Справа № 759/1980/19
Провадження №1-кп/761/504/2025
В И Р О К

іменем України

20 серпня 2025 року Шевченківський районний суд м. Києва у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0005935 від 24.07.2018 року, відносно

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Миколаєва, українця, громадянина України, з вищою освітою, працюючого директором ТОВ «Роял Київ Буд», не одруженого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.191, ч.3 ст.191 КК України,

за участю:

секретарів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 ,

прокурорів - ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 ,

представника потерпілого - ОСОБА_18 ,

захисника - ОСОБА_19 ,

обвинуваченого - ОСОБА_2 ,

ВСТАНОВИВ :

ОСОБА_2 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень за ч.2 ст. 191, ч.3 ст. 191 КК України, за наступних обставин.

Так, в обвинувальному акті зазначено, що ОСОБА_2 , працюючи з 30.03.2018 року, відповідно наказу № 62-К від 30.03.2018 року, на посаді керівника відділення № 70 Мережа відділень № 1 філія м. Київ, ТОВ «Нова Пошта» (код ЕРДПОУ 31316718), будучи службовою особою наділеною організаційно-розпорядчими функціями по керівництву відділення № 70 вказаного товариства, та будучи матеріально відповідальною особою в посадові обов`язки якого входить:

- забезпечення виконання операцій з управління діяльністю відділення,

- відповідальність за складання актів на нестачу, псування вантажів та інших документів,

- відповідальність за зберігання, своєчасність доставки та збору відправлень,

маючи прямий умисел, спрямований на внесення неправдивих відомостей до офіційного документу, усвідомлюючи неправдивий характер тих відомостей, що вносяться нею до офіційних документів, вчинив службове підроблення офіційних документів, та постійно виконуючи адміністративно - господарські повноваження, маючи прямий умисел спрямований на заволодіння чужим майном, шляхом зловживання своїм службовим становищем, яке було йому ввірене, маючи корисливий мотив і мету поліпшення свого майнового становища, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання вчинив умисні корисливі кримінальні правопорушення при наступних обставинах.

Так, 02.04.2018, ОСОБА_2 знаходячись на своєму робочому місці відділення № 70 ТОВ «Нова пошта» (), що за адресою: м. Київ, проспект Перемоги, 20, вирішив вчинити привласнення товарно-матеріальних цінностей, що належить ТОВ «Нова пошта» (), які перебували в його віданні.

З метою реалізації свого злочинного умислу направленого на привласнення товарно-матеріальних цінностей що належить ТОВ «Нова пошта» (), ОСОБА_2 02.04.2018 року, перебуваючи на своєму робочому місці у відділенні № 70 ТОВ «Нова пошта» (), що за адресою: м. Київ, проспект Перемоги, 20, склав експрес накладну № 6626, за якою було відправлено «Документи» до відділення № 42, що по вулиці Щербаківського, 32/38 в м. Києві на ім`я ОСОБА_20 . ОСОБА_2 , під час внесення відомостей до електронної бази «AWIS», в ході складання експрес накладної № 6626 вказав, що для відправки товару за вказаною накладною буде використано 30 картонних коробок для товарів вагою 30 кг., що належать ТОВ «Нова пошта» ().

03.04.2018 о 20 годині 55 хвилин, керівник відділення № 42 що по вулиці Щербаківського, 32/38, в м. Києві, ОСОБА_20 отримала відправлення за експрес-накладною № 6626, до якого не входив товар, який було розпаковано по 30 коробкам вагою 30 кг.

Відповідно до довідки наданої ТОВ «Нова пошта» (), вартість однієї одиниці «Коробка 30 кг.» складає 20 грн. 74 коп., отже вартість привласненого товару становить 622,20 грн., відповідно до видаткових накладних постачальника.

Таким чином, ОСОБА_2 обвинувачується в тому, що своїми умисними діями, що виразилися у привласненні товарно-матеріальних цінностей, належних ТОВ «Нова пошта» (), шляхом зловживання службовою особою своїм службовим становищем, вчинив злочин, передбачений ч. 2 ст. 191 КК України.

Крім цього, 05.04.2018 року, ОСОБА_2 знаходячись на своєму робочому місці відділення № 70 ТОВ «Нова пошта» (), що за адресою: м. Київ, проспект Перемоги, 20, вирішив повторно вчинити привласнення товарно-матеріальних цінностей, що належить ТОВ «Нова пошта» (), які перебували в його віданні.

З метою реалізації свого злочинного умислу, направленого на повторне привласнення товарно-матеріальних цінностей, що належить ТОВ «Нова пошта» (), ОСОБА_2 05.04.2018 року, перебуваючи на своєму робочому місці у відділенні № 70 ТОВ «Нова пошта» (), що за адресою: м. Київ, проспект Перемоги, 20, склав експрес накладну № 1864, на ім`я ОСОБА_2 до відділення № 20 що по проспекту Перемоги, 20 в м. Києві. ОСОБА_2 , під час внесення відомостей до електронної бази «AWIS», в ході складання експрес накладної №1864 вказав, що для відправки товару за вказаною накладною буде використано 16 пластикових коробок для товарів вагою 20 кг., що належать ТОВ «Нова пошта» (), однак фактично їх не використав.

Відповідно до довідки наданої ТОВ «Нова пошта» (), вартість однієї одиниці «Коробка 20 кг.» складає 15 грн. 45 коп., отже вартість привласненого товару становить 247,00 грн. відповідно до видаткових накладних постачальника.

Крім цього, 07.04.2018 року, ОСОБА_2 знаходячись на своєму робочому місці відділення № 70 ТОВ «Нова пошта» (), що за адресою: м. Київ, проспект Перемоги, 20, вирішив повторно вчинити привласнення товарно-матеріальних цінностей, що належить ТОВ «Нова пошта» (), які перебували в його віданні.

З метою реалізації свого злочинного умислу направленого на повторне привласнення товарно-матеріальних цінностей що належить ТОВ «Нова пошта» (), ОСОБА_2 05.04.2018 року, перебуваючи на своєму робочому місці у відділенні № 70 ТОВ «Нова пошта» (), що за адресою: м. Київ, проспект Перемоги, 20, склав експрес накладну № 4626, на ім`я ОСОБА_2 до відділення № 20 що по проспекту Перемоги, 20, в м. Києві. ОСОБА_2 , під час внесення відомостей до електронної бази «AWIS», в ході складання експрес накладної №4626 вказав, що для відправки товару за вказаною накладною буде використано 111 пластикових коробок для товарів вагою 0,5 кг., що належать ТОВ «Нова пошта» (), однак фактично їх не використав.

Відповідно до довідки, наданої ТОВ «Нова пошта» (), вартість однієї одиниці «Коробка 0,5 кг.» складає 2 грн. 12 коп., отже вартість привласненого товару становить 235,32 грн. відповідно до видаткових накладних постачальника.

Крім цього, 11.04.2018 року, ОСОБА_2 знаходячись на своєму робочому місці відділення № 70 ТОВ «Нова пошта» (), що за адресою: м. Київ, проспект Перемоги, 20, вирішив повторно вчинити привласнення товарно-матеріальних цінностей, що належить ТОВ «Нова пошта» , які перебували в його віданні.

З метою реалізації свого злочинного умислу, направленого на повторне привласнення товарно-матеріальних цінностей, що належить ТОВ «Нова пошта» (), ОСОБА_2 11.04.2018 року, перебуваючи на своєму робочому місці у відділенні № 70 ТОВ «Нова пошта» (), що за адресою: м. Київ, проспект Перемоги, 20, склав експрес накладну № 0587, на ім`я ОСОБА_21 , до відділення № 24, що по вулиці Білоруській, 21, в м. Києві. ОСОБА_2 , під час внесення відомостей до електронної бази «AWIS», в ході складання експрес накладної №0587 вказав, що для відправки товару за вказаною накладною буде використано 70 пластикових коробок для товарів вагою 1 кг., що належать ТОВ «Нова пошта» .

11.04.2018 року о 18 годині 56 хвилин, керівник відділення № 24 що по вулиці Білоруській, 21, в м. Києві, ОСОБА_21 отримав відправлення за експрес-накладною №0587, до якого не входив товар який було розпаковано по 70 коробкам вагою 1 кг.

Відповідно до довідки наданої ТОВ «Нова пошта» , вартість однієї одиниці «Коробка 1 кг. пластикова» складає 03 грн. 38 коп., отже вартість привласненого товару становить 236,60 грн. відповідно до видаткових накладних постачальника.

Таким чином, ОСОБА_2 обвинувачується у тому, що своїми умисними діями, що виразилися у повторному привласненні товарно-матеріальних цінностей, належних ТОВ «Нова пошта» (), шляхом зловживання службовою особою своїм службовим становищем, вчинив злочин, передбачений ч. 3 ст. 191 КК України.

Обвинувачений ОСОБА_2 винним себе у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.191, ч.3 ст.191 КК України, не визнав та пояснив наступне.

Так, ОСОБА_2 в судовому засіданні показав, що працевлаштувався на посаду фахівця - приймальника у відділення ТОВ «Нова Пошта» у 2015 році, в подальшому він отримав підвищення та приблизно о 2017 році став керівником вказаного відділення. До його обов`язків входило забезпечити якісну та оперативну роботу відділення, зокрема забезпечити відсутність черг, втрат і пошкоджень посилок, контролювати роботу операторів та приймальників.

Усі посилки мали бути ретельно упаковані у такий спосіб, щоб не допустити пошкоджень їх вмісту. Для забезпечення реалізації цієї задачі у разі, якщо оператор неправильно запакував посилку, то вони на складі перепаковали такі посилки в інше пакування. Під час роботи часто виникав надлишок одних коробок для пакування та недостача інших. При цьому керівництво ТОВ «Нова пошта» спонукало керівників своїх відділень у таких випадках самостійно вирішувати цю проблему та обмінюватись між собою таким пакуванням, тому він з іншими керівниками на підставі усної домовленості часто обмінювався пакуванням, щоб закрити недостачу за рахунок пакування, яке є в надлишку.

30.03.2018 він звільнився з посади керівника відділення №70 ТОВ «Нова пошта», та 02.04.2028 був переведений на посаду начальника пункту надання фінансових послуг ТОВ «Пост Фінанс». Ця компанія займається виключно наданням фінансових послуг і пов`язана з ТОВ «Нова пошта». Після працевлаштування на ТОВ «Пост Фінанс» коло його посадових обов`язків кардинально змінилось і він більше не виконував попередні обов`язки керівника відділення №70.

При звільненні виявилась нестача одних коробок для пакування та надлишок інших, тоді керівництво сказало йому виплатити усю суму нестачі, проте він відмовився, оскільки вони не врахували надлишок інших коробок, а тому таку вимогу він вважав несправедливою. Потім до нього звернулась поліція і він дізнався, що «Нова пошта» ініціювала щодо нього кримінальне провадження. Тоді у присутності поліції та під тиском з боку співробітників служби безпеки ТОВ «Нова пошта» під диктовку він написав розписки та пояснювальну записку. Згодом 16.07.2018 він віддав 5000 грн., а потім і решту коштів.

Чи відбувалось відправлення товару 03, 05, 07 та 11 квітня 2018 року з відділення №70 ТОВ «Нова пошта» до інших відділень згідно вказаних в обвинувальному акті реквізитів він не пам`ятає, оскільки минуло багато часу.

Також ОСОБА_2 суду пояснив, що не писав 30.03.2018 заяву про прийняття його на посаду керівника відділення ТОВ «Нова пошта». Також повідомив, що він підписував багато різних документів при звільненні і не вчитувався у їх зміст.

Просив суд звернути увагу на офіційний документ, а саме трудову книжку на його ім`я, де вказано, що він був звільнений з ТОВ «Нова пошта» 30.03.2018, що відповідає дійсності.

Відтак, обвинувачений ОСОБА_2 просив суд його виправдати.

В обґрунтування вини ОСОБА_2 прокурором в суді наведені фактичні дані, які містяться в досліджених в судовому засіданні документах:

-Повідомленні в порядку ст. 214 КПК України про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 191 КК України, з якого вбачається, що представник ТОВ «Нова пошта» ОСОБА_22 повідомив, що ОСОБА_2 , перебуваючи на посаді керівника відділення ТОВ «Нова пошта» №70, яке розташоване за адресою: м. Київ, просп. Перемоги, 20 вчинив злочин, передбачений ч.1 ст. 191 КК України, який полягає у привласненні та розтраті майна Компанії на суму, яка встановлена на дату подання даного повідомлення та становить 24712 грн. (т.2 а.с. 17-18);

-Фотокопіях наступних документів, а саме: договору про передачу виключних майнових прав на об`єкти інтелектуальної власності, укладеного між ОСОБА_2 та директором ТОВ «Нова пошта» ОСОБА_23 від 02.04.2018 року; заяви ОСОБА_2 директору ТОВ «Нова пошта» ОСОБА_23 про прийняття на роботу на посаду керівника відділення від 30.03.2018 року; особової картка працівника (№ П2) ОСОБА_2 ; витягу з наказу від 30.03.20148 № 62-к про прийняття ОСОБА_2 на посаду керівника відділення №70 Мережа відділень №1 Філія м. Київ (Північ) Департамент Філіальної мережі Дирекція з обслуговування Клієнтів ТОВ «Нова пошта» з 02.04.2018; договору про повну індивідуальну матеріальну відповідальність ТОВ «Нова Пошта», укладеного між керівником відділення №70 КФ ОСОБА_2 та директором ТОВ «Нова пошта» ОСОБА_23 від 02.04.2018 року; посадової інструкції керівника відділення ТОВ «Нова Пошта» від 03.04.2018 року; супровідного листа (без номеру і дати) щодо направлення витягу з електронної бази «AWIS»; витягу з електронної бази «AWIS» щодо списання ОСОБА_2 товарно-матеріальних цінностей; повідомлення (без номеру і дати) що вартість товарно-матеріальних цінностей, згідно видаткових накладних від постачальника за серпень місяць, які ТОВ «Нова Почта» закуповує; довідки (без номеру і дати) щодо завдання матеріальної шкоди ТОВ «Нова Почта» на загальну суму 8007,13 грн., складеної головним бухгалтером ОСОБА_24 ; експрес-накладних № 6715 від 08.05.2018 р., № 9480 від 11.05.2018 р., № 1864 від 05.04.2018 р., № 1864 від 05.04.2018 р., № 4626 від 07.08.2018 р., № 7434 від 02.07.2018 р., № 0597 від 19.04.2018 р., № 9612 від 25.04.2018 р., № 4509 від 31.05.2018 р., № 1868 від 08.06.2018 р., № 0433 від 18.06.2018 р., № 3076 від 19.06.2018 р., № 2158 від 21.06.2018 р., № 5241 від 21.06.2018 р., № 5982 від 27.06.2018 р., № 1797 від 07.07.2018 р., № 5653 від 12.07.2018 р., № 0587 від 11.04.2018 р., № 6626 від 02.04.2018 р., № 6427 від 20.06.2018 р.; фіскального чеку ТОВ «ПОСТ ФІНАНАНС» від 10.07.2018 року; пояснювальної записки ОСОБА_2 від 13.07.2018 р.; розписки ОСОБА_2 від 13.07.2018 р. щодо зобов`язання та компенсації за заподіяну шкоду; повідомлення ОСОБА_2 від 16.07.2018 р. щодо компенсації ТОВ «Нова Почта» у розмірі 5000 грн. та зобов`язання повернути решту коштів частинами, усього на 36 аркушах (т.2 а.с. 21-56).

Також прокурором в обґрунтування обвинувачення забезпечено проведення допиту у судовому засіданні свідка обвинувачення ОСОБА_25 , який суду пояснив, що у 2018 році він працював на посаді керівника відділення №77 ТОВ «Нова пошта». ОСОБА_2 він не знає, а обставини, з приводу яких його допитували працівники поліції у 2018 році не пам`ятає і наразі пояснити в судовому засіданні нічого не може. В день судового засідання йому зателефонували з поліції та попросили приїхати в судове засідання, дати показання. При цьому йому скинули фото його показань, які він давав поліції у 2018 році, щоб він їх прочитав.

Дослідивши всі надані докази в обґрунтування обвинувачення ОСОБА_2 за ч.2 ст. 191, ч.3 ст. 191 КК України у привласненні товарно-матеріальних цінностей, шляхом зловживання службовою особою своїм службовим становищем, а також у повторному привласненні товарно-матеріальних цінностей, шляхом зловживання службовою особою своїм службовим становищем, оцінивши надані докази з точки зору належності, допустимості, достовірності, в сукупності з точки зору достатності та взаємозв`язку, суд дійшов висновку про відсутність достатніх даних, які б підтверджували, що інкриміновані кримінальні правопорушення вчинені обвинуваченим ОСОБА_2 .

Відповідно до ч. 1 ст. 22 КПК України кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом.

Згідно із ст. 25 КПК України прокурор, слідчий зобов`язані в межах своєї компетенції розпочати досудове розслідування в кожному випадку безпосереднього виявлення ознак кримінального правопорушення або в разі надходження заяви (повідомлення) про вчинення кримінального правопорушення, а також вжити всіх передбачених законом заходів для встановлення події кримінального правопорушення та особи, яка його вчинила.

Крім того, саме на них відповідно до ч. 2 ст. 9 КПК України покладається обов`язок всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

Відповідно до ч. 1 ст. 84 КПК України доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких суд встановлює наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню.

За правилами ст. 94 КПК України, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення. Жоден доказ не має наперед встановленої сили.

Згідно із ст. 17 КПК України ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом. Підозра, обвинувачення не можуть ґрунтуватися на доказах, отриманих незаконним шляхом. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на користь такої особи.

Зазначена норма закону повністю узгоджується з вимогами ст. 62 Конституції України, відповідно до положень якої обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Положеннями ст. 91 КПК України передбачено, що у кримінальному провадженні підлягають доказуванню, зокрема, подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення); винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення; вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, а також розмір процесуальних витрат; обставини, які впливають на ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, характеризують особу обвинуваченого, обтяжують чи пом`якшують покарання, які виключають кримінальну відповідальність або є підставою закриття кримінального провадження; обставини, що є підставою для звільнення від кримінальної відповідальності або покарання.

Відповідно до вимог ст. 92 КПК України обов`язок доказування обставин, передбачених ст. 91 КПК України, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, покладається на слідчого, прокурора.

Згідно зі ст. 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засудженим, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Застосування належної процедури «fair procedure» (у європейській системі), «dut procyes» (у американській системі) є одним із складових елементів принципу верховенства права, передбачає, у тому числі, щоб повноваження органів публічної влади були визначені приписами права, і вимагає, щоб посадовці мали дозвіл на вчинення дії і надалі діяли в межах наданих їм повноважень.

Недотримання належної правової процедури тягне за собою порушення гарантованого кожному ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод права на справедливий суд.

Згідно з вимогами ч. 1, 2, 3 ст. 214 КПК України слідчий, дізнавач, прокурор невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення або після самостійного виявлення ним з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, зобов`язаний внести відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань, розпочати розслідування та через 24 години з моменту внесення таких відомостей надати заявнику витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань. Слідчий, який здійснюватиме досудове розслідування, визначається керівником органу досудового розслідування, а дізнавач - керівником органу дізнання, а в разі відсутності підрозділу дізнання - керівником органу досудового розслідування.

Досудове розслідування розпочинається з моменту внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Здійснення досудового розслідування, крім випадків, передбачених цією частиною, до внесення відомостей до реєстру або без такого внесення не допускається і тягне за собою відповідальність, встановлену законом. У невідкладних випадках до внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань може бути проведений огляд місця події (відомості вносяться невідкладно після завершення огляду або отримання довідки, висновку спеціаліста).

Як вбачається із наданого прокурором суду Витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань, 24.07.2018 до Єдиного реєстру досудових розслідувань було внесено відомості про те, що 02.04.2018, ОСОБА_2 знаходячись на своєму робочому місці відділення № 70 ТОВ «Нова пошта» (), що за адресою: м. Київ, проспект Перемоги, 20, вирішив вчинити привласнення товарно-матеріальних цінностей, що належить ТОВ «Нова пошта» (), які перебували в його віданні. З метою реалізації свого злочинного умислу направленого на привласнення товарно-матеріальних цінностей що належить ТОВ «Нова пошта» (), ОСОБА_2 02.04.2018 року, перебуваючи на своєму робочому місці у відділенні № 70 ТОВ «Нова пошта» (), що за адресою: м. Київ, проспект Перемоги, 20, склав експрес накладну № 6626, за якою було відправлено «Документи» до відділення № 42, що по вулиці Щербаківського, 32/38 в м. Києві на ім`я ОСОБА_20 . ОСОБА_2 , під час внесення відомостей до електронної бази «AWIS», в ході складання експрес накладної № 6626 вказав, що для відправки товару за вказаною накладною буде використано 30 картонних коробок для товарів вагою 30 кг., що належать ТОВ «Нова пошта» (). 03.04.2018 о 20 годині 55 хвилин, керівник відділення № 42 що по вулиці Щербаківського, 32/38, в м. Києві, ОСОБА_20 отримала відправлення за експрес-накладною № 6626, до якого не входив товар, який було розпаковано по 30 коробкам вагою 30 кг. Відповідно до довідки наданої ТОВ «Нова пошта» (), вартість однієї одиниці «Коробка 30 кг.» складає 20 грн. 74 коп., отже вартість привласненого товару становить 622,20 грн., відповідно до видаткових накладних постачальника. За вказаними обставинами розпочато кримінальне провадження №0005935 від 24.07.2018 за ознаками ч.2 ст. 191 КК України.

Отже, до Єдиного реєстру досудових розслідувань внесено відомості щодо вчинення кримінального правопорушення, яке в подальшому було інкриміноване ОСОБА_2 за ч.2 ст. 191 КК України.

Водночас, прокурором не було надано суду витяги з Єдиного реєстру досудових розслідувань про внесення відомостей за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 191 КК України, тобто за іншими епізодами злочинної діяльності, які інкриміновані ОСОБА_2 .

Разом з тим, відповідно до імперативних вимог ст. 214 КПК України здійснення досудового розслідування до внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань або без такого внесення не допускається.

Відповідно до ст. 86 КПК України доказ визнається допустимим, якщо він отриманий у порядку, встановленому цим Кодексом. Недопустимий доказ не може бути використаний при прийнятті процесуальних рішень, на нього не може посилатися суд при ухваленні судового рішення.

Оскільки суду не було надано процесуальних документів, з яких би вбачалось, що відповідні відомості про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 191 КК України, були внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань, суд приходить до єдино можливого висновку, що у цьому випадку досудовим розслідуванням було допущено порушення вимог ч.3 ст. 214 КПК України, а тому докази у ході такого досудового розслідування здобуті поза визначеним КПК України порядком, отже є недопустимими.

Крім того, зі змісту п. 1 ч. 2 ст. 39 КПК України слідує, що визначати слідчого (слідчих), який здійснюватиме досудове розслідування, а у випадках здійснення досудового розслідування слідчою групою - визначати старшого слідчої групи, який керуватиме діями інших слідчих, належить до компетенції та повноважень керівника органу досудового розслідування.

Повноваження слідчого органу досудового розслідування регламентовані ст. 40 КПК України. Зокрема, до повноважень слідчого віднесено: починати досудове розслідування за наявності підстав, передбачених цим Кодексом; проводити слідчі (розшукові) дії та негласні слідчі (розшукові) дії у випадках, встановлених цим Кодексом, доручати проведення слідчих (розшукових) дії та негласних слідчих (розшукових) дій відповідним оперативним підрозділам; звертатися за погодженням із прокурором до слідчого судді з клопотаннями про застосування заходів забезпечення кримінального провадження, проведення слідчих (розшукових) дій та негласних слідчих (розшукових) дій; повідомляти за погодженням із прокурором особі про підозру; за результатами розслідування складати обвинувальний акт та подавати його прокурору на затвердження (п. 1-3, 5-7 ч. 2 ст. 40 КПК України).

Згідно з ч. 1 та 2 ст. 37 КПК України прокурор, який здійснюватиме повноваження прокурора у конкретному кримінальному провадженні, визначається керівником відповідного органу прокуратури після початку досудового розслідування. У разі необхідності керівник органу прокуратури може визначити групу прокурорів, які здійснюватимуть повноваження прокурорів у конкретному кримінальному провадженні, а також старшого прокурора такої групи, який керуватиме діями інших прокурорів.

Прокурор здійснює повноваження прокурора у кримінальному провадженні з його початку до завершення. Здійснення повноважень прокурора в цьому самому кримінальному провадженні іншим прокурором можливе лише у випадках, передбачених частинами четвертою та п`ятою статті 36, частиною третьою статті 313, частиною другою статті 341 цього Кодексу та частиною третьою цієї статті.

Згідно з п. 2.4 наказу Генерального прокурора України від 19.12.2012 № 4гн «Про організацію діяльності прокурорів у кримінальному провадженні», який був чинний на час початку та закінчення досудового розслідування у кримінальному провадженні стосовно ОСОБА_2 , керівників прокуратур усіх рівнів зобов`язано у разі необхідності створювати групи прокурорів і призначати старшого прокурора групи відповідною постановою.

Відповідно до ч. 2 ст. 36 КПК України, прокурор, здійснюючи нагляд за додержанням законів під час проведення досудового розслідування у формі процесуального керівництва досудовим розслідуванням, уповноважений, зокрема: мати повний доступ до матеріалів, документів та інших відомостей, що стосуються досудового розслідування; доручати слідчому, органу досудового розслідування проведення у встановлений прокурором строк слідчих (розшукових) дій, негласних слідчих (розшукових) дій, інших процесуальних дій або давати вказівки щодо їх проведення чи брати участь у них, а в необхідних випадках - особисто проводити слідчі (розшукові) та процесуальні дії в порядку, визначеному цим Кодексом; погоджувати або відмовляти у погодженні клопотань слідчого до слідчого судді про проведення слідчих (розшукових) дій, негласних слідчих (розшукових) дій, інших процесуальний дій у випадках, передбачених цим Кодексом, чи самостійно подавати слідчому судді такі клопотання; повідомляти особі про підозру; затверджувати чи відмовляти у затверджені обвинувального акта, вносити зміни до складеного слідчим обвинувального акта, самостійно складати обвинувальний акт; звертатися до суду з обвинувальним актом; підтримувати державне обвинувачення в суді, відмовлятися від підтримання державного обвинувачення, змінювати його або висувати додаткове обвинувачення у порядку, встановленому цим Кодексом.

Аналіз наведених вище норм закону свідчить про те, що визначення як керівником органу досудового розслідування слідчого (слідчих), який здійснюватиме досудове розслідування у конкретному кримінальному провадженні, так і керівником органу прокуратури прокурора (прокурорів), який здійснюватиме повноваження прокурора у конкретному кримінальному провадженні, у кожному окремому випадку є кримінально-процесуальним рішенням, яке утворює, змінює чи припиняє права і обов`язки, тобто має правові наслідки у відповідному кримінальному провадженні з його початку до завершення, і за процесуальною формою має бути передбачене (встановлене) кримінальним процесуальним законом.

Надання прав, покладення обов`язків та визначення обсягу відповідальності за своєю юридичною природою потребує письмової форми заради уникнення суб`єктивізму та забезпечення правової визначеності.

Положення ч. 1, 3, 6 ст. 110 КПК України регламентують, що процесуальними рішеннями є всі рішення органів досудового розслідування, прокурора, слідчого судді, суду.

Рішення слідчого, прокурора приймається у формі постанови. Постанова виноситься у випадках, передбачених цим Кодексом, а також коли слідчий, прокурор визнає це за необхідне.

Постанова слідчого, прокурора виготовляється на офіційному бланку та підписується службовою особою, яка прийняла відповідне процесуальне рішення.

Така процесуальна форма рішення про визначення слідчого (групи слідчих) та про визначення прокурора (групи прокурорів), які здійснюватимуть відповідні повноваження у конкретному кримінальному провадженні, як постанова вбачається із тлумачення положень ст. 110 КПК України у взаємозв`язку із тими, що регламентовані ч. 2 ст. 39, ч. 1 ст. 214 КПК України та ч. 5 ст. 36, ст. 37 КПК України, відповідно.

Отже, постанови керівника органу досудового розслідування про визначення слідчого (групи слідчих) та керівника органу прокуратури про визначення прокурора (групи прокурорів) у конкретному кримінальному провадженні повинні відповідати вимогам ст. 110 КПК України, у тому числі бути виготовлені на офіційному бланку та підписані службовою особою, яка прийняла відповідне процесуальне рішення. Такі процесуальні рішення необхідно долучати до матеріалів досудового розслідування для підтвердження наявності повноважень слідчого (слідчих) та прокурора (прокурорів) у відповідному кримінальному провадженні.

Виходячи з зазначеного вище, використання у кримінальному провадженні слідчим, передбачених ст. 40 КПК України повноважень зі здійснення досудового розслідування, чи прокурором тих, що регламентовані ст. 36 КПК України, без винесення відповідних процесуальних рішень про їх визначення (призначення) чи включення до групи слідчих або прокурорів, відповідно, у цьому кримінальному провадженні, свідчить про те, що такий слідчий чи прокурор є неналежним суб`єктом проведення процесуальних дій.

Відсутність в матеріалах досудового розслідування постанови про визначення слідчого (групи слідчих) або про визначення прокурора (групи прокурорів) у конкретному кримінальному провадженні чи її не підписання, відповідно, керівником органу досудового розслідування або керівником органу прокуратури обумовлює недопустимість доказів, зібраних під час досудового розслідування, та здійснених процесуальних дій як таких, що вчинені особою, яка не мала на те законних повноважень.

Зазначені висновки викладені у постановах Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 22.02.2021 (справа № 754/7061/15) та від 04.10.2021 (справа № 724/86/20). Крім того, у вказаних постановах Верховний Суд дійшов висновку про те, що витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань не може замінити постанову про визначення слідчого (групи слідчих) чи прокурора (групи прокурорів) у кримінальному провадженні, оскільки не є процесуальним рішенням, а відтак, не породжує означених правових наслідків у конкретному кримінальному провадженні.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, які надані стороною обвинувачення суду, містяться витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань від 24.07.2018 №0005935 за ознаками ч.2 ст. 191 КК України та постанова про доповнення та призначення групи прокурорів у кримінальному провадженні від 11.02.2019 (т. 2 а.с. 9-10, 11). Тобто дана постанова постановлена після завершення досудового розслідування та скерування до суду обвинувального акту щодо ОСОБА_2 .

При цьому, жодної іншої постанови про призначення групи прокурорів та жодної постанови про призначення групи слідчих у кримінальному провадженні №0005935 від 24.07.2018 стороною обвинувачення суду надано не було.

Водночас, навіть у наданій суду постанові про доповнення та призначення групи прокурорів у кримінальному провадженні від 11.02.2019, яка складена заступником керівника Київської місцевої прокуратури №8 ОСОБА_26 відсутні відомості про те, що до складу групи прокурорів входить прокурор ОСОБА_27 , яким погоджено повідомлення про підозру ОСОБА_2 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 191, ч.3 ст. 191 КК України та затверджено обвинувальний акт у цьому кримінальному провадженні.

Враховуючи зазначене вище, суд дійшов до висновку про те, що слідчі та прокурори не мали повноважень на здійснення слідчих та процесуальних дій у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань від 24.07.2018 №0005935 стосовно ОСОБА_2 , оскільки відсутність постанов про їх призначення прирівнюється до не винесення таких процесуальних рішень. Тобто, слідчі та прокурори не мали повноважень, передбачених ст. 40 та ст. 36 КПК України, відповідно, під час досудового розслідування у даному кримінальному провадженні.

Отже, здійснення слідчих дій та прийняття процесуальних рішень у цьому кримінальному провадженні вчинено неуповноваженими особами, а тому усі докази, здобуті в результаті здійснення таких дій та прийняття рішень є недопустимими.

Крім того, суд, надаючи оцінку наданим прокурором в ході судового розгляду доказам, вважає за необхідне також зазначити наступне. Так, прокурором на обгрунтування винуватості ОСОБА_2 у вчиненні кримінальних правопорушень за ч.2 ст. 191, ч.3 ст. 191 КК України надано суду наступні докази, а саме: повідомлення в порядку ст. 214 КПК України про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 191 КК України, подане до Святошинського УП ГУ НП в м. Києві ОСОБА_22 , який у повідомленні вказав, що є представником ТОВ «Нова пошта» (т.2 а.с. 17-18); фотокопії документів: договору про передачу виключних майнових прав на об`єкти інтелектуальної власності, укладеного між ОСОБА_2 та директором ТОВ «Нова пошта» ОСОБА_23 від 02.04.2018 року; заяви ОСОБА_2 директору ТОВ «Нова пошта» ОСОБА_23 про прийняття на роботу на посаду керівника відділення від 30.03.2018 року; особової картка працівника (№ П2) ОСОБА_2 ; витягу з наказу від 30.03.20148 № 62-к про прийняття ОСОБА_2 на посаду керівника відділення №70 Мережа відділень №1 Філія м. Київ (Північ) Департамент Філіальної мережі Дирекція з обслуговування Клієнтів ТОВ «Нова пошта» з 02.04.2018; договору про повну індивідуальну матеріальну відповідальність ТОВ «Нова Пошта», укладеного між керівником відділення №70 КФ ОСОБА_2 та директором ТОВ «Нова пошта» ОСОБА_23 від 02.04.2018 року; посадової інструкції керівника відділення ТОВ «Нова Пошта» від 03.04.2018 року; супровідного листа (без номеру і дати) щодо направлення витягу з електронної бази «AWIS»; витягу з електронної бази «AWIS» щодо списання ОСОБА_2 товарно-матеріальних цінностей; повідомлення (без номеру і дати) що вартість товарно-матеріальних цінностей, згідно видаткових накладних від постачальника за серпень місяць, які ТОВ «Нова Почта» закуповує; довідки (без номеру і дати) щодо завдання матеріальної шкоди ТОВ «Нова Почта» на загальну суму 8007,13 грн., складеної головним бухгалтером ОСОБА_24 ; експрес-накладних № 6715 від 08.05.2018 р., № 9480 від 11.05.2018 р., № 1864 від 05.04.2018 р., № 1864 від 05.04.2018 р., № 4626 від 07.08.2018 р., № 7434 від 02.07.2018 р., № 0597 від 19.04.2018 р., № 9612 від 25.04.2018 р., № 4509 від 31.05.2018 р., № 1868 від 08.06.2018 р., № 0433 від 18.06.2018 р., № 3076 від 19.06.2018 р., № 2158 від 21.06.2018 р., № 5241 від 21.06.2018 р., № 5982 від 27.06.2018 р., № 1797 від 07.07.2018 р., № 5653 від 12.07.2018 р., № 0587 від 11.04.2018 р., № 6626 від 02.04.2018 р., № 6427 від 20.06.2018 р.; фіскального чеку ТОВ «ПОСТ ФІНАНАНС» від 10.07.2018 року; пояснювальної записки ОСОБА_2 від 13.07.2018 р., розписки ОСОБА_2 від 13.07.2018 р. щодо зобов`язання та компенсації за заподіяну шкоду, повідомлення ОСОБА_2 від 16.07.2018 р. щодо компенсації ТОВ «Нова Почта» у розмірі 5000 грн. та зобов`язання повернути решту коштів частинами, усього на 36 аркушах (т.2 а.с. 21-56).

Аналізуючи такі докази, судом встановлено, що надані прокурором матеріали не містять документів на підтвердження повноважень ОСОБА_22 на представництво інтересів ТОВ «Нова пошта», зокрема і в частині ініціювання початку досудового розслідування, що ставить під сумнів як відомості, викладені у такому повідомленні, так і легітимність такого звернення від імені та в інтересах ТОВ «Нова пошта». При цьому в ході судового розгляду представник потерпілого ТОВ «Нова пошта» ОСОБА_18 фактично участі не брав, не був допитаний, звернувся до суду із заявою про розгляд кримінального провадження без участі потерпілого, де вказав, що претензій матеріального та морального характеру до обвинуваченого ОСОБА_2 ТОВ «Нова пошта» не має.

Щодо наданих прокурором фотокопій документів, перелік яких наведений вище, суд зауважує, що відповідно до вимог ст. 86 КПК України доказ визнається допустимим, якщо він отриманий у порядку, встановленому цим Кодексом, а недопустимий доказ не може бути використаний при прийнятті процесуальних рішень, на нього не може посилатися суд при ухваленні судового рішення.

Оцінюючи надані прокурором фотокопії документів в цьому контексті, суд звертає увагу на відсутність у матеріалах кримінального провадження, які надані прокурором та є у розпорядженні суду, будь-яких даних щодо походження таких копій документів. Більше того, прокурор в судовому засіданні також не зміг пояснити джерело походження вказаних фотокопій документів. За такого, суд приходить до висновку, що такі копії документів не були отримані у встановленому кримінальним процесуальним законом порядку, а отже є недопустимими.

Водночас, суд зауважує, що фотокопії таких документів не засвідчені належним чином, у наданих прокурором матеріалах відсутній протокол огляду слідчим оригіналів таких документів, а під час судового розгляду суду всупереч вимогам ч.3 ст. 99 КПК України не були надані оригінали таких документів.

Враховуючи наведене, суд не вправі використовувати дані, які містяться у таких документах, та не може посилатися на них при ухваленні рішення.

При цьому допитаний у судовому засіданні свідок сторони обвинувачення ОСОБА_25 не повідомив суду будь-якої значимої для встановлення обставин у цьому кримінальному провадженні інформації, вказав, що обвинуваченого ОСОБА_2 він не знає, а події 2018 року не пам`ятає. За такого, показання допитаного як свідка ОСОБА_25 не можуть визнаватись джерелом доказів у кримінальному провадженні, оскільки не містять відомостей, які мають значення для кримінального провадження. Інші свідки, хоча і були спочатку заявлені прокурором для допиту в судовому засіданні, проте в подальшому прокурором протягом тривалого часу не було забезпечено їх прибуття в судове засідання, а згодом прокурор визнав неможливість їх забезпечення в судове засіданні та відмовився від допиту інших свідків.

Більше того, розглядаючи версію сторони захисту про те, що ОСОБА_2 , всупереч викладеному в обвинувальному акті, не був керівником відділення № 70 Мережа відділень № 1 філія м. Київ, ТОВ «Нова Пошта» (код ЕРДПОУ 31316718) після 30.03.2028 у зв`язку із звільненням, суд звертає увагу на відомості, які наявні у трудовій книжці серія НОМЕР_1 на ім`я ОСОБА_2 , належним чином завірена фотокопія якої була надана стороною захисту та долучена судом до матеріалів кримінального провадження, а її оригінал оглянутий судом в судовому засіданні. Так, трудова книжка містить відомості про те, що 17.11.2015 ОСОБА_2 був прийнятий на посаду фахівець (приймальник) відділення №70 ТОВ «Нова пошта», 16.05.2017 переведений на посаду старшого фахівця (приймальника) цього ж відділення, а 30.03.2018 звільнений у зв`язку із переведенням на ТОВ «Пост Фінанс». Наступним записом у трудовій книжці значиться 02.04.2018 прийняття на посаду начальника пункту надання фінансових послуг ТОВ «Пост Фінанс» в порядку переведення з ТОВ «Нова пошта».

Отже, зі змісту наданого стороною захисту документу - трудової книжки на ім`я ОСОБА_2 , вбачається, що останній не перебував на посаді керівника відділення № 70 Мережа відділень № 1 філія м. Київ, ТОВ «Нова Пошта» (код ЕРДПОУ 31316718) станом на 02-11 квітня 2018 року, тобто на момент вчинення інкримінованих обвинуваченому кримінальних правопорушень. І такі твердження сторони захисту не були спростовані стороною обвинувачення в ході судового розгляду.

Водночас відповідно до загальних засад кримінального провадження, і зокрема положень ст. 17 КПК України, усі сумніви щодо доведеності обвинувачення, якщо їх неможливо усунути, повинні тлумачитись на користь обвинуваченого.

Положення ст. 19 Конституції України регламентують, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 86 КПК України доказ визнається допустимим, якщо він отриманий у порядку, встановленому цим Кодексом. Недопустимий доказ не може бути використаний при прийнятті процесуальних рішень, на нього не може посилатися суд при ухваленні судового рішення.

Згідно з ч. 1 ст. 87 КПК України недопустимими є докази, отримані внаслідок істотного порушення прав та свобод людини, гарантованих Конституцією та законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також будь-які інші докази, здобуті завдяки інформації, отриманій внаслідок істотного порушення прав та свобод людини.

Відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 87 КПК України недопустимими є також докази, що були отримані після початку кримінального провадження шляхом реалізації органами досудового розслідування чи прокуратури своїх повноважень, не передбачених цим Кодексом, для забезпечення досудового розслідування кримінальних правопорушень.

Оскільки всі проведені під час досудового розслідування процесуальні та слідчі (розшукові) дії здійснені особами, які не мали на те законних повноважень, при цьому надані прокурором документи не мають законного джерела походження, а кримінальне провадження за ч.3 ст.191 КПК України здійснювалось без внесення відповідних відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань, що обумовило недопустимість письмових доказів сторони обвинувачення, відтак, суд визнає їх недопустимими доказами.

Інших належних, допустимих та достатніх доказів на підтвердження того, що кримінальні правопорушення, у вчиненні яких обвинувачується ОСОБА_2 , скоєні останнім, суду в ході судового розгляду надано не було.

Відповідно до положень ст. 62 Конституції України, ст. 17 КПК України, в основу вироку можуть бути покладені тільки достовірні докази, досліджені в судовому засіданні. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності обвинувачення, якщо їх неможливо усунути, повинні тлумачитись на користь обвинуваченого. Коли зібрані по справі докази не підтверджують обвинувачення і всі можливості збирання додаткових доказів вичерпані, суд зобов`язаний ухвалити виправдувальний вирок.

Згідно з положеннями ч.1 ст. 373 КПК України, виправдувальний вирок ухвалюється у разі, якщо не доведено, що: 1) вчинено кримінальне правопорушення, в якому обвинувачується особа; 2) кримінальне правопорушення вчинене обвинуваченим; 3) в діянні обвинуваченого є склад кримінального правопорушення.

Таким чином, причетність обвинуваченого ОСОБА_2 вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 191, ч.3 ст. 191 КК України, не підтверджується достатніми належними та допустимими фактичними даними в їх сукупності та взаємозв`язку, а також викликає обґрунтовані сумніви. Наявність таких сумнівів не узгоджується з принципом доказування поза розумним сумнівом, що застосовується при оцінці доказів, що дає підстави відповідно до п.2 ч.1 ст.373 КПК України для постановлення виправдувального вироку, оскільки в суді не доведено, що кримінальні правопорушення за ознаками ч.2 ст. 191, ч.3 ст. 191 КК України вчинені обвинуваченим ОСОБА_2 .

Отже, з урахуванням викладеного вище, в ході судового розгляду, за наслідками всебічного, повного й неупередженого дослідження всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінивши кожний доказ, наданий як стороною обвинувачення, так і стороною захисту з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку, приходить до обґрунтованого висновку, що не доведено, що кримінальні правопорушення за ознаками ч.2 ст. 191, ч.3 ст. 191 КК України вчинені обвинуваченим ОСОБА_2 оскільки достатніх, допустимих та належних доказів на підтвердження вчинення даного кримінального правопорушення обвинуваченим органом досудового розслідування не здобуто, стороною обвинувачення не надано, судом не виявлено, в зв`язку з чим, суд вважає необхідним в силу презумпції невинуватості, закріпленої у ст. 62 Конституції України, його виправдати.

Відомості про наявність у кримінальному провадженні речових доказів суду прокурором не надані. Судові витрати відсутні. Цивільний позов у кримінальному провадженні не пред`являвся.

Керуючись ст. ст. 368-371 КПК України, суд

УХВАЛИВ :

ОСОБА_2 визнати невинуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.191, ч.3 ст.191 КК України, та на підставі п.2 ч.1 ст.373 КПК України виправдати у зв`язку з недоведеністю, що кримінальне правопорушення вчинене ОСОБА_2 .

На вирок можуть бути подані учасниками судового провадження апеляційні скарги до Київського апеляційного суду через Шевченківський районний суд м. Києва протягом тридцяти днів з моменту його проголошення. Якщо вирок ухвалено без виклику особи, яка його оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1