Провадження №11-сс/801/825/2025
Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 жовтня 2025 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 ,

ОСОБА_4 ,

з секретарем судового засідання ОСОБА_5 ,

за участі:

заявника ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Вінниці апеляційну скаргу ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області від 29.09.2025, якою відмовлено у задоволенні скарги ОСОБА_6 на бездіяльність уповноважених осіб органу Національної поліції, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань за заявою ОСОБА_6 від 16.09.2025,

В С Т А Н О В И В:

Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 29.09.2025 відмовлено в задоволенні скарги ОСОБА_6 на бездіяльність уповноважених осіб органу Національної поліції, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань за заявою ОСОБА_6 від 16.09.2025.

Слідчий суддя мотивує дане рішення тим, що дослідивши матеріали справи, установив, що заява ОСОБА_6 від 16.09.2025 про вчинення кримінальних правопорушень посадовими особами КНП «ВМКЛ №1» була зареєстрована в журналі єдиного обліку, за нею проведено відповідну перевірку. У ході перевірки опитані медичні працівники, надано копії чорнового та остаточного варіантів медичної виписки. Ці документи свідчать, що чорновий варіант був робочим проєктом, не мав печаток і підписів, а після перевірки та доопрацювання став офіційним медичним документом. Таким чином, у діях посадових осіб лікарні відсутні ознаки службового підроблення чи зловживання владою. Зміст заяви ОСОБА_6 не містить об`єктивних даних, які б свідчили про наявність події злочину, а тому вона не може бути підставою для внесення відомостей до ЄРДР. Незгода заявника з рішеннями чи діями медичних працівників щодо виписки з лікувального закладу не може розцінюватися як кримінально каране діяння.

Суд також зазначає, що предметом судового контролю за ст. 303 КПК України є саме бездіяльність слідчого або прокурора щодо невнесення відомостей до ЄРДР після отримання належної заяви про злочин. Якщо подане повідомлення не відповідає критеріям, встановленим п. 4 ч. 5 ст. 214 КПК України, тобто не містить короткого викладу обставин, які можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, обов`язок щодо внесення відомостей не виникає.

Оцінюючи всі зібрані матеріали відповідно до вимог ст. 94 КПК України, суд першої інстанції дійшов переконання, що рішення слідчої про відмову у внесенні відомостей до ЄРДР є обґрунтованим, прийнятим після належної перевірки, з урахуванням фактичних обставин справи. Наявні матеріали не підтверджують факту вчинення будь-якого кримінального правопорушення, а скарга ОСОБА_6 не містить нових даних, які могли б спростувати висновки органу досудового розслідування.

Таким чином, мотивація судового рішення полягає у правовому висновку, що подана заява ОСОБА_6 не містить достатніх даних для внесення відомостей до ЄРДР, результати проведеної перевірки спростовують твердження про наявність ознак злочину, а отже, відсутні правові підстави для задоволення його скарги.

Не погодившись із вказаним рішенням слідчого судді ОСОБА_6 просить ухвалу скасувати та постановити нову ухвалу, якою направити справу на повторний розгляд із забезпеченням належного дослідження доказів та перевірки можливих ознак службового підроблення.

Апеляційну скаргу мотивує тим, що слідчий суддя при постановленні ухвали дійшов помилкового висновку про відсутність підстав для внесення відомостей до ЄРДР за заявою ОСОБА_6 від 16.09.2025, оскільки фактично вийшов за межі предмета судового розгляду, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК України, і замість перевірки факту бездіяльності слідчого щодо невнесення відомостей до ЄРДР здійснив оцінку доказів, наданих стороною досудового розслідування, що законом на даній стадії не передбачено.

У порушення вимог ч. 1 ст. 214 КПК України, слідча ОСОБА_7 , отримавши заяву про кримінальне правопорушення, не внесла відомості до ЄРДР упродовж 24 годин, не надала витяг заявнику та не повідомила прокурора про виявлені обставини. Натомість провела попередню перевірку, що прямо суперечить імперативним приписам КПК України та усталеній практиці Верховного Суду (постанова ККС ВС від 30.01.2019 у справі № 761/34512/17), відповідно до якої будь-яка заява, що містить дані про можливе вчинення кримінального правопорушення, підлягає невідкладному внесенню до ЄРДР незалежно від достатності доказів.

Апелянт наголошує, що слідча надала суду неповну та неправдиву інформацію, виклавши події вибірково, чим створила оманливе уявлення про відсутність підстав для внесення заяви до ЄРДР. Крім того, у матеріалах справи містяться суперечливі медичні документи дві виписки, оформлені відносно однієї особи за один період, із різним змістом: перша не містить відомостей про дозвіл на вихід на роботу, тоді як у другій вказано дату «стати до роботи 16.09.2025». Ці розбіжності свідчать про можливе службове підроблення (ознаки злочину, передбаченого ст. 366 КК України) та потребують перевірки в межах кримінального провадження, а не оцінки судом на стадії розгляду скарги.

Також, ОСОБА_6 зазначає, що суд першої інстанції, розглядаючи скаргу, не надав належної оцінки цим суперечностям, не дослідив питання про можливу фальсифікацію документів, фактично проігнорував принцип змагальності та право заявника на ефективний судовий захист, гарантоване ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Апелянт зазначає, що суд першої інстанції неправильно застосував практику Верховного Суду, свавільно витлумачив ст. 11 КК України, фактично замінивши обов`язок перевірки бездіяльності слідчого аналізом доказів і визначенням наявності складу злочину, що не входить до компетенції слідчого судді.

Неправильним є і підхід суду до оцінки неявки заявника: відповідно до ч. 3 ст. 306 КПК України, відсутність сторін не перешкоджає розгляду скарги, проте суд врахував лише позицію поліції, не надавши значення письмовим доводам скаржника, чим порушив баланс сторін і принцип справедливого судового розгляду.

Таким чином, суд першої інстанції допустив істотні порушення норм процесуального права, неправильно застосував норми матеріального права, порушив право заявника на доступ до правосуддя, а висновок про відсутність підстав для внесення відомостей до ЄРДР є передчасним, необґрунтованим і суперечить вимогам ст. 214 КПК України, практиці Верховного Суду та ЄСПЛ (справи «Кулик проти України», «Єфименко проти України»).

Слідча ОСОБА_8 в судове засідання апеляційного суду не з`явилася, про час, дату та місце апеляційного розгляду повідомлялася завчасно та належним чином. На адресу суду надіслала заяву, у якій просить проводити розгляд апеляційної скарги без її участі.

Також, зазначала, що заперечує щодо задоволення апеляційної скарги ОСОБА_6 .

Враховуючи, що явка слідчого в даному провадженні не є обов`язковою, та наявна її заява, у якій вона не заперечує щодо розгляду скарги без її участі, колегія суддів вважає можливим проведення судового розгляду за її відсутності.

Заслухавши суддю-доповідача, виступ ОСОБА_6 на підтримку апеляційної скарги, перевіривши матеріали провадження, дослідивши наведені в апеляційній скарзі доводи, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційну скаргу слід задовільнити з наступних підстав.

Згідно з ч. 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу.

Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Указаним вимогам ухвала Вінницького міського суду Вінницької області від 29.09.2025 не відповідає з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КК України підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно небезпечного діяння, яке містить склад кримінального правопорушення, передбаченого цим Кодексом.

Згідно з ч. 1 ст. 11 КК України кримінальним правопорушенням є передбачене цим Кодексом суспільно небезпечне винне діяння (дія або бездіяльність), вчинене суб`єктом кримінального правопорушення.

Згідно з ч. 1 ст. 214 КПК України слідчий, дізнавач, прокурор невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення або після самостійного виявлення ним з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, зобов`язаний внести відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань, розпочати розслідування та через 24 години з моменту внесення таких відомостей надати заявнику витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Статтею 2 КПК України передбачено, що завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Відповідно до ч. 2 ст. 9 КПК України прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

Крім того, ст. 25 КПК України прокурор, слідчий зобов`язані в межах своєї компетенції розпочати досудове розслідування в кожному випадку безпосереднього виявлення ознак кримінального правопорушення (за виключенням випадків, коли кримінальне провадження може бути розпочате лише на підставі заяви потерпілого) або в разі надходження заяви (повідомлення) про вчинення кримінального правопорушення, а також вжити всіх передбачених законом заходів для встановлення події кримінального правопорушення та особи, яка його вчинила.

Виходячи з вищенаведених статей слідчий, дізнавач, прокурор зобов`язані внести відомості до ЄРДР про всі кримінальні правопорушення, які йому стали відомі із заяви певної особи. Такий обов`язок є безумовним і не залежить від суб`єктивної оцінки посадової особи щодо достатності чи переконливості наведених заявником обставин, оскільки питання наявності складу злочину належить до сфери досудового розслідування, а не стадії реєстрації.

Так, із матеріалів судової справи встановлено, 16.09.2025 ОСОБА_6 звернувся до відділення поліції №1 Вінницького РУП ГУНП у Вінницькій області з заявою про вчинення кримінального правопорушення, в якій просив внести відомості до ЄРДР та розпочати досудове розслідування. Зміст заяви від 16.09.2025 зводиться до того, що ОСОБА_6 , просить внести відомості до ЄРДР про скоєння кримінальних правопорушень керівником ВМКЛ №1 ОСОБА_9 та медичним директором ОСОБА_10 у частині підроблення службових документів (медична документація), перевищення владних повноважень, неналежне надання медичної допомоги та службове підроблення і вихід за межі службових повноважень.

Із заяви слідчої СВ відділення поліції №1 Вінницького РУП ГУНП у Вінницькій області ОСОБА_7 від 29.09.2025, що міститься у матеріалах удової справи, вбачається, що відомості до ЄРДР за заявою ОСОБА_6 внесено не було у зв`язку з відсутністю даних, які б вказували на наявність кримінального правопорушення та недостатності підстав.

Як вбачається з матеріалів скарги та копії матеріалів перевірки по заяві ОСОБА_6 від 16.09.2025, слідчою СВ відділення поліції №1 Вінницького РУП ГУНП у Вінницькій області ОСОБА_7 16.09.2025 відібрано пояснення в лікаря-ревматолога ОСОБА_11 та технічного директора ОСОБА_10 , зі змісту їх пояснень вбачається, що ОСОБА_6 з 11.09.2025 по 15.09.2025 знаходився на стаціонарному лікуванні у терапевтичному відділенні ВМКЛ №1. 15.09.2025 створено чорновий варіант виписки хворого ОСОБА_6 , даний чорновий варіант без перевірки, будь - яких підписів та печаток медичного директора був наданий ОСОБА_6 для ознайомлення, після ознайомлення чорновий варіант виписки хворого ОСОБА_6 , був наданий на перевірку медичному директору, після перевірки виписка хворого була доопрацьована та затверджена підписом та печатками директора та видана ОСОБА_6 , після чого останній заявив про підробку документів.

Слідчий суддя, відмовляючи у задоволенні скарги ОСОБА_6 , погодився з доводами слідчої, фактично ототожнивши її попередню оцінку поданих матеріалів із процесуальною перевіркою дотримання вимог ст. 214 КПК України. Такий підхід, на переконання колегії суддів, є помилковим і суперечить як імперативному змісту закону, так і усталеній судовій практиці.

Частиною першою статті 214 КПК України прямо встановлено, що слідчий, дізнавач чи прокурор зобов`язані невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення внести відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань. При цьому закон не надає слідчому права попередньо оцінювати докази, перевіряти достовірність інформації або самостійно вирішувати питання про наявність чи відсутність складу злочину.

Колегія суддів також звертає увагу, що надані до матеріалів скарги дві медичні виписки, оформлені на ім`я ОСОБА_6 за один і той самий період, мають суперечливий зміст: у першій зазначено лише факт перебування на стаціонарному лікуванні, натомість у другій, яка оформлена пізніше, міститься запис «стати до роботи 16.09.2025». Така розбіжність без належного медичного обґрунтування потребує процесуальної перевірки в межах кримінального провадження, а не формальної відмови у реєстрації.

Суд першої інстанції, посилаючись на матеріали, надані слідчою, фактично здійснив оцінку доказів, чого закон на стадії розгляду скарги за ст. 303 КПК України не передбачає. Предметом розгляду в даній категорії справ є лише встановлення факту бездіяльності органу досудового розслідування щодо невнесення відомостей до ЄРДР після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення. Відтак суд не мав правових підстав оцінювати достовірність або належність наданих документів, а повинен був перевірити лише сам факт невиконання обов`язку, передбаченого ч. 1 ст. 214 КПК України.

Також колегія суддів звертає увагу, що під час розгляду поданої заяви органом досудового розслідування заявник ОСОБА_6 не був допитаний, хоча саме він володів першочерговими відомостями про обставини, які могли свідчити про вчинення кримінального правопорушення. Невиконання цього процесуального обов`язку свідчить про формальний характер проведеної перевірки та позбавило заявника можливості надати детальні пояснення, уточнити суть поданих доказів і спростувати доводи посадових осіб, дії яких він оскаржував. Така бездіяльність органу досудового розслідування суперечить принципам повного і неупередженого дослідження обставин, закріпленим у ст. 9 КПК України, та свідчить про порушення права заявника на ефективний засіб юридичного захисту, гарантованого ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

За результатами системного аналізу ст. 2, 11 КК України та ст. 2, 9, 25, 214 КПК України, випливає що слідчий, дізнавач, прокурор зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини вчинення кожного кримінального правопорушення, що зазначені у відповідній заяві особи, встановити наявність або відсутність в діях особи того чи іншого складу/складів кримінального правопорушення зазначеного в заяві, із метою забезпечення виконання завдання кримінального провадження, а саме того щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини та жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений. Не дослідження в межах досудового розслідування наявності в діях певної особи складу кримінального правопорушення, на яке посилається заявник, свідчить про його неповноту і як наслідок, порушення обов`язку органів досудового розслідування щодо всебічного і неупередженого з`ясування усіх обставин.

Враховуючи викладене, з метою дотримання вимог КПК України щодо повноти і всебічності досудового розслідування, забезпечення виконання завдань кримінального провадження щодо притягнення до відповідальності осіб в міру своєї вини і недопущення такого притягнення щодо невинних осіб, колегія суддів приходиться до висновку до необхідність внесення відомостей до ЄРДР зазначених в заяві ОСОБА_6 про вчинення злочинів від 16.09.2025.

Вказане узгоджується з позицію Верховного Суду, яка неодноразово підтверджувалася в численних постановах, що будь-яка заява чи повідомлення, яке містить ознаки злочину, повинна бути зареєстрована в ЄРДР незалежно від попередньої оцінки викладених фактів.

Крім того, Європейський суд з прав людини у своїй практиці наголошує, що право на доступ до правосуддя не може бути ілюзорним чи формальним. Відмова у внесенні відомостей до ЄРДР, попри наявність заяви з конкретними фактичними даними, позбавляє заявника можливості ініціювати належне досудове розслідування, що порушує принцип ефективності розслідування, гарантований ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Враховуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції не забезпечив повного, всебічного та неупередженого розгляду скарги, неправильно застосував положення кримінального процесуального закону, чим допустив істотне порушення вимог КПК України. Невиконання органом досудового розслідування обов`язку щодо внесення відомостей до ЄРДР є бездіяльністю у розумінні п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК України і підлягає усуненню шляхом зобов`язання уповноваженої особи поліції внести відомості за заявою ОСОБА_6 від 16.09.2025 до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Керуючись ст. 404, 405, 407, 419, 422 КПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_6 задовільнити.

Ухвалу слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області від 29.09.2025, якою відмовлено у задоволенні скарги ОСОБА_6 на бездіяльність уповноважених осіб органу Національної поліції, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань за заявою ОСОБА_6 від 16.09.2025, скасувати.

Скаргу ОСОБА_6 задовільнити.

Зобов`язати уповноважених осіб Відділення поліції № 1 Вінницького РУП ГУНП у Вінницькій області внести до Єдиного реєстру досудового розслідування відомості про вчинене кримінальне правопорушення за заявою ОСОБА_6 від 16.09.2025.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4