Справа № 346/4628/25
Провадження № 11-кп/4808/516/25
Категорія ст. 82 КК України
Головуючий у 1 інстанції ОСОБА_1
Суддя-доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 грудня 2025 року м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Івано-Франківського апеляційного суду

в складі суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

з участю секретаря ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою адвоката ОСОБА_7 на ухвалу Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 02 жовтня 2025 року про відмову в задоволенні подання Державної установи «Коломийська виправна колонія (№41)» про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким засудженому ОСОБА_8 ,

з участю прокурора ОСОБА_9 ,

засудженого ОСОБА_8 ,

адвоката ОСОБА_7 ,

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 02 жовтня 2025 року відмовлено в задоволенні подання Державної установи «Коломийська виправна колонія (№41)» Міністерства юстиції України про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким ОСОБА_8 , засудженому 11.06.2024 року Івано-Франківським міським судом Івано-Франківської області за ч. 4 ст. 296 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки.

Суд першої інстанції мотивував таку позицію тим, що наявність у засудженого ОСОБА_8 двох заохочень за весь період відбування покарання, двох стягнень (які хоча й погашені/зняті), періодичне працевлаштування, залучення до робіт по благоустрою колонії в порядку черговості не доводять того, що засуджений став на шлях виправлення в розумінні положень ст. 82 КК України.

Адвокат ОСОБА_7 , що діє в інтересах засудженого ОСОБА_8 в апеляційній скарзі просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та ухвалити нову, якою змінити невідбуту частину покарання у виді позбавлення волі на більш м`яке покарання у виді виправних робіт.

Вважає ухвалу суду незаконною, необґрунтованою та такою, що підлягає скасуванню.

Вказує, що у суду першої інстанції не було підстав при постановленні ухвали вважати, що оскільки до закінчення строку відбування покарання ОСОБА_8 залишилось ще понад один рік та три місяці, що є значним терміном та потрібні вагомі докази виправлення засудженого, адже такі докази надані ДУ «Коломийська виправна колонія №41», зокрема згідно Довідки начальника установи (Вх. №ЕП-3534/25-Вх від 01.10.2025 року) про те, що ОСОБА_10 залучається до проведення робіт з благоустрою колонії, а також поліпшення житлово-побутових умов засуджених згідно з графіком, три рази на місяць, по дві години. До таких робіт відносився добросовісно, завжди вчасне та якісне виконання доручену йому роботу. Впродовж листопада, грудня 2024 року засуджений виконував роботи по реставрації табуреток та тумбочок відділення СПС №3 (дрібний ремонт, фарбування); січня, лютого та березня 2025 року - до прибирання приміщень відділення СПС №3 та приміщення виробничої майстерні установи; квітня 2025 року - до ремонту, реставрації та фарбування ліжок для засуджених відділення СПС №3; травня 2025 року - до нанесення шпаклівки та фарбування стін та стелі коридору відділення СПС №3, заміни лампочок та прожекторів освітлення; з червня 2025 року - до прибирання для підтримання чистоти в місцях проживання засуджених, дотримання правил зберігання особистих речей у відведених для цього місцях, інформування адміністрації установи про стан порядку у відділенні соціально-психологічної служби № 3 та виробничої майстерні установи.

Зазначає, що ОСОБА_8 працевлаштований у виробничій майстерні установи, до роботи відноситься добросовісно, вчасно та якісно виконує поставлені завдання. - Залучається в порядку черговості до робіт по благоустрою місць позбавлення волі, які також виконує вчасно та якісно, розуміє їх необхідність. ОСОБА_11 оголошено два заохочення, а також він підтримує соціальні зв?язки з рідними шляхом тривалих побачень, телефонних розмов та отримання посилок.

Звертає увагу, що засудженому ОСОБА_11 в період часу з 2022 по 2024 рік діагностовано ряд хвороб, які в подальшому, в умовах ізоляції від суспільства, не зникли, а навпаки прогресують, що підтверджується медичною документаціє стосовно стану здоров?я засудженого з філії ЦОЗ ДКВС України в Чернівецькій, Івано-Франківській та Закарпатській областях.

Крім того, зауважує, що ОСОБА_8 оголошено подяки з Військовими частинами НОМЕР_1 та НОМЕР_2 , а також згідно довідки ФОП ОСОБА_12 після звільнення з місць позбавлення волі ОСОБА_8 буде працевлаштований на роботу інженером-механіком.

Під час апеляційного розгляду:

- засуджений ОСОБА_8 та його захисник ОСОБА_7 просили задовольнити апеляційну скаргу;

- прокурор заперечував проти задоволення апеляційної скарги, вказував, що засуджений не став на шлях виправлення.

Заслухавши доповідь судді, перевіривши матеріали клопотання, обговоривши доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а ухвалу суду - без змін, з таких підстав.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно з ч. 1 ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

На думку суду апеляційної інстанції, суд першої інстанції дотримався вказаних вимог закону.

За змістом ч. 1 ст. 539 КПК України питання, які виникають під час та після виконання вироку вирішуються судом за клопотанням (поданням) прокурора, засудженого, його захисника, законного представника, органу або установи виконання покарань, а також інших осіб, установ або органів у випадках, встановлених законом.

Так, засуджений ОСОБА_8 в місцях позбавлення волі перебуває з 11.06.2024 року, з 16.10.2024 року відбуває покарання в Державній установі «Коломийська виправна колонія (№41)» згідно з вироком Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 11.06.2024 року за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 296 КК України, у виді позбавлення волі на строк 3 роки; на підставі ст. 72 КК України зараховано в строк відбуття покарання термін його попереднього ув`язнення з 31.03.2022 року по 12.08.2022 року.

На час розгляду в суді першої інстанції подання відбув більше 1/2 призначеного судом строку покарання (арк. особ. справи № 1-6).

21 серпня 2025 року В.о. начальника ДУ «Коломийська виправна колонія (№41)» ОСОБА_13 звернувся з поданням про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким щодо ОСОБА_8 .

В поданні зазначено, що під час тримання в ДУ «Івано-Франківська установа виконання покарань (№12)» засуджений ОСОБА_8 не допускав порушення вимог режиму утримання. З 16 жовтня 2024 року він відбуває покарання в ДУ «Коломийська виправна колонія (№41)», за час якого допускав порушення встановленого порядку відбування покарання, за що накладено 2 дисциплінарні стягнення, які погашено. Працевлаштований у виробничій майстерні установи, до роботи відноситься добросовісно, вчасно та якісно виконує поставлені завдання. Залучається в порядку черговості до робіт по благоустрою місць позбавлення волі, які також виконує вчасно та якісно, розуміє їх необхідність, оголошено два заохочення. Підтримує соціальні зв`язки з рідними шляхом тривалих побачень, телефонних розмов та отримання посилок. Виконавчі листи не поступали. Засуджений відбув 1/2 строку призначеного покарання, став на шлях виправлення. Тому наявні підстави для заміни невідбутої частини покарання більш м`яким (а.с. 1-12).

Відповідно до ч. 1 ст. 82 КК України, особам, що відбувають покарання у виді обмеження або позбавлення волі, невідбута частина покарання може бути замінена судом більш м`яким покаранням. У цих випадках більш м`яке покарання призначається в межах строків, установлених у Загальній частині цього Кодексу для даного виду покарання, і не повинне перевищувати невідбутого строку покарання, призначеного вироком.

Згідно з ч. 3 ст. 82 КК України, заміна невідбутої частини покарання більш м`яким може бути застосована, якщо засуджений став на шлях виправлення.

Пунктом 3 ч. 4 ст. 82 КК України передбачено, що заміна невідбутої частини покарання більш м`яким можлива після фактичного відбуття засудженим не менше двох третин строку покарання, призначеного судом за умисний особливо тяжкий злочин, а також покарання, призначеного особі, яка раніше звільнялася умовно-достроково і вчинила нове умисне кримінальне правопорушення протягом невідбутої частини покарання.

Згідно з роз`ясненнями п. 2 Постанови № 2 від 26 квітня 2002 року Пленуму Верховного Суду України «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» заміна невідбутої частини покарання більш м`яким можлива лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. При цьому головною умовою прийняття такого рішення є доведеність при заміні невідбутої частини покарання більш м`яким того, що засуджений став на шлях виправлення.

Суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції в повній мірі дослідив наявність або відсутність наведених у ст. 82 КК України умов, перевірив викладені у поданні обставини та врахував відомості, які вбачаються з доказів.

Згідно з характеристикою, затвердженою 21.08.2025 року начальником ДУ «Коломийська виправна колонія (№41)», ОСОБА_8 в місцях позбавлення волі перебуває з 11.06.2024 року; під час тримання в ДУ «Івано-Франківська установа виконання покарань (№12)» не допускав порушення вимог режиму утримання, стягнення не накладались, заохочення не оголошувались. З 16.10.2024 року відбуває покарання в ДУ «Коломийська виправна колонія (№41)», за час якого допускав порушення встановленого порядку відбування покарання, за що двічі застосовувалися дисциплінарні стягнення, які погашені, оголошено 2 заохочення. Працевлаштований у виробничій майстерні установи, до роботи відноситься добросовісно, вчасно та якісно виконує поставлені завдання. Роботи по благоустрою виконує вчасно та якісно, в порядку черговості, розуміє їх необхідність. Бере активну участь в реалізації програми ДВВ на засуджених Творчість та Підготовка до звільнення . З 11.11.2024 року по 10.05.2025 року приймав активну участь та реалізував індивідуальну програму соціально-виховної роботи із засудженим щодо криміногенної потреби Мислення емоції та поведінка ; з 10.05.2025 року активно приймає участь в реалізації заходів щодо досягнення цілей, передбачених в індивідуальній програмі соціально-виховної роботи із засудженим, щодо криміногенної потреби Ставлення до правопорушення . За характером тихий, спокійний, з представниками адміністрації тактовний, із засудженими не конфліктний, не перебуває на профілактичному обліку. Згідно з вироком вину в скоєному злочині не визнав, на даний час вину визнає, виконавчі листи не надходили (а.с. 2-4, арк. особ. справи № 114-120, частина ІІ).

Відповідно до даних довідки про заохочення та стягнення засудженого від 21.08.2025 року за весь час відбування покарання засудженому ОСОБА_8 накладено стягнення: 29.10.2024 року (попередження - за відмову від виконання обов`язків чергового по ДКДІР); 31.10.2024 року (догана за відмову виконувати встановлені законодавством вимоги адміністрації установи), а також 03.01.2025 року та 02.04.2025 року оголошено два заохочення: дострокове зняття раніше накладеного стягнення та подяку (за виконання покладених обов`язків та додержання правил поведінки ( а.с. 5 )).

Згідно з даними довідки №355 про працевикористання засудженого ОСОБА_8 за період з жовтня 2024 року по січень 2025 року та в травні 2025 року у відповідній графі відсутні будь-які дані, що стосуються його працевлаштування; з лютого по квітень та з червня по липень 2025 року він працював (договір ЦПХ) та отримував заробітну плату відповідно в розмірі 80 грн., 168 грн., 120 грн., 160 грн., 100 грн. (а.с. 11, арк. особ. справи № 123, частина ІІ), однак, зі змісту характеристики, залучався в порядку черговості до виконання робіт по благоустрою установи виконання покарань, про що також вказано у висновку щодо ступеня виправлення засудженого від 21.08.2025 року, що не може свідчити про належне доведення того, що він став на шлях виправлення.

В цивільно-правових договорах від 03.02.2025 року, 03.03.2025 року, 01.04.2025 року, 02.06.2025 року, 01.07.2025 року зазначено, що ОСОБА_8 як виконавець виконував роботи щодо виготовлення луз, стільців, різьблення, підготовку до лакування ( арк. особ. справи №90, 92, 97, 102, 103, частина ІІ).

Відповідно до довідки начальника установи (Вх. №ЕП-3534/25-Вх від 01.10.2025 року) ОСОБА_14 залучається до проведення робіт з благоустрою колонії, а також поліпшення житлово-побутових умов засуджених згідно з графіком, три рази на місяць, по дві години. До таких робіт відносився добросовісно, завжди вчасне та якісне виконання доручену йому роботу. Впродовж листопада, грудня 2024 року засуджений виконував роботи по реставрації табуреток та тумбочок відділення СПС № 3 (дрібний ремонт, фарбування); січня, лютого та березня 2025 року - до прибирання приміщень відділення СПС № 3 та приміщення виробничої майстерні установи; квітня 2025 року - до ремонту, реставрації та фарбування ліжок для засуджених відділення СПС № 3; травня 2025 року - до нанесення шпаклівки та фарбування стін та стелі коридору відділення СПС № 3, заміни лампочок та прожекторів освітлення; з червня 2025 року - до прибирання для підтримання чистоти в місцях проживання засуджених, дотримання правил зберігання особистих речей у відведених для цього місцях, інформування адміністрації установи про стан порядку у відділенні соціально-психологічної служби № 3 та виробничої майстерні установи ( а.с. 19).

Крім того, 06.02.2025 року засіданням комісії ДУ «Коломийська виправна колонія (№41)» з розгляду питання щодо застосування до засуджених умовно-дострокового звільнення від відбування покарання ( ст. ст. 81, 107 КК України), заміни невідбутої частини покарання більш м`яким (ст. 82 КК України), переведення засуджених на підставах, встановлених статтями 10, 50, 57, 93, 101, 147, 151-1 КВК України, відмовлено засудженому ОСОБА_8 у застосуванні ст. ст. 101 КК України відповідно як такому, що не довів, що стає на шлях виправлення (арк. особ. справи № 81, 85, частина ІІ).

Відповідно до подання щодо застосування заходу стягнення від 19.08.2025 року із ОСОБА_8 за порушення правил користування планшетним комп`ютером проведено бесіду профілактичного характеру, та в рішенні дисциплінарної комісії ДУ «Коломийська виправна колонія (№41) від 19.08.2025 року зазначено, що питання зазначеного порушення було предметом розгляду вказаної комісії (арк. особ. справи №105, 112, частина ІІ).

Під час апеляційного розгляду стороною захисту подано характеризуючи документи щодо засудженого ОСОБА_8 , а саме: виписку із медичної карти стаціонарного хворого ОСОБА_8 КНП «Обласна клінічна лікарня ІФ ОР» (а.с. 88-98), копії медичної документації стосовно стану здоров?я засудженого ОСОБА_8 з філії ЦОЗ ДКВС України в Чернівецькій, Івано-Франківській та Закарпатській областях (а.с. 99-101), копію подяки ОСОБА_8 від заступника начальника штабу військової частини НОМЕР_1 (а.с. 102), копію подяка ОСОБА_8 від військової частини НОМЕР_2 (а.с. 103), довідку ФОП ОСОБА_12 від 12 червня 2025 року (а.с. 104) щодо працевлаштування ОСОБА_8 після звільнення з місць позбавлення волі.

Згідно з даними вищевказаної довідки про заохочення і стягнення засудженого до останнього за весь строк відбування покарання застосовано 2 заохочення, одне з яких як дострокове зняття раніше накладеного стягнення. Вказане свідчить про те, що в інший час адміністрація установи виконання покарань приймала рішення щодо недоцільності застосування до засудженого заходів заохочення у відповідності до ч. 8 ст. 131 КВК України.

Колегія суддів погоджується з висновком суду про те, що сам факт того, що засуджений за весь час відбування покарання (з 11.06.2024 року) має два заохочення - за виконання покладених обов`язків та додержання правил поведінки не може свідчити про те, що він став на шлях виправлення, оскільки суд звертає увагу на те, що дотримання порядку та умов відбування покарання, а також добросовісна поведінка засудженого під час відбування покарання є його обов`язком відповідно до ст. 9 КВК України.

Згідно з ч. 1 ст. 6 КВК України виправлення засудженого - процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки.

Процес виправлення та перевиховання має бути стабільним та послідовним протягом всього перебування засудженого в установі виконання покарання.

Відповідно до ч. 2 ст. 67 КВК України встановлено, що засуджені, які стали на шлях виправлення або сумлінною поведінкою і ставленням до праці довели своє виправлення, можуть бути у встановленому законом порядку представлені до заміни невідбутої частини покарання більш м`яким або до умовно-дострокового звільнення від відбування покарання.

Сумлінна поведінка полягає у зразковому дотриманні засудженим вимог режиму, його участі в самодіяльних організаціях засуджених, беззаперечному виконанні законних вимог адміністрації установи, відсутності порушень дисципліни, товариському ставленні засуджених.

Під сумлінним ставленням до праці необхідно розуміти добропорядне, відповідальне та чесне ставлення до покладених на особу трудових обов`язків; працьовитість, додержання правил трудового розпорядку, вимог трудового законодавства, правил охорони праці та техніки безпеки; бережливе використання певного обладнання, інструментів, матеріалів тощо.

Колегія суддів зауважує, що засуджені до позбавлення волі залучаються до робіт з благоустрою установ, слідчих ізоляторів і прилеглих до них територій, а також поліпшення житлово-побутових умов засуджених або до допоміжних робіт із забезпечення установ та слідчих ізоляторів продовольством. До цих робіт засуджені залучаються в порядку черговості в неробочий час і не більш як на дві години на день.

Так, враховуючи наведене, залучення засудженого до виконання робіт з благоустрою, які не перевищують дві години на день (оскільки в змісті вищевказаних характеристики та довідки не вказано іншу тривалість таких робіт), та в порядку, встановленому виправною колонією, тричі на місяць, не свідчить про стійке сумлінне і зразкове ставлення засудженого до праці, а також те, що ОСОБА_8 став на шлях виправлення.

Перевіряючи доводи сторони захисту, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що суд першої інстанції в повній мірі дослідив наявність або відсутність наведених у ст. 82 КК України умов, перевірив викладені у поданні обставин та врахував всі відомості, які вбачаються з доказів, долучених до подання.

Колегія суддів вважає, що матеріали провадження не містять достатніх доказів, які б беззаперечно свідчили, що засуджений ОСОБА_8 став на шлях виправлення.

Під час апеляційного розгляду не встановлено будь-яких обставин, які б дозволяли застосувати заміну на більш м`яке покарання з урахуванням даних про особу засудженого та його поведінку під час відбування покарання.

З огляду на наведене, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне відмовити в задоволенні апеляційної скарги.

Керуючись ст.ст. 376, 404, 405, 418, 419 КПК України, ст. 82 КК України колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Ухвалу Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 02 жовтня 2025 року про відмову в задоволенні подання Державної установи «Коломийська виправна колонія (№ 41)» про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким засудженому ОСОБА_8 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді ОСОБА_3

ОСОБА_4

ОСОБА_5