Провадження № 1-кп/635/372/2026
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 лютого 2026 року с-ще Покотилівка

Харківський районний суд Харківської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

потерпілої ОСОБА_4 ,

представника потерпілої адвоката ОСОБА_5 ,

цивільного позивача ОСОБА_6 ,

захисника адвоката ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження № 0000067 від 13.01.2023 року стосовно

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Красноперекопськ Кримської області, громадянина України, працевлаштованого в АТ «УКРЗАЛІЗНИЦЯ» Філія Локомотивна компанія Виробничий підрозділ «Локомотивне депо «Основа», зареєстроване місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстроване місце проживання як тимчасово переміщеної особи за адресою: АДРЕСА_2 , фактичне місце проживання не відоме, в силу ст. 89 КК України не має судимості,

за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України,

УСТАНОВИВ:

суд визнає доведеним, що 13.01.2023, близько о 10 год. 00 хв., ОСОБА_8 , керуючи технічно справним транспортним засобом «Nissan Teana» д.н.з. НОМЕР_1 , який належить йому на праві власності, згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, рухаючись кільцевою дорогою (автодорога Е-40) в бік м. Харкова, неподалік с-ща Покотилівка, у денний час доби, в зимову пору року, в умовах ожеледиці, здійснюючи обгін автомобіля, не впорався з керуванням та виїхав на зустрічну смугу руху, де сталося зіткнення в місці за координатами відповідно до «Google map - 49.9058752 36.1405161» з автомобілем «Renault Duster» р.н. НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_2 , який рухався у зустрічному напрямку, по своїй смузі руху, маючи пасажира ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_3 , яка перебувала на задньому пасажирському сидінні справа.

В ході руху в умовах ожеледиці, водій автомобілю «Nissan Teana» д.н.з. НОМЕР_1 ОСОБА_8 , здійснюючи маневр перетнув лінію дорожньої розмітки п. 1.1 Правил дорожнього руху України (суцільна лінія), допустивши виїзд на зустрічну смугу руху, створивши аварійну обстановку та допустив зіткнення з автомобілем «Renault Duster» р.н. НОМЕР_2 , чим грубо порушив вимоги п. 12.1 Правил дорожнього руху України, згідно з яким:

- п. 12.1. «Під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен ураховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним»;

в результаті чого втратив контроль над керованістю транспортним засобом, що призвело до дорожньо-транспортної пригоди і внаслідок вказаної події, постраждала пасажир автомобіля «Renault Duster» р.н. НОМЕР_2 ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_3 , яка отримала тілесні ушкодження у вигляді поєднаної травми хребта та нижніх кінцівок: закритий компресійний перелом тіла Th 10 першого ступеню, закритий перелом поперечного відростку Th 10 праворуч, ротаційний підвивих C1-C2, закритий багатоуламковий перелом проксимального відділу правої великогомілкової кістки із зміщенням, закритий крайовий перелом лівого надколінника із зміщенням. Дані тілесні ушкодження виникли в результаті дії тупих твердих предметів з механізмом утворення удар в умовах дорожньо-транспортної пригоди при перебуванні постраждалої в салоні, яка мала місце 13.01.2023 року.

За ступенем тяжкості закритий перелом хребців грудного відділу хребта, закритий перелом нижніх кінцівок, як окремо, так і в сукупності, відноситься до тілесних ушкоджень середнього ступеню, за ознаками тривалого розладу здоров`я строком понад 3 тижні (більше як 21 день) відповідно до п.п. 2. 2. 1. в), 2. 2. 2. «Правил судово - медичного визначення тілесних ушкоджень» Наказ № 6 від 17.06.1995 року.

У даній дорожній обстановці водій автомобілю «Nissan Teana» д.н.з. НОМЕР_3 ОСОБА_8 , мав технічну можливість запобігти дорожньо-транспортної події шляхом виконання вимог п. 12.1 Правил дорожнього руху України. В діях водія автомобіля «Nissan Teana» д.н.з. НОМЕР_3 ОСОБА_8 , вбачаються невідповідності вимогам п. 12.1 Правил дорожнього руху України, які, з технічної точки зору, знаходяться в причинному зв`язку з виникненням даної дорожньо-транспортної події.

Суд визнає ОСОБА_8 винним у вчиненні злочину, кримінальна відповідальність за який передбачена ч. 1 ст. 286 КК України.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_8 повністю не визнав своєї вини у пред`явленому обвинуваченні, не визнав вимоги пред`явлених цивільних позовів потерпілої, цивільного позивача та пояснив, що 13.01.2023 року рухався на своєму автомобілі «Nissan Teana» д.н.з. НОМЕР_3 в бік міста Харкова по окружній дорозі. Вважає, що не порушував правил дорожнього руху, оскільки рухався прямо в своїй полосі руху, а коли в районі с-ща Покотилівка почав випередження вантажного автомобіля не перетинаючи суцільну смугу руху, автомобіль «Renault Duster» р.н. НОМЕР_2 , яким керував ОСОБА_6 здійснив наїзд на автомобіль обвинуваченого. Докази в кримінальному провадженні вважає такими, що не доводять його вину та зазначив, що слідчі дії проведені поверхово без урахування його показань та дійсних обставин кримінального правопорушення.

Дослідженими в судовому засіданні доказами спростовуються показання обвинуваченого, а його вина в пред`явленому обвинуваченні повністю доведена наступними доказами:

- допитана в судовому засіданні потерпіла ОСОБА_4 підтвердила, що безпосередньо не бачила як рухався автомобіль обвинуваченого та з яких причин сталося зіткнення транспортних засобів, оскільки 13.01.2023 року вона перебувала на задньому пасажирському сидінні автомобіля «Renault Duster» р.н. НОМЕР_2 , яким керував ОСОБА_6 . Автомобіль рухався по окружній дорозі з невеликою швидкістю в бік с-ща Високий. Приблизно в районі с-ща Покотилівка Харківського району Харківської області почула попередження водія ОСОБА_6 про небезпеку і одразу відчула удар від зіткнення з іншим автомобілем, внаслідок чого отримала чисельні тілесні ушкодження та була госпіталізована. Від отриманих ушкоджень тривалий час лікується, в зв`язку із чим понесла витрати на лікування і їй завдано значних моральних страждань, тому підтримала цивільний позов в повному обсязі та просила його задовольнити;

- допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_6 пояснив, що 13.01.2023 року керував автомобілем «Renault Duster» р.н. НОМЕР_2 , в якому на задньому пасажирському сидінні перебувала потерпіла ОСОБА_4 . Під час руху в бік с-ща Високий в районі с-ща Покотилівка на окружній дорозі він побачив автомобіль під керуванням обвинуваченого ОСОБА_8 «Nissan Teana» д.н.з. НОМЕР_3 , який рухався у зустрічному напрямку. Під час обгону автомобіль обвинуваченого став некерованим, автомобіль обвинуваченого розвернуло на слизькій дорозі лівою боковою частиною йому на зустріч та винесло на смугу руху автомобіля свідка, після чого відбулось зіткнення транспортних засобів. Автомобіль свідка отримав механічні ушкодження, ОСОБА_6 отримав тілесні ушкодження, тому пред`явив цивільний позов до обвинуваченого і просив його повністю задовольнити;

- дослідженими в судовому засіданні відомостями протоколу огляду місця події дорожньо-транспортної пригоди, складеного 13.01.2023 року встановлено, що місцем події є автодорога Е-40 неподалік с-ща Покотилівка. Автомобіль обвинуваченого «Nissan Teana» д.н.з. НОМЕР_3 розташований прямо на своїй полосі руху в напрямку міста Харкова на правій полосі руху на значній відстані від місця зіткнення та має значні механічні ушкодження лівої сторони. Найбільші ушкодження утворились в районі задніх лівих пасажирських дверей, заднього лівого крила. Передня частина автомобіля має лише ушкодження переднього бамперу та незначного зміщення симетрії капоту без його механічного ушкодження. Автомобіль «Renault Duster» р.н. НОМЕР_2 розташований на узбіччі зустрічної смуги руху близько до місця зіткнення, розвернутий на 90 градусів від напрямку руху передньою частиною в бік проїжджої частини. Зазначений транспортний засіб має механічні пошкодження, локалізовані виключно в передній частині автомобіля. При огляді місця події складені схеми ДТП, одна з яких підписана слідчим та понятими, а інша не має підписів учасників слідчої дії. На схемі, що підписана всіма учасниками слідчої дії зазначено місце зіткнення транспортних засобів в місці осипу уламків автомобілів, які розташовані в основному на полосі руху автомобіля «Renault Duster» р.н. НОМЕР_2 , яка має ширину 3,8 м від узбіччя до роздільної полоси дороги, а також в місці подряпини асфальту, яка утворилась від автомобіля «Renault Duster» р.н. НОМЕР_2 в момент зіткнення і розташована на проїжджій частині на полосі руху автомобіля «Renault Duster» р.н. НОМЕР_2 на відстані 2,3 м від узбіччя проїжджої частини;

- відповідно до висновку експерта № СЕ-19/121-23/3424-ІТ від 23.08.2023 року на момент зіткнення ходова частина автомобіля «Renault Duster» р.н. НОМЕР_2 перебувала у справному стані, а утворення механічних ушкоджень в результаті ДТП експертом не виключається;

- відповідно до висновку експерта № СЕ-19/121-23/3422-ІТ від 22.08.2023 року на момент зіткнення гальмівна система автомобіля «Renault Duster» р.н. НОМЕР_2 перебувала у справному стані;

- відповідно до висновку експерта № СЕ-19/121-23/3423-ІТ від 23.08.2023 року на момент зіткнення рульове керування автомобіля «Renault Duster» р.н. НОМЕР_2 перебувала у справному стані;

- відповідно до висновку експерта № СЕ-19/121-23/3420-ІТ від 21.08.2023 року на момент зіткнення ходова частина автомобіля «Nissan Teana» д.н.з. НОМЕР_3 перебувала у справному стані;

- відповідно до висновку експерта № СЕ-19/121-23/3419-ІТ від 21.08.2023 року на момент зіткнення робоча гальмівна система автомобіля «Nissan Teana» д.н.з. НОМЕР_3 перебувало у справному стані;

- відповідно до висновку експерта № СЕ-19/121-23/3421-ІТ від 22.08.2023 року на момент зіткнення рульове керування автомобіля «Nissan Teana» д.н.з. НОМЕР_3 перебувала у справному стані;

- при проведенні судово-медичної експертизи № 12-14/30-НВ/23 від 21.02.2023 року встановлено, що потерпіла ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_3 отримала тілесні ушкодження у вигляді поєднаної травми хребта та нижніх кінцівок: закритий компресійний перелом тіла Th 10 першого ступеню, закритий перелом поперечного відростку Th 10 праворуч, ротаційний підвивих C1-C2, закритий багатоуламковий перелом проксимального відділу правої великогомілкової кістки із зміщенням, закритий крайовий перелом лівого надколінника із зміщенням. Дані тілесні ушкодження виникли в результаті дії тупих твердих предметів з механізмом утворення удар в умовах дорожньо-транспортної пригоди при перебуванні постраждалої в салоні, яка мала місце 13.01.2023 року. За ступенем тяжкості закритий перелом хребців грудного відділу хребта, закритий перелом нижніх кінцівок, як окремо, так і в сукупності, відноситься до тілесних ушкоджень середнього ступеню, за ознаками тривалого розладу здоров`я строком понад 3 тижні (більше як 21 день) відповідно до п.п. 2. 2. 1. в), 2. 2. 2. «Правил судово - медичного визначення тілесних ушкоджень» Наказ № 6 від 17.06.1995 року;

- 04.10.2023 року проведено два слідчі експерименти окремо за участі учасників ДТП водія ОСОБА_6 та водія ОСОБА_8 , які на місці показали про характер руху своїх транспортних засобів, розповіли про механізм зіткнення автомобілів та кожен окремо зазначив місце їх розташування після ДТП. При цьому ОСОБА_6 показав, що на його смугу руху виїхав автомобіль під керуванням ОСОБА_8 , а ОСОБА_8 показав протилежне, що на його смугу руху виїхав автомобіль, яким керував ОСОБА_6 . При проведенні зазначених слідчих дій проведені відповідні вимірювання та складені схеми відповідно до показань учасників слідчих дії;

- результати проведених слідчих експериментів досліджені експертом при проведенні експертизи № СЕ-19Ї121-23/24045-ІТ від 26.10.2023 року. Досліджуючи показання учасників ДТП ОСОБА_6 та ОСОБА_8 , а також встановлені при проведенні досудового розслідування об`єктивні дані стосовно дорожніх умов, характеру і траєкторій руху транспортних засобів з моменту до зіткнення та після ДТП, механізму зіткнення транспортних засобів, експерт встановив, що дані, які надав ОСОБА_8 стосовно траєкторії руху та механізму зіткнення транспортних засобів не відповідають об`єктивним даним, встановленим при огляді місця події, оскільки ОСОБА_8 стверджував, що в момент зіткнення він рухався прямо на відстані 1,1 м. від суцільної лінії, що розмежовувала полосу руху його автомобіля від зустрічної смуги руху. Однак, при огляді місця події достовірно встановлено місце зіткнення транспортних засобів на полосі руху автомобіля, яким керував ОСОБА_6 за характерною подряпиною асфальту від автомобіля «Renault Duster» р.н. НОМЕР_2 та осипу уламків автомобілів в цьому місці. За таких обставин експерт дійшов висновку про технічну неспроможність тверджень ОСОБА_8 . Щодо показань ОСОБА_6 експертом не встановлено їх технічної неспроможності. За висновками експерта у даній дорожній обстановці водій автомобіля «Nissan Teana» р.н. НОМЕР_1 ОСОБА_8 повинен був діяти відповідно до вимог п.12.1, Правил дорожнього руху, а водій автомобіля «Renault Duster» р.н. НОМЕР_2 ОСОБА_6 повинен був діяти відповідно до вимог п.12.3 Правил дорожнього руху. Технічна можливість запобігання даної ДТП для водія автомобіля «Nissan Teana» р.н. НОМЕР_1 ОСОБА_8 , визначалася шляхом виконання ним вимог п. 12.1 Правил дорожнього руху. У даній дорожній обстановці водій автомобіля «Renault Duster» р.н. НОМЕР_2 ОСОБА_6 не мав технічної можливості попередити дану ДТП шляхом виконання вимог Правил дорожнього руху. В діях водія автомобіля «Nissan Teana» р.н. НОМЕР_1 ОСОБА_8 , вбачаються невідповідності вимогам п.12.1 Правил дорожнього руху, які, з технічної точки зору, знаходилися в причинному зв`язку з настанням даної події. В діях водія автомобіля «Renault Duster» р.н. НОМЕР_2 ОСОБА_6 не вбачається невідповідностей вимогам Правил дорожнього руху, які, з технічної точки зору, знаходилися би в причинному зв`язку з настанням даної події. Місце зіткнення автомобілів знаходиться на смузі руху до с. Високий перед початком подряпини від автомобіля «Renault Duster» за напрямком руху до м. Харків, більш точно з розмірними характеристиками встановити місце зіткнення автомобілів, не представляється можливим;

- за клопотанням сторони захисту в судовому засіданні допитана в якості свідка ОСОБА_9 , яка не була очевидцем ДТП і прибула на місце на прохання обвинуваченого, була присутня в місці вчинення кримінального правопорушення після прибуття швидкої та поліції і не надала суду будь-яких свічень, які можуть виправдати обвинуваченого або поставити під сумнів докази, досліджені у судовому засіданні. Однак з показань свідка суд встановив, що ОСОБА_9 працює з обвинуваченим на одному підприємстві і надала адресу свого мешкання для реєстрації обвинуваченого як тимчасово переміщеної особи, однак обвинувачений в її помешканні ніколи не проживав.

Підсумовуючи наведене, суд приходить до висновку про невідповідність показань обвинуваченого ОСОБА_8 щодо обставин кримінального правопорушення, механізму зіткнення транспортних засобів, а саме, що в даній дорожній обстановці винуватцем ДТП є ОСОБА_6 , який керував транспортним засобом «Renault Duster» р.н. НОМЕР_2 і допустив виїзд на полосу руху автомобіля обвинуваченого, оскільки такі показання повністю спростовані наданими суду та дослідженими в судовому засіданні доказами, в тому числі висновками експерта. В судовому засіданні доведено, що ОСОБА_8 порушив п. 12.1 Правил дорожнього руху які, з технічної точки зору, знаходилися в причинному зв`язку з настанням даної події і що в результаті цього потерпіла ОСОБА_4 отримала середньої тяжкості тілесні ушкодження.

Дії обвинуваченого ОСОБА_8 правильно кваліфіковані за ч. 1 ст. 286 КК України, як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілій ОСОБА_4 середньої тяжкості тілесні ушкодження.

При призначенні покарання суд враховує, що обвинувачений ОСОБА_8 з необережності вчинив кримінальне правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України визнається нетяжким злочином. Обставин, що обтяжують або пом`якшують покарання судом не встановлено. Суд враховує особу обвинуваченого, який в силу ст. 89 КК України не має судимості, на обліку лікарів нарколога і психіатра не перебуває, за місцем реєстрації як тимчасово переміщеної особи характеризується формально посередньо, має постійне місце роботи. Визначаючи вид і розмір покарання, достатній для виправлення обвинуваченого та попередження нових кримінальних правопорушень суд виходить із ступеня тяжкості вчиненого правопорушення, особи винного та відсутності обставин, що пом`якшують або обтяжують покарання. При цьому суд бере до уваги ставлення обвинуваченого до вчиненого. Безумовно обвинувачений ОСОБА_8 має право захищатися від пред`явленого обвинувачення, в тому числі шляхом спростування доказів, наданих стороною обвинувачення, ставити під сумнів показання свідків, потерпілих, висновки експертів, інші докази. Однак, в даному випадку обвинувачений ОСОБА_8 не приводячи будь-яких доводів, що заслуговують на увагу, заперечує всі обставини кримінального правопорушення та надає суду свідчення, які явно протирічать об`єктивним даним, встановленим при проведенні досудового розслідування та судового слідства, а з метою уникнути покарання, вчиняв навмисні дії, спрямовані на ухилення від суду, розраховуючи на сплив строків давності.

Щодо перебігу строків давності, суд виходить із фактів, об`єктивно встановлених при проведенні судового слідства.

Відповідно до вимог п. 2 ч. 1 ст. 49 КК України особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минули три роки у разі вчинення нетяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк не більше двох років. З моменту вчинення обвинуваченим злочину минуло три роки.

При цьому необхідно враховувати положення частини 7 ст. 42 КПК України, якою передбачено, що обвинувачений зобов`язаний прибути за викликом до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду, а в разі неможливості прибути за викликом у призначений строк - заздалегідь повідомити про це зазначених осіб.

Однак судом встановлено, що обвинувачений ОСОБА_8 не повідомив слідчому, прокурору і суду місце свого фактичного проживання. Замість цього надав адресу реєстрації в с-щі Пісочин як тимчасово переміщеної особи, за якою ніколи фактично не мешкав та не отримував за цією адресою судові повістки, які повертались за закінченням строку зберігання. При цьому при зазначенні адреси обвинувачений не вказав номер квартири. Факт не проживання за цією адресою підтверджено в судовому засіданні показаннями свідка, яка є власником цього помешкання.

При судовому розгляді обвинувачений ОСОБА_8 систематично не з`являвся в судові засідання, завчасно не повідомляв суд про причини неявки. Судом встановлено, що починаючи з 21.04.2025 року призначалось 10 судових засідань, а саме: 21.04.2025, 04.06.2025, 02.07.2025, 25.082025, 05.09.2025, 06.10.2025, 03.11.2025, 20.11.2025, 02.12.2025 та 15.12.2025, з яких на виклик суду обвинувачений з`явився лише один раз - 05.09.2025 року, але в цей день суд не мав можливості розглянути справу по суті, оскільки саме в це засідання не з`явився захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_7 .

Під час проведення судового слідства судом встановлено, що в період з 21.04.2025 року по 25.08.2025 року та з 06.11.2025 року по 15.12.2025 року обвинувачений ухилявся від явки до суду, оскільки не повідомляв суд про причини неявки, та не надавав документи, що підтверджують поважність причин неприбуття до суду. Таким чином, починаючи з 21.04.2025 року стороною захисту вчинялись узгоджені дії по ухиленню обвинуваченого від суду з метою навмисного затягування розгляду справи по суті. Незважаючи на вимогу суду до філії Локомативна компанія виробничий підрозділ «Локомотивне депо Основа», в якій працює обвинувачений не направляти обвинуваченого у відрядження та забезпечити можливість його явки до суду, така вимога була проігнорована, відповідь суду не надана, а ОСОБА_8 в судове засідання не прибув, в результаті чого ухвалою суду від 15.01.2025 року оголошений у розшук, а провадження зупинено в зв`язку із ухиленням обвинуваченого від явки до суду та його розшуком. Під час судового розгляду обвинувачений, заздалегідь знаючи, що буде перебувати у відрядженні та повідомлений належним чином про дати призначення судових засідань, завчасно не повідомляв суд про неможливість прибути в судові засідання, не повідомляв про тривалість таких відряджень та не надавав суду адреси, за якими буде перебувати, що завадило можливості проведення судових засідань в режимі відеоконференції. Дізнавшись про розшук, обвинувачений прибув до суду 09.01.2026, про що свідчить його розписка в отриманні ухвали суду про його розшук, після чого суд продовжив розгляд справи по суті, застосувавши до обвинуваченого запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання.

Зазначені факти свідчать, що обвинувачений ОСОБА_8 навмисно ухилявся від явки до суду в період з 21.04.2025 року по 25.08.2025 року та з 06.11.2025 по 09.01.2026 року, що у сукупності становить 6 місяців 7 днів.

Згідно ч. 2 ст. 49 КК України перебіг давності зупиняється, якщо особа, що вчинила кримінальне правопорушення, ухилилася від досудового розслідування або суду. У цих випадках перебіг давності відновлюється з дня з`явлення особи із зізнанням або її затримання.

Таким чином, на час ухилення обвинуваченого ОСОБА_8 від явки до суду, а саме на період з 21.04.2025 року по 25.08.2025 року та з 06.11.2025 по 09.01.2026 року, що у сукупності становить 6 місяців 7 днів, на підставі ч. 2 ст. 49 КК України перебіг давності слід вважати зупиненим, тому на час ухвалення вироку трирічний строк давності, визначений п. 2 ч. 1 ст. 49 КК України, який розпочався відраховуватись від 13.01.2023 року - не сплив, що свідчить про відсутність підстав для непризначення покарання в зв`язку із звільненням ОСОБА_8 від кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 КК України.

Відповідно до ст. 50 КК України покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні кримінального правопорушення, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого. Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами. Покарання не має на меті завдати фізичних страждань або принизити людську гідність.

Підсумовуючи зазначені судом обставини, суд приходить до висновку, що для виправлення обвинуваченого та попередження нових кримінальних правопорушень, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та відсутність обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання, обвинуваченому ОСОБА_8 необхідно призначити більш суворий вид покарання з числа передбачених ч. 1 ст. 286 КК України, оскільки менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення ОСОБА_8 та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень. Підстав для звільнення ОСОБА_8 від відбування покарання судом не встановлено.

На підставі ст. 124 КПК України суд стягує з обвинуваченого на користь держави витрати, пов`язані із залученням експертів в сумі 18403 гривні.

Вирішуючи цивільні позови потерпілої ОСОБА_4 та цивільного позивача ОСОБА_6 , суд виходить із наступного.

На підставі ч. 1 ст. 128 КПК України особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння.

Відповідно до ч. ч. 1,3 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Шкода, завдана каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок непереборної сили, відшкодовується у випадках, встановлених законом.

Згідно ч. 1 ст. 1177 ЦК України шкода, завдана фізичній особі, яка потерпіла від кримінального правопорушення, відшкодовується відповідно до закону.

На підставі ч. 1 ст. 1195 ЦК України фізична або юридична особа, яка завдала шкоди каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я фізичній особі, зобов`язана відшкодувати потерпілому заробіток (дохід), втрачений ним внаслідок втрати чи зменшення професійної або загальної працездатності, а також відшкодувати додаткові витрати, викликані необхідністю посиленого харчування, санаторно-курортного лікування, придбання ліків, протезування, стороннього догляду тощо.

Статтею 23 та ст. 1167 ЦК України визначено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Якщо інше не встановлено законом, моральна шкода відшкодовується грошовими коштами, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом. Моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті, яка визначає підстави для відшкодування шкоди не залежно від наявності вини.

В судовому засіданні доведено, що внаслідок вчинення ОСОБА_8 злочину потерпіла ОСОБА_4 отримала тілесні ушкодження середнього ступеню тяжкості, які призвели до тривалого розладу здоров`я. Суду надано докази, що в зв`язку із лікуванням потерпіла ОСОБА_4 понесла витрати на загальну суму 100321 гривня 39 коп., які обвинувачений зобов`язаний відшкодувати в повному обсязі. З урахуванням характеру тілесних ушкоджень, віку потерпілої та тривалості лікування суд вважає, що потерпіла зазнала значних душевних страждань внаслідок дій обвинуваченого, тому вимога потерпілої про відшкодування моральної шкоди в сумі 80000 гривень є обґрунтованою та відповідає завданому фізичному болю та стражданнях, яких потерпіла зазнала у зв`язку з ушкодженням здоров`я, спричиненого діями обвинуваченого. Оскільки сума, яку просить стягнути потерпіла у відшкодування моральної шкоди не перевищує розміру витрат, понесених на лікування, суд вважає, що такий розмір відшкодування відповідає вимогам розумності і справедливості.

На підставі наведеного суд повністю задовольняє позов ОСОБА_4 до ОСОБА_8 про стягнення 100321 гривні 39 коп. у відшкодування шкоди, завданої ушкодженням здоров`я, та 80000 гривень у відшкодування моральної шкоди.

Щодо позову цивільного позивача ОСОБА_6 судом встановлено наступне.

ОСОБА_6 просить суд стягнути з обвинуваченого на свою користь 80000 гривень моральної шкоди. Позивач обґрунтовує свої вимоги тим, що в результаті дій обвинуваченого завдано шкоди його здоров`ю та пошкоджено автомобіль цивільного позивача, в зв`язку із чим цивільний позивач поніс моральні страждання. Таким чином, позов містить дві підстави для відшкодування моральних страждань, а саме: моральні страждання, понесені від ушкодження здоров`я та від факту пошкодження майна. Зазначені підстави позову тісно пов`язані між собою, стосуються особи ОСОБА_6 і повинні розглядатися у сукупності обставин кримінального правопорушення сумісно без роз`єднання таких вимог в окремі вимоги, або в окремі провадження, оскільки в іншому випадку не можливо визначити єдину суму для відшкодування, як це зазначено у ст. 23 ЦК України.

Однак, на підставі ст. 337 КПК України судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта, крім випадків, передбачених цією статтею. Під час судового розгляду прокурор може змінити обвинувачення, висунути додаткове обвинувачення, відмовитися від підтримання державного обвинувачення, розпочати провадження щодо юридичної особи. З метою ухвалення справедливого судового рішення та захисту прав людини і її основоположних свобод суд має право вийти за межі висунутого обвинувачення, зазначеного в обвинувальному акті, лише в частині зміни правової кваліфікації кримінального правопорушення, якщо це покращує становище особи, стосовно якої здійснюється кримінальне провадження.

При дослідженні доказів судом встановлено, що відповідно до висновку експерта № 12-14/14-НВ/23 цивільний позивач ОСОБА_6 в результаті ДТП отримав як легкі, так і середньої тяжкості тілесні ушкодження. При судовому розгляді суду не надавались на дослідження докази стосовно розміру матеріальної шкоди, завданої майну ОСОБА_6 . Зміст обвинувачення не містить посилання на спричинення ОСОБА_6 тілесних ушкоджень середньої тяжкості та не містить посилання на спричинення шкоди його майну і розмір такої шкоди при проведенні досудового розслідування не визначався.

З урахуванням наведеного суд вважає, що розгляд в цьому кримінальному провадженні позову ОСОБА_6 виходить за межі пред`явленого обвинувачення і суд не має права виходити за межі обвинувачення, оскільки факт спричинення внаслідок ДТП фізичній особи середнього ступеня тяжкості тілесних ушкоджень утворює склад злочину, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України. В частині заподіяння шкоди здоров`ю ОСОБА_6 у вигляді середньої тяжкості тілесних ушкоджень в цьому кримінальному провадженні обвинувачення не пред`явлено, а його цивільний позов про відшкодування моральної шкоди обґрунтовано обставинами, що не охоплюються змістом обвинувачення, підстави позову тісно пов`язані між собою і окремому розгляду не підлягають, а вихід за межі пред`явленого обвинувачення може суттєво погіршити становище обвинуваченого.

За таких обставин, враховуючи, що в цьому кримінальному провадженні обвинувачення не містить посилання на причетність обвинуваченого до спричинення шкоди здоров`ю та майну цивільного позивача, на підставі ст. 129 КПК України цивільний позов ОСОБА_6 підлягає залишенню без розгляду, що не позбавляє права на пред`явлення аналогічного позову в іншому кримінальному провадженні, або в порядку цивільного судочинства.

Відповідно до вимог ч. 4 ст. 174 КПК України суд одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна. Суд скасовує арешт майна, зокрема, у випадку виправдання обвинуваченого, закриття кримінального провадження судом, якщо майно не підлягає спеціальній конфіскації, непризначення судом покарання у виді конфіскації майна та/або незастосування спеціальної конфіскації, залишення цивільного позову без розгляду або відмови в цивільному позові. Враховуючи, що ухвалою слідчого судді накладено арешт на автомобіль Nissan ТEANA, д.н.з. НОМЕР_4 , власником якого є ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який зареєстрований та мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , якому було видано свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_5 від 26.12.2019, шляхом позбавлення права на відчуження, розпорядження та користування, а також ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 01 лютого 2024 року в цьому кримінальному провадженні при судовому розгляді постановлено в забезпечення позову потерпілої ОСОБА_10 накласти арешт на автомобіль Nissan ТEANA, д.н.з. НОМЕР_4 , власником якого є ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який зареєстрований та мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , якому було видано свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_5 від 26.12.2019, шляхом позбавлення права на відчуження, розпорядження та користування, суд не знаходить підстав для скасування арешту зазначеного майна, оскільки арешт необхідний в подальшому для забезпечення цивільного позову.

Речовий доказ - автомобіль Nissan ТEANA, д.н.з. НОМЕР_4 , власником якого є ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що зберігається у відділу поліції № 3 Харківського РУП № 1 ГУНП в Харківській області, на підставі ст. 100 КПК України підлягає подальшому зберіганню до вирішення питання виконання вироку суду в частині задоволення позову ОСОБА_4 .

Речовий доказ - автомобіль RENAULT DUSTER, д.н.з. НОМЕР_6 , власником якого є ОСОБА_6 , на підставі ст. 100 КПК України суд повертає власнику ОСОБА_6 .

Керуючись ст. ст. 7, 8, 129, 174, 369-371, 373-376 КК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України та призначити йому покарання у виді 2 (двох) років обмеження волі.

Запобіжний захід, застосований до ОСОБА_8 у вигляді особистого зобов`язання з покладенням обов`язків прибувати за кожним викликом суду; не відлучатися з території Харківської області без дозволу суду; повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування) до набрання вироком законної сили - залишити без змін.

Стягнути з ОСОБА_8 на користь держави витрати, пов`язані із залученням експертів в сумі 18403 (вісімнадцять тисяч чотириста три) гривні.

Цивільний позов ОСОБА_4 повністю задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_8 на користь ОСОБА_4 100321 (сто тисяч триста двадцять одну) гривню 39 коп. у відшкодування шкоди, завданої здоров`ю.

Стягнути з ОСОБА_8 на користь ОСОБА_4 80000 (вісімдесят тисяч) гривень у відшкодування моральної шкоди.

Цивільний позов ОСОБА_6 до ОСОБА_8 про відшкодування моральної шкоди - залишити без розгляду

Речові докази, а саме:

- автомобіль RENAULT DUSTER, д.н.з. НОМЕР_6 - повернути власнику ОСОБА_6 ;

- автомобіль Nissan ТEANA, д.н.з. НОМЕР_4 , власником якого є ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що зберігається у відділу поліції № 3 Харківського РУП № 1 ГУНП в Харківській області, на підставі ст. 100 КПК України - зберігати до вирішення питання виконання вироку суду в частині задоволення позову ОСОБА_4 .

На вирок суду може бути подана апеляція протягом 30 днів з дня проголошення вироку суду до Харківського апеляційного суду через Харківський районний суд Харківської області.

Роз?яснити обвинуваченому право подати клопотання про помилування. Роз?яснити обвинуваченому, потерпілому, прокурору право ознайомитися із журналом судового засідання і подати на нього письмові зауваження.

Копія вироку не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учасникам судового провадження, які не були присутніми в судовому засіданні.

Головуючий суддя: ОСОБА_1