвинувальний акт та реєстр матеріалів досудового розслідування.

Результати проведення зазначених слідчих дій мають суттєве значення для слідства, оскільки дані показання мають конкретизувати обставини та наслідки від злочину, отже остаточна кваліфікація дій підозрюваного, впливає на конкретність обвинувачення, а також для підтвердження або спростування первинних показань учасників кримінального провадження.

Обґрунтованість підозри ОСОБА_5 повністю підтверджується зібраними досудовим розслідуванням доказами, а саме: матеріалами службового розслідування, результати якого затверджені наказом командира військової частини НОМЕР_1 , допитами свідків, а також іншими матеріалами кримінального провадження в їх сукупності.

Необхідність обрання стосовно підозрюваного ОСОБА_5 , запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обумовлюється наявністю наступних ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, які можуть настати, якщо підозрюваний буде залишатись на волі: Підозрюваний проживає на значній відстані від місця знаходження орану досудового розслідування, що може дати змогу йому переховатися від органів досудового розслідування. Про це також свідчить сам факт нез`явлення вчасно до місця передислокації військової частини та переховування в дійсний час, не повідомлення про себе органу досудового розслідування, органам військового управління. Підозрюваний переховувався від органів досудового розслідування та суду. Підозрюваний фактично знаходячись на волі має фактичну можливість незаконно впливати на свідків у кримінальному провадженні, оскільки свідки у справі його співслужбовці, про яких йому відомо.

Залишаючись на волі, підозрюваний має можливість вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити вчиняти правопорушення, в якому підозрюється. Підозрюваний може перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

Під час досудового розслідування, встановивши наявність ризиків передбачених п.п. 1, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, слідчий звернувся до слідчого судді з клопотанням про продовження запобіжного заходу ОСОБА_5 у виді тримання під вартою.

Прокурор в судовому засіданні підтримав клопотання, зазначивши при цьому, що ОСОБА_5 підозрюється у скоєнні тяжкого злочину, може незаконно впливати на свідків у кримінальному провадженні, може переховуватися від органів досудового розслідування; вчинити інше кримінальне правопорушення, може перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, що свідчить про неможливість запобігання ризикам шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів, у зв`язку з чим, просив задовольнити клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під ватрою.

Захисник та підозрюваний заперечували проти клопотання, вважали, що клопотання прокурора не вмотивоване, ризики прокурором не доведені, просили застосувати більш м`який запобіжний захід не пов`язаний із триманням під вартою, та врахувати стан здоров`я ОСОБА_5 , який є інвалідом 3-ї групи пожиттєво.

Суд, вислухавши учасників процесу, вивчивши матеріали справи, вважає, що клопотання слідчого підлягає задоволенню на підставі наступного.

При вирішенні питання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя враховує ризики передбачені ст.177 КПК України, обставини передбачені ст.178 КПК України, а саме вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення, тяжкість покарання (за кримінальне правопорушення, передбачене ч. 5 ст. 407 КК України, передбачено покарання у вигляді позбавлення волі), той факт, що підозрюваний раніше не притягувався до кримінальної відповідальності, на момент вчинення правопорушення був військовослужбовцем.

Окрім цього, обґрунтована підозра вимагає тільки наявності певних об`єктивних відомостей, які дають підстави для переконання в тому, що особа вірогідно вчинила злочин. За визначенням Європейського суду з прав людини, «у п-п.» «с» п. 1 ст. 5 йдеться про розумну підозру, а не про щиру або сумлінну (bona fide) підозру». У справі «Мюррей проти Сполученого Королівства (1994), суд визначив, що «факти, які є причиною виникнення підозри, не повинні бути такими ж переконливими, як ті, що є необхідними для обґрунтованого обвинувального вироку чи просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процесу кримінального розслідування».

У розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення хоча не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшують ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. Так, у справі «Ілійков проти Болгарії» (2001 рік), Європейським судом з прав людини зазначено, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування.

Метою та підставами продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою є забезпечення виконання підозрюваним ОСОБА_5 покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватись від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на свідків у даному кримінальному провадженні, вчинити інше кримінальне правопорушення, перешкоджати проведенню досудового розслідування іншим чином та знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, тобто ризикам, передбачених п.п. 1,3,4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Так, існує реальний ризик переховування ОСОБА_5 від органів досудового розслідування або суду, з метою уникнення кримінальної відповідальності, враховуючи тяжкість вчиненого ним кримінального правопорушення та тяжкість покарання, яке йому загрожує у разі визнання його винуватим у вказаному кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він обґрунтовано підозрюється.

Таким чином, на підставі наданих слідчому судді матеріалів, оцінюючи всі встановлені під час розгляду клопотання обставини, слідчий суддя вважає, що на даний час більш м`які запобіжні заходи можуть не забезпечити належної поведінки підозрюваного ОСОБА_5 .

При цьому, враховуючи особу підозрюваного, обставини справи, враховуючи положення ч.ч.3, 4 ст. 183 КПК України, слідчий суддя вважає за необхідне визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, передбачених КПК України.

З урахуванням особи підозрюваного, стану його здоров`я та обставин злочину, слідчий суддя вважає за необхідне визначити розмір застави у межах розміру передбаченого ст.182 КПК України, який передбачений для осіб підозрюваних чи обвинувачених у вчиненні тяжкого злочину.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 132, 176, 177, 178, 181, 182, 183, 193, 194, 196, 197, 205, 376 КПК України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання слідчого Другого слідчого відділу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Миколаєві ОСОБА_6 про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під ватрою у відношенні ОСОБА_5 задовольнити.

Продовжити у відношенні ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з утриманням на гаупвахті ІНФОРМАЦІЯ_2 строком до 19.11.2025 року включно.

Визначити розмір застави, як запобіжного заходу, достатнього для забезпечення виконання підозрюваним ОСОБА_5 обов`язків, передбачених КПК України, у розмірі - 20 (двадцяти) розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, тобто станом на 01.01.2025 року 60560 (шістдесят тисяч п`ятсот шістдесят) гривень.

Підозрюваний або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу. Підозрюваний звільняється з-під варти після внесення застави.

У разі внесення застави, покласти на підозрюваного обов`язки строком на 2 (два) місяці, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України:

- прибувати за кожною вимогою до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду;

- не відлучатися з населеного пункту, в якому він проживає без дозволу суду;

- повідомляти суд про зміну свого місця проживання та роботи;

Роз`яснити підозрюваному, що відповідно до ст.182 ч.8, 10, 11 КПК України, у разі невиконання обов`язків заставодавцем, а також, якщо обвинувачений, будучи належним чином повідомлений не з`явився за викликом до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду без поважних причин чи не повідомив про причини своєї неявки, або якщо порушив інші покладені на нього при застосуванні запобіжного заходу обов`язки, застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України й використовується у порядку, встановленому законом для використання коштів судового збору. У разі звернення застави в дохід держави слідчий суддя, суд вирішує питання про застосування до підозрюваного, обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді застави у більшому розмірі або іншого запобіжного заходу з урахуванням положень ч. 7 ст. 194 КПК України. Застава внесена підозрюваним, обвинуваченим, може бути повністю або частково звернена судом на виконання вироку в частині майнових стягнень. Застава внесена заставодавцем, може бути звернена судом на виконання вироку в частині майнових стягнень тільки за його згодою.

Ухвала слідчого судді про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою припиняє свою дію 19.11.2025 року.

Ухвала слідчого судді щодо застосування запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Апеляційна скарга, на ухвалу слідчого судді, може бути подана протягом п`яти днів з дня її оголошення. Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.

Подання апеляційної скарги на ухвалу слідчого судді зупиняє набрання нею законної сили, але не зупиняє її виконання.

Слідчий суддя ОСОБА_1