справа № 208/43/26
№ провадження 1-кс/208/172/26
УХВАЛА

Іменем України

06 січня 2026 р. м. Кам`янське

Слідчий суддя Заводського районного суду міста Кам`янського ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 - у режимі ВКЗ,

підозрюваного ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши клопотання слідчого СВ Кам`янського РУП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_6 , яке погоджено з прокурором Дніпровської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Східного регіону ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні №0000025, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 05.01.2026 відносно

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця м. Дружківка, мешкаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

який підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.407 КК України, -

ВСТАНОВИЛА:

05 січня 2026 року до Заводського районного суду міста Кам`янського із зазначеним клопотанням звернувся слідчий СВ Кам`янського РУП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_6 , за погодженням з прокурором Дніпровської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони ОСОБА_3 .

Прокурор ОСОБА_3 , в судовому засіданні підтримав клопотання і просив застосувати до підозрюваного запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, оскільки наявні ризики, передбачені п.п. 1, 3, 5 ч.1 ст.177 КПК України, а саме: переховуватися від органу досудового розслідування та суду; незаконно впливати на свідків, вчинити інше кримінальне правопорушення.

Підозрюваний ОСОБА_4 під час розгляду клопотання, по суті правопорушення зазначив, що визнає, що покинув військову частину НОМЕР_1 самовільно, у січні 2025 року був вже у військовій частині НОМЕР_2 , але у самовільно її не залишав, був поранений, надали відпустку, приїхав до дому і приїхали з реабілітаційного центру та насильно забрали його у центр в м. Першотравенськ, наразі нікуди не беруть, навіть в колишню військову частину, від проходження військової служби не ухиляється, готовий продовжити військову службу. Заперечував проти обрання відносно нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Захисник ОСОБА_5 підтримав позицію свого підзахисного, заперечував проти клопотання в повному обсязі, просив обрати інший запобіжний захід не пов`язаний з позбавленням волі, оскільки на разі вирішується питання щодо письмової згоди, так як його ОСОБА_4 має намір продовжити військову службу.

Перевіривши наданні матеріали клопотання та дослідивши докази по цих матеріалах, заслухавши думку учасників судового розгляду, приходжу до наступних висновків.

В клопотанні зазначено, солдат ОСОБА_4 підозрюється у тому, що він, будучи військовослужбовцем військової служби за призовом під час мобілізації на особливий період, та проходячи її в посаді стрілець- помічник гранатометника 1 механізованого відділення 1 механізованого взводу 7 механізованої роти НОМЕР_3 механізованого батальйону військової частини НОМЕР_1 , діючи умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, з метою тимчасово ухилитися від військової служби, в умовах воєнного стану, з мотивів небажання переносити труднощі військової служби через особисту недисциплінованість та несумлінне ставлення до виконання своїх службових обов`язків, в порушення вимог ст. ст. 17, 65 Конституції України, ст. 17 Закону України «Про оборону України», ст.ст. 1, 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст. ст. 9, 11, 12, 14, 16, 127, 128, 129, 130, 199, 216 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. ст. 1-4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, достовірно знаючи, що він є військовослужбовцем і повинен проходити військову службу у військовій частині НОМЕР_1 , незаконно припинив виконувати свій конституційний обов`язок щодо захисту Вітчизни, незалежності, територіальної цілісності України та, не одержавши відповідних дозволів (наказів) начальників (командирів), які за законодавством уповноважені надавати такі дозволи (накази), 04 червня 2024 року, приблизно о 17 год. 30 хв. точного часу досудовим розслідуванням не встановлено, самовільно залишив місце служби військової частини НОМЕР_1 з пунктом постійної дислокації на території населеного пункту АДРЕСА_2 (більш детальна адреса не підлягає розголошенню в умовах воєнного стану), чим протизаконно припинив виконувати конституційний обов`язок щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, та проводив час на власний розсуд за місцем свого проживання, що за адресою: АДРЕСА_1 , не пов`язуючи його з виконанням обов`язків військової служби, ввірених йому за посадою, про своє місцезнаходження до органів військового чи цивільного управління не заявляв, та був відсутній на військовій службі до 05.01.2026. А саме 05.01.2026 солдат ОСОБА_4 був затриманий працівниками поліції Кам`янського РУП ГУНП в Дніпропетровській області на території Заводського району м. Кам`янське Дніпропетровської області, внаслідок чого злочину було припинено.

Тобто, ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України - самовільне залишення місця служби військовослужбовцем, тривалістю понад три доби, вчиненому в умовах воєнного стану.

Відомості про зазначене кримінальне правопорушення внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань, що підтверджується витягом №0000025, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 05.01.2026, за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України.

05.01.2026 о 11 год. 00 хв. ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.407 КК України.

05.01.2025 о 11 год. 20 хв. року підозрюваному ОСОБА_4 надані копії клопотання та матеріали, якими обґрунтовується необхідність застосування запобіжного заходу.

Відповідно до ч.3 ст.132 КПК України, якою визначені загальні правила застосування заходів забезпечення кримінального провадження, до яких відноситься і запобіжний захід, визначено, що застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, дізнавач, прокурор не доведе, що:

1) існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження;

2) потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, дізнавача, прокурора;

3) може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, дізнавач, прокурор звертається із клопотанням.

Також частиною 1 ст.194 КПК України встановлюється обов`язок слідчого судді під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу встановити чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;

2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;

3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Вважаю, що ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.407 КК України, що підтверджується зібраними у провадженні доказами, а саме: актом службового розслідування, проведеного за фактом самовільного залишення розташування військової частини НОМЕР_1 військовослужбовцем ОСОБА_4 та іншими матеріалами у своїй сукупності.

Отже, стороною обвинувачення доведено вагомість наявних доказів, що вказують на обґрунтованість підозри ОСОБА_4 за ч.5 ст.407 КК України.

Разом з тим, слідчий суддя приходить до висновку, що стороною обвинувачення не доведено інші обставини, визначені ч.1 ст.194 КПК України.

Так, звертаючись з клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді триманні під вартою, стороною обвинувачення в клопотанні і прокурором під час розгляду клопотання, зазначалося про наявність ризиків, передбачені п.п. 1, 3, 5 ч.1 ст.177 КПК України, а саме: переховуватися від органу досудового розслідування та суду; незаконно впливати на свідків, вчинити інше кримінальне правопорушення.

Проте, слідчий суддя приходить до висновку про недоведеність тверджень про наявність зазначених ризиків.

Так, саме стороною обвинувачення, при викладені підозри зазначається, що самовільно залишивши місце служби, ОСОБА_4 проводив час на власний розсуд за місцем свого проживання, що за адресою: АДРЕСА_3 . Отже увесь час підозрюваний знаходився за місцем свого проживання. Відомості, що підозрюваний не з`являвся за викликом слідчого, прокурора або іншим чином ухилявся від виконання своїх процесуальних обов`язків не має. Він не був оголошений в розшук в рамках кримінального провадження. ОСОБА_4 визнаний таким, що не має судимостей, не притягувався до відповідальності за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ст.ст.407, 408 КК України. Крім того, підозрюваним заявлено про продовження проходження військової служби, що за наявності письмової згоди військової частини, є безумовною підставою для звільнення підозрюваного від кримінальної відповідальності з підстав, визначених ч.5 ст.401 КК України. Твердження сторони захисту, щодо надання згоди з частиною щодо продовження проходження військовослужбовцем військової служби, не спростовані. Будь-які інші компрометуючи відомості щодо підозрюваного стороною обвинувачення не надані. Також слід зазначити, що стороною обвинувачення не надані відомості щодо наявності свідків в цьому кримінальному проваджені, відомості, що будь-яка особа допитана в якості свідка в цьому кримінальному провадженні - відсутні. При цьому, підозрюваний має постійне місце проживання, де проживає з бабусею, а отже має міцні соціальні зв`язки.

Сама по собі тяжкість кримінального правопорушення, в якому підозрюється ОСОБА_4 , не є підставою для застосування запобіжного заходу.

Отже, стороною обвинувачення, на яку і покладається обов`язок доведення наявності ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України, не доведено їх існування, і відповідно не доведено необхідність застосування запобіжного заходу.

Стороною обвинувачення не доведено неможливість забезпечити належну поведінку підозрюваного у інший спосіб, а також те, що потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого.

Відповідно до ч.2 ст.194 КПК встановлено обов`язок слідчого судді постановити ухвалу про відмову в застосуванні запобіжного заходу, якщо під час розгляду клопотання прокурор не доведе наявність всіх обставин, передбачених частиною першої цієї статті.

Отже, враховуючи вищевикладене, слідчий суддя приходить до висновку про необхідність відмови в задоволенні клопотання про застосування запобіжного заходу.

Водночас частиною 3 статті 194 КПК України передбачено, що слідчий суддя має право зобов`язати підозрюваного прибувати за кожною вимогою до суду або до іншого органу державної влади, визначеного слідчим суддею, судом, якщо прокурор доведе обставини, передбачені пунктом 1 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктами 2 та 3 частини першої цієї статті.

Оскільки, під час розгляду доведена обґрунтованість підозри у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.407 КК України, то слідчий суддя вважає за можливе зобов`язати підозрюваного прибувати за кожною вимогою до слідчого, прокурора.

Керуючись ст. ст. 132, 183, 193,194,196, 197, 199 КПК України, слідчий суддя, -

УХВАЛИЛА:

У задоволенні клопотання слідчого СВ Кам`янського РУП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_6 , яке погоджено з прокурором Дніпровської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Східного регіону ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні №0000025, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 05.01.2026 відносно ОСОБА_4 , який підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.407 КК України - відмовити.

Зобов`язати підозрюваного ОСОБА_4 прибувати за кожною вимогою до слідчого та прокурора.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду підозрюваним, його захисником, законним представником, прокурором протягом 5 днів з дня її оголошення.

Повний текст ухвали виготовлено та оголошено учасникам розгляду справи о 16 годині 35 хвилин 06 січня 2025 року.

Слідчий суддя ОСОБА_1