Провадження № 1-кс/161/6954/25
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

про застосування запобіжного заходу

м. Луцьк 24 листопада 2025 року

Луцький міськрайонний суд Волинської області у складі:

слідчого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

слідчого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

підозрюваного ОСОБА_6 ,

розглянувши клопотання старшого слідчого СВ Луцького РУП ГУНП у Волинській області ОСОБА_4 , яке погоджено прокурором Луцької окружної прокуратури ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у відношенні:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянин України, українця, уродженця села Глибока, Глибоцького району, Чернівецької області, з середньою освітою, не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,

раніше неодноразово судимого,

про те, що він підозрюється у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

До Луцького міськрайонного суду Волинської області надійшло клопотання старшого слідчого СВ Луцького РУП ГУНП у Волинській області ОСОБА_4 , яке погоджено прокурором Луцької окружної прокуратури ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у відношенні ОСОБА_6 .

В клопотанні слідчий зазначає, що ОСОБА_6 , діючи умисно, за попередньою змовою із невстановленою досудовим розслідуванням особою, у невстановлений досудовим розслідуванням час та місці, усвідомлюючи злочинність своїх дій та їх правові наслідки, вирішили шляхом обману незаконно заволодіти брухтом та відходами алюмінію (алюмінієвими банками та дисками).

Так, 20 листопада 2025 року (точний час досудовим розслідуванням не встановлено), невстановлена досудовим розслідуванням особа знайшовши на інтернет-ресурсі «DELLA™ Вантажні перевезення» оголошення про необхідність здійснення перевезення металу, використовуючи номер мобільного телефону НОМЕР_1 зателефонувала на номер мобільного телефону НОМЕР_2 , який належить потерпілому ОСОБА_7 , та представився перевізником, чим ввів останнього в оману щодо своїх справжніх намірів, повідомивши неправдиві відомості про намір надати транспортні послуги.

У подальшому, потерпілий будучи введений в оману та не ставлячи під сумнів надану інформацію, домовився з вищевказаною особою про здійснення перевезення брухту та відходів алюмінію (алюмінієвими банками та дисками).

Невстановлена особа перебуваючи у невстановленому органом досудового розслідування місці, точний час досудовим розслідуванням не встановлено при невстановлених органом досудового розслідування обставинах організовував перевезення брухту та відходів алюмінію (алюмінієвими банками та дисками) з пункту завантаження Закарпатська область, місто Мукачево, вулиця Свалявського, буд. 76 до пункту розвантаження Волинська область, місто Луцьк, вулиця Рівненська, будинок 76А транспортним засобом марки «DAF» державний номерний знак НОМЕР_3 , водієм якого являється ОСОБА_8 .

21 листопада 2025 року (точний час досудовим розслідуванням не встановлено), невстановлена особа, продовжуючи злочинний умисел на заволодіння чужим майном, вжила заходів щодо зміни адреси пункту розвантаження, а саме: використовуючи номер мобільного телефону НОМЕР_1 зателефонувала на номер мобільного телефону НОМЕР_4 , який належить ОСОБА_8 , та повідомила завідомо неправдиву інформацію останньому, щодо необхідності зміни обумовленого маршруту до іншого місця призначення, розташованого за адресою: АДРЕСА_3 .

У подальшому, ОСОБА_6 (точний час досудовим розслідуванням не встановлено) перебуваючи за адресою: АДРЕСА_3 , за попередньою змовою вищевказаною невстановленою органом досудового розслідування особою, маючи прямий умисел на незаконне заволодіння чужим майном, розуміючи протиправний характер своїх дій, передбачаючи настання суспільно небезпечних наслідків та бажаючи їх настання, шляхом обману, під приводом отримання металу, заволодів брухтом та відходами алюмінію (алюмінієвими банками) масою 457 кілограм, загальною вартістю 31 076 гривень, брухтом та відходами алюмінію (алюмінієвими дисками) масою 3 756 кілограм, загальною вартістю 371 844 гривень, чим завдав потерпілому ОСОБА_7 майнової шкоди у великих розмірах, а саме на загальну суму

409 920 гривень.

У подальшому, ОСОБА_6 із залученням до перевезення вантажу ОСОБА_9 , який не будучи обізнаним про злочинну діяльність ОСОБА_6 та невстановленої особи, за допомогою транспортних засобів марки «Mercedes-Benz», моделі «Sprinter», державний номер знак НОМЕР_5 та марки «Volkswagen LT», державний номер знак НОМЕР_6 здійснив перевезення вищевказаного металу до пункту прийому металобрухту, який розташований за адресою: Тернопільська область, село Буцнів, вулиця Польна, будинок 1а, де в подальшому здійснив реалізацію вищеописаного металу.

Таким чином, ОСОБА_6 підозрюється у заволодінні чужим майном шляхом обману (шахрайство), вчиненому за попередньою змовою групою осіб, у великих розмірах, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України.

21 листопада 2025 року ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 затриманий в порядку ст. 208 КПК України.

21 листопада 2025 року ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України.

Органом досудового розслідування зібрано достатньо доказів в обґрунтування підозри ОСОБА_6 у вчиненні ним злочину, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від 3 до 5 років. Зокрема, причетність ОСОБА_6 до вчинення вказаного кримінального правопорушення підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, а саме:протокол прийняття заяви про вчинення кримінального правопорушення (або таке, що готується) від 21 листопада 2025 року; протокол огляду місця події від 21 листопада 2025 року; протокол допиту потерпілого ОСОБА_7 від 22 листопада 2025 року; протокол затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину від 22 листопада 2025 року; протокол допиту підозрюваного ОСОБА_6 від 22 листопада 2025 року; протокол допиту свідка ОСОБА_8 від 22 листопада 2025 року; протокол допиту свідка ОСОБА_10 від 22 листопада 2025 року; протокол допиту свідка ОСОБА_9 від 22 листопада 2025 року; протокол пред`явлення особи для впізнання від 22 листопада 2025 року; протокол пред`явлення особи для впізнання від 22 листопада 2025 року; іншими доказами, які в сукупності підтверджують причетність ОСОБА_6 до вчинення злочину.

Відповідно до вимог п. 4 ч. 1 ст. 184 КПК України під час досудового розслідування встановлено наявність ризиків, передбачених у п.п. 1,3,5 ч. 1 ст. 177 КПК України, зокрема того, що ОСОБА_6 , може переховуватись від органів досудового розслідування та суду задля уникнення кримінальної відповідальності; незаконно впливати на свідків у кримінальному провадженні; вчиняти інші кримінальні правопорушення.

В обґрунтування ризику, передбаченого у п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, слід зазначити, що ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні умисного корисливого злочину, який відповідно до ст. 12 КК України відносяться до категорії тяжких злочинів та в разі визнання його винуватим, останньому загрожує покарання у виді позбавлення волі на строк від 3 до 5 років, що вказує на те, що у разі незастосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою, підозрюваний може переховуватись від слідства та суду задля уникнення кримінальної відповідальності.

В обґрунтування ризику, передбаченому у п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, слід зазначити, що ОСОБА_6 може впливати на свідків у кримінальному провадженні, матиме змогу зустрічатися та незаконно на них впливати в результаті чого останні зможуть змінити свої показання під час судового розгляду.

В обґрунтування ризику, передбаченому у п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України слід зазначити, що ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні злочину майнового характеру, що у поєднанні із відсутністю в останнього законних джерел для існування, свідчить про високу ймовірність того, що він може продовжувати і надалі вчиняти інші кримінальні правопорушення. Слід зазначити, що підозрюваний ОСОБА_6 є особою працездатного віку, проте не працює і не навчається, не займається суспільно-корисною діяльністю, не має постійного місця роботи, а також джерела доходів, що свідчить про високий ризик того, що ОСОБА_6 продовжуватиме вичиняти протиправну діяльність для отримання відповідних коштів.

Відповідно до вимог ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, прийнятою Радою Європи в Римі 04.11.1950, обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. Кожен, кого заарештовано або затримано згідно з положеннями підпункту "c" пункту 1 цієї статті, має негайно постати перед суддею чи іншою посадовою особою, якій закон надає право здійснювати судову владу, і йому має бути забезпечено розгляд справи судом упродовж розумного строку або звільнення під час провадження. Таке звільнення може бути обумовлене гарантіями з`явитися на судове засідання.

На теперішній час відсутні такі гарантії щодо особи підозрюваного та характер інкримінованої дії, що свідчить про високу імовірність ухилення ОСОБА_6 від явки до слідчого, прокурора або суду та продовження злочинної діяльності.

Положеннями ч. 5 ст. 9 КПК України визначено, що кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Підстав та доцільності в застосуванні відносно ОСОБА_6 , менш суворого запобіжного заходу, аніж тримання під вартою, немає, оскільки інші заходи не забезпечать запобіганню встановленим ризикам, визначеним п.п. 1,3,5 ч. 1 ст. 177 КПК України та належної процесуальної поведінки останнього під час досудового розслідування та судового розгляду у кримінальному провадженні.

Так, запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання не може бути застосовано, так як підозрюваний не заслуговує на довіру та не буде виконувати покладені на нього процесуальні обов`язки. Особиста порука не може бути застосованою до підозрюваного, так як відсутня особа, яка б могла за останнього поручитись. Домашній арешт не може бути застосованим, так як підозрюваний, враховуючи санкцію покарання, може переховуватись від органів слідства з метою уникнення кримінальної відповідальності, а також вільно проводячи дозвілля в умовах, не пов`язаних з позбавленням волі, підозрюваний буде мати можливість продовжувати вчиняти нові корисливі кримінальні правопорушення.

Положеннями ч.5 ст.9 КПК України визначено, що кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини. Відповідно до вимог ст.5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, прийнятою Радою Європи в Римі 04.11.1950, обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. Кожен, кого заарештовано або затримано згідно з положеннями підпункту "c" пункту 1 цієї статті, має негайно постати перед суддею чи іншою посадовою особою, якій закон надає право здійснювати судову владу, і йому має бути забезпечено розгляд справи судом упродовж розумного строку або звільнення під час провадження. Таке звільнення може бути обумовлене гарантіями з`явитися на судове засідання. Відповідно до практики Європейського Суду з прав людини, вагомою підставою для вирішення питання про необхідність попереднього ув`язнення особи є ризик перешкоджання встановленню істини у справі та переховування цієї особи від правосуддя. При цьому зазначено, що небезпека перешкоджання встановленню істини у справі та переховування від правосуддя може вимірюватись суворістю можливого покарання в сукупності з наявністю даних про матеріальний, соціальний стан особи, її зв`язками з державою, у якій його переслідують та міжнародними контрактами. Суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства. Розглядаючи можливість застосування до підозрюваного будь-якого альтернативного запобіжного заходу, сторона обвинувачення звертає увагу, що наразі достатніми та належними підставами застосування запобіжного заходу у виді тримання підозрюваного під вартою є не лише очікування початку розгляду справи в суді по суті, а і дотримання балансу між можливими наслідками його звільнення та безпекою суспільства, яке вимагає ізоляції осіб, які з встановленою вірогідністю здатні завдати істотної шкоди правам та свободам інших осіб, що в даному випадку повністю виправдовує утримання підозрюваного під вартою.

З огляду на викладене, застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченого є виправданим заходом, оскільки цього вимагає справжній інтерес суспільства, який незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважає інтереси забезпечення права на свободу.

Разом з тим, на підставі ч. 3 ст. 183 КПК України підозрюваному ОСОБА_6 можливо визначити заставу з урахуванням ч. 5 ст. 182 КПК України.

Враховуючи корисливий мотив вчиненого злочину, а саме те, що сума завданих потерпілому збитків становить 409 920 грн, а також ступінь суспільної небезпеки вчиненого кримінального правопорушення, його тяжкість, слід визначити заставу у розмірі 300 прожиткових мінімумів доходів громадян для працездатних осіб.

Враховуючи викладені обставини, які зумовлюють настання ризиків, передбачених п.п.1, 2, 3, 5 ч.1 ст.177 КПК України, і з метою їх запобігання та забезпечення дієвості даного кримінального провадження, враховуючи факт неможливості самостійного дотримання підозрюваним належної процесуальної поведінки, та з врахуванням того, що менш суворі запобіжні заходи не достатні для запобігання вищевказаним ризикам, наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_6 кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.190 КК України, а також наявність вищевказаних ризиків, запобігти яким шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів неможливо, є доцільним застосування щодо нього запобіжного заходу в виді тримання під вартою, терміном на 60 днів, з правом внесення застави, оскільки жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти вказаним ризикам.

В судовому засіданні прокурор та слідчий клопотання підтримали в повному обсязі і просили його задовольнити.

В судовому засіданні захисник та підозрюваний заперечували проти задоволення клопотання.

Суд заслухав учасників судового провадження, дослідив матеріали клопотання, надані стороною захисту документи, дійшов висновку, що зазначене клопотання підлягає частковому задоволенню за таких підстав.

В судовому засіданні встановлено, що в провадженні Луцького РУП ГУНП у Волинській області знаходиться кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за № 0002864 від 21 листопада 2025 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України.

Відповідно до витягу з ЄРДР вбачається, що у період часу з 20.11.2025 року по 21.11.2025 року невстановлені особи перебуваючи в невстановленому місці, шляхом обману, діючи шахрайським методом, заволоділи металобрухтом кількістю 4,21 тон, чим спричинили ОСОБА_7 матеріальну шкоду на суму, яка встановлюється.

21 листопада 2025 року ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 затриманий в порядку ст. 208 КПК України.

21 листопада 2025 року ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України.

Слідчий суддя не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності та допустимості для вини чи її відсутності у вчиненні кримінального правопорушення, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо нього заходу забезпечення кримінального провадження, одним із яких є запобіжний захід, який застосовується з метою досягнення дієвості цього провадження.

Підставою застосування або продовження запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.

Ризики, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити спробу протидії кримінальному провадженню у формах, що передбачені частиною 1 статті 177 КПК України, слід вважати наявними за умови встановлення обґрунтованої ймовірності можливості здійснення підозрюваним зазначених дій. При цьому Кримінальний процесуальний кодекс України не вимагає доказів того, що підозрюваний обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому.

Так, у клопотанні слідчим заявлено наявність ризиків, передбачених ст.177 КПК України, а саме те, що підозрюваний може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; незаконно впливати на свідків; продовжити вчинення кримінального правопорушення, у якому підозрюється. Наведені ризики знайшли своє підтвердження в ході розгляду клопотання, доведені прокурором та слідчим та належними доказами не спростовані стороною захисту.

При застосуванні відносно ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд враховує обставини, передбачені ч. 1 ст. 178 КПК України, а саме те, що ОСОБА_6 одружений, має на утриманні малолітню дитину, що свідчить про міцність соціальних зв`язків, втім, не працює, тобто не має офіційного джерела доходу, хоча є особою працездатного віку, що свідчить про те, що останній може продовжувати вчиняти протиправну діяльність, раніше неодноразово судимий, в тому числі за корисливі злочини, відбував реальну міру покарання, наразі підозрюється у заволодінні чужим майном шляхом обману, вчиненому за попередньою змовою групою осіб, у великих розмірах (розмір збитків складає в сумі 409920 грн.), що відповідно до ст. 12 КК України відноситься до категорії тяжких кримінальних правопорушень, за який законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від трьох до восьми років, що свідчить про те, що останній на шлях виправлення не став.

Таким чином, слідчий суддя дійшов висновку, що до ОСОБА_6 необхідно застосувати винятковий запобіжний захід - тримання під вартою.

Також, відповідно до ч. 3 ст. 183 КПК України слідчий суддя при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків передбачених цим Кодексом, крім випадків передбачених ч. 4 цієї статті.

Отже, задовольняючи клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя вважає за необхідне визначити підозрюваному розмір застави.

Як вбачається з матеріалів клопотання, ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні злочину, який відноситься до категорії тяжкого злочину.

Відповідно до ч. 5 ст. 182 КК України, розмір застави визначається у таких межах: щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину, - від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб .

Відповідно до ч. 4 ст. 182 КПК України розмір застави визначається з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

У виключних випадках, якщо слідчий суддя, суд встановить, що застава у зазначених межах не здатна забезпечити виконання особою, що підозрюється, обвинувачується у вчиненні тяжкого або особливо тяжкого злочину, покладених на неї обов`язків, застава може бути призначена у розмірі, який перевищує вісімдесят чи триста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб відповідно. (ч. 5 ст 182 КПК України)

При визначенні розміру застави, як альтернативного запобіжного заходу, крім наведеного вище, враховуючи практику Європейського суду з прав людини, відповідно до якої розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри, при якому перспектива втрати застави буде достатнім стимулюючим засобом, щоб відбити у особи, щодо якої застосовано заставу, бажання будь-яким чином перешкодити встановленню істини у кримінальному провадженні, а також тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_6 за інкримінований злочин, характер та обставини його вчинення.

Враховуючи, обставини та тяжкість кримінального правопорушення, а також корисливий мотив вчиненого злочину, в рамках якого сума збитків завданих потерпілому становить 409920 грн., слідчий суддя вбачає за можливим вийти за межі розміру застави, передбаченого п. 2 ч. 5 ст 182 КПК України, та визначити йому заставу в розмірі 140 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, оскільки внесення застави саме в такому розмірі може гарантувати виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків.

Окрім цього, застосовуючи щодо підозрюваного альтернативний запобіжний захід у вигляді застави, вважаю за необхідне відповідно до ч. 5 ст. 194 КПК України покласти на нього такі обов`язки: прибувати до слідчого, прокурора або суду за першою ж їх вимогою; не відлучатися з населенного пункту, в якому він проживає, без дозволу слідчого, прокурора або суду; повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну місця свого проживання та/або місця роботи; здати на зберігання у відповідний орган - Управління Державної міграційної служби України - паспорт України для виїзду за кордон.

Враховуючи наведене та керуючись ст.ст 176-179, 181, 184,193,194 196, 205, 309, 395 КПК України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання старшого слідчого СВ Луцького РУП ГУНП у Волинській області ОСОБА_4 , яке погоджено прокурором Луцької окружної прокуратури ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у відношенні ОСОБА_6 - задовольнити частково.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строком на 60 (шістдесят) днів, тобто з 22 листопада 2025 року до 20 січня 2026 року включно.

Термін початку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою для ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відраховувати з 22 листопада 2025 року.

На підставі ч. 5 ст. 182 КПК України визначити ОСОБА_6 заставу у розмірі 140 (сто сорока) прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що складає 423 920 (чотириста двадцять три тисячі дев`ятсот двадцять грн.), яка може бути внесена як самим підозрюваним так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем) на депозитний рахунок за наступними реквізитами: на депозитний рахунок Територіального управління Державної судової адміністрації України в Волинській області: , депозитний рахунок №UA0002504, банк ДКСУ м. Київ, МФО 820172.

Підозрюваний або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу у розмірі, визначеному в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою протягом дії ухвали.

В разі внесення застави ОСОБА_6 або заставодавцем зазначеного розміру, покласти на підозрюваного ОСОБА_6 наступні обов`язки:

-прибувати до слідчого, прокурора або суду за першою ж їх вимогою;

-не відлучатися з населенного пункту, в якому він проживає, без дозволу слідчого, прокурора або суду;

-повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну місця свого проживання та/або місця роботи;

-здати на зберігання у відповідний орган - Управління Державної міграційної служби України - паспорт України для виїзду за кордон.

Роз`яснити ОСОБА_6 наслідки невиконання покладених зобов`язань. У разі невиконання обов`язків заставодавцем, а також, якщо ОСОБА_6 , будучи належним чином повідомленим, не з`явиться за викликом до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду без поважних причин чи не повідомить про причини своєї неявки, або якщо порушить інші покладені на нього при застосуванні запобіжного заходу обов`язки, застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України й використовується у порядку, встановленому законом для використання коштів судового збору. У разі звернення застави в дохід держави слідчий суддя, суд вирішує питання про застосування до підозрюваного, обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді застави у більшому розмірі або іншого запобіжного заходу з урахуванням положень частини сьомої статті 194 КПК України.

У разі внесення застави та з моменту звільнення підозрюваного з-під варти внаслідок внесення застави, у розмірі, визначеному в даній ухвалі, підозрюваний ОСОБА_6 та заставодавець повинні виконувати покладені на них обов`язки, пов`язані із застосуванням запобіжного заходу у виді застави.

З моменту звільнення з під-варти у зв`язку із внесенням застави ОСОБА_6 , він вважається таким, що до нього застосовано запобіжний захід у виді застави.

Роз`яснити підозрюваному, що у разі внесення застави у визначеному у даній ухвалі розміру, оригінал документу з відміткою банку, який підтверджує внесення на депозитний рахунок коштів, має бути наданий уповноваженій службовій особі Державної установи «Луцький слідчий ізолятор».

Вручити копію цієї ухвали прокурору, слідчому, підозрюваному негайно після її оголошення.

Копію ухвали направити в Державну установу «Луцький слідчий ізолятор».

На ухвалу слідчого судді може бути подана апеляційна скарга протягом п`яти днів з дня її оголошення безпосередньо до Волинського апеляційного суду. А особою, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії ухвали суду.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення. Подача апеляційної скарги на ухвалу не зупиняє її виконання.

Повний текст ухвали складено та оголошено 25 листопада 2025 року о 09-25 годині.

Слідчий суддя Луцького

міськрайонного суду ОСОБА_1