Номер провадження: 11-сс/813/1718/25
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 жовтня 2025 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд в складі:

головуючий суддя ОСОБА_2 ,

судді: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретар судового засідання ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу заявника ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Хаджибейського районного суду м. Одеси від 06 серпня 2025 року про відмову у задоволені скарги на бездіяльність посадових осіб Малиновської окружної прокуратури м. Одеси щодо невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань (далі ЄРДР),-

установив:

Зміст оскаржуваного судового рішення.

Оскаржуваною ухвалою було відмовлено у задоволені скарги ОСОБА_6 на бездіяльність уповноважених осіб Малиновської окружної прокуратури м. Одеси щодо невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР, подану у порядку п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК України.

Ухвала слідчого судді мотивована тим, що заява ОСОБА_6 не містить відомості про кримінальне правопорушення, а фактично свідчить про незгоди з процесуальним рішенням судді у ході здійснення правосуддя.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала.

Не погодившись із зазначеною ухвалою слідчого судді, заявник, подав апеляційну скаргу, в якій вказує на те, що вона є незаконною та необґрунтованою, такою що постановлена з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону.

Доводи апеляційної скарги обґрунтовує тим, що слідчим суддею порушено вимоги ч. 3 ст. 306 КПК України щодо обов`язкової участі особи, яка подала скаргу, що свідчить про порушення права на доступ до правосуддя.

Посилаючись на викладені обставини, ОСОБА_6 просить скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову ухвалу, якою призначити новий розгляд скарги у суді першої інстанції, іншим слідчим суддею.

Позиції учасників судового розгляду.

Прокуратура Одеської області належним чином повідомлена про дату, час і місце апеляційного розгляду (а.с.81), про поважні причини свого неприбуття не повідомила, з клопотанням про відкладання не зверталась.

Ухвалою судді-доповідача Одеського апеляційного суду від 28 серпня 2025 року розгляд апеляційної скарги заявника ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Хаджибейського районного суду м. Одеси від 06 серпня 2025 року призначений у режимі відеоконференції з Державною установою "Одеський слідчий ізолятор», де утримується заявник (а.с.78-79).

Заявник ОСОБА_6 належним чином повідомлені про дату, час і місце апеляційного розгляду, що підтверджується особистою розпискою останнього (а.с.83), з клопотанням про відкладання не звертався.

Приймаючи до уваги скорчені строки розгляду апеляційних скарг на ухвали слідчих суддів, та той факт, що у даному випадку апеляційним судом вжиті усі можливі заходи для забезпечення участі сторін у судовому засіданні, тому з метою дотриманням розумних строків розгляду справи, колегія суддів, вважає за можливе розглянути апеляційну скаргу без участі сторін.

Заслухавши доповідь судді, перевіривши матеріали судового провадження та проаналізувавши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд доходить висновків про таке.

Мотиви апеляційного суду.

Частиною 1 ст. 404 КПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до ч. 1 ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Частиною другою ст. 19 Конституції України встановлено обов`язок органів державної влади та органів місцевого самоврядування, їх посадових осіб діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 1 КПК України передбачено, що порядок кримінального провадження на території України визначається лише кримінальним процесуальним законодавством України, яке складається з відповідних положень Конституції України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, цим Кодексом та іншими законами України.

Відповідно до ст. 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Застосування належної правової процедури у кримінальному провадженні це встановлені кримінальним процесуальним законодавством способи реалізації норм кримінального процесуального права, що забезпечують досягнення цілей правового регулювання кримінальних процесуальних відносин у сфері порядку досудового розслідування та судового розгляду. Воно означає не лише те, що всі дії процесуальних суб`єктів мають відповідати вимогам закону, адже в такому випадку це завдання розчиняється в приписах засади законності. Такі дії мають виникати із наявних повноважень і перебувати в адекватному співвідношенні з конкретним процесуальним завданням, яке виникає в певний момент досудового розслідування і судового розгляду кримінального провадження. Таке адекватне співвідношення приводить до принципу пропорційності.

Належна правова процедура має застосування як під час судового розгляду, так і на стадії досудового розслідування.

Недотримання належної правової процедури тягне за собою порушення гарантованого кожному ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція) права на справедливий суд.

Згідно з положеннями ст. 24 КПК України, які узгоджуються з приписами ст. 55 Конституції України, кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому КПК України.

Главою 26 КПК України передбачений інститут оскарження рішень, дій чи бездіяльності на стадії досудового розслідування, який служить вихідною гарантією захисту прав учасників кримінального провадження і є однією із засад кримінального провадження.

Частиною 1 статті 303 КПК України передбачено вичерпний перелік рішень, дій чи бездіяльності слідчого, дізнавача або прокурора, що можуть бути оскаржені на досудовому провадженні, зокрема, бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення.

Так, порядок розгляду скарг на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора під час досудового розслідування регламентований положеннями ст. 306 КПК.

Відповідно до ч.3 ст. 306 КПК України розгляд скарг на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування здійснюється за обов`язкової участі особи, яка подала скаргу, чи її захисника, представника та слідчого, дізнавача чи прокурора, рішення, дії чи бездіяльність яких оскаржується. Відсутність слідчого, дізнавача чи прокурора не є перешкодою для розгляду скарги.

Виходячи з приписів вказаної правової норми, оскарження рішення, дій чи бездіяльності слідчого, дізнавача чи прокурора під час досудового розслідування стосується особисто інтересів заявника, що й передбачає його обов`язкову участь в судовому засіданні з метою безпосереднього з`ясування усіх обставин порушення права заявника та підстав звернення його із відповідною скаргою.

Кримінальним процесуальним законом не передбачено яким саме чином повинен діяти слідчий суддя та яке саме процесуальне рішення він повинен приймати у випадку неявки без поважних причин особи, яка подала скаргу, участь якого є обов`язковою, на підставі вимог ч. 3 ст. 306 КПК України, яким у даному випадку є ОСОБА_6 .

З матеріалів провадження вбачається, що оскаржувана ухвала постановлена 06 серпня 2025 року за відсутності ОСОБА_6 , тобто, особи, яка подала скаргу, оскільки слідчий суддя прийшов до переконання, що скаржник вибув до іншого суду відповідно до повідомлення ДУ «ОСІ».

Не заперечуючи дискреційне право слідчого судді на обґрунтування свого рішення і його висновок в частині того, що подальше відкладання розгляду скарг не слугуватиме виконанню положень ст. 28 КПК України щодо розумності строку розгляду скарг, який відповідно до ч. 2 ст. 306 КПК України має бути здійснений не пізніше сімдесяти двох годин з моменту надходження відповідної скарги, надає право слідчому судді розглянути подану скаргу у межах матеріалів, поданих до суду, та прийняти одне із рішень, передбачених ч. 2 ст. 307 КПК України.

Водночас, за приписами ч. 6 ст. 22 КПК України суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків.

Відповідно до ч. 1 ст. 135 КПК України особа викликається до суду шляхом вручення повістки про виклик, надіслання її поштою, електронною поштою чи факсимільним зв`язком, здійснення виклику по телефону або телеграмою. При цьому суд повинен переконатися, що таке повідомлення мало місце.

Частиною 3 ст. 135 КПК України передбачено, що особа, що перебуває під вартою, викликається через адміністрацію місця ув`язнення.

Згідно з ч. 1 ст. 136 КПК України належним підтвердженням отримання особою повістки про виклик або ознайомлення з її змістом іншим шляхом є розпис особи про отримання повістки, в тому числі на поштовому повідомленні, відеозапис вручення особі повістки, будь-які інші дані, які підтверджують факт вручення особі повістки про виклик або ознайомлення з її змістом.

З матеріалів провадження убачається, що ухвалою слідчого судді від 15 липня 2025 року призначено розгляд скарги ОСОБА_6 18 липня 2025 року у режимі відеоконференції за участі особи, яка подала скаргу (а.с. 45-48 т.1), яку було скеровано на адресу ДУ «Одеський слідчий ізолятор», де утримається ОСОБА_6 (а.с.49 т.1), однак розписка про вручення вказаної ухвали відсутня. 18 липня 2025 року судове засідання було відкладено через припинення своєї роботи сервісу ДП «ІСС», що підтверджено актом Хаджибейського районного суду м. Одеси від 18 липня 2025 року (а.с. 53 т.1 ); 23 липня 2025 року знов відкладено через неможливість забезпечити участь ОСОБА_6 , що підтверджується довідкою секретаря с/з (а.с. 55 т.1) та листом ДУ «ОСІ» (а.с. 57 т. 1). Разом з тим, повідомлення ДУ «ОСІ» про те, що ОСОБА_6 06 серпня 2025 року вибув до іншого суду, на яке посилається слідчий суддя в мотивувальній частині оскаржуваної ухвали, відсутнє в матеріалах справи.

Зважаючи на викладене, апеляційний суд констатує, що матеріали судової справи не містять інформації щодо належного повідомлення ОСОБА_6 про місце, день та час розгляду його скарги.

На думку колегії суддів, розгляд справи у відсутності особи, яка подала скаргу, за умови відсутності даних про його належне повідомлення про час та місце розгляду справи указує на порушення процесуальних прав заявника, що проявляється у звуженні процесуальних можливостей заявника довести перед судом переконливість своєї правової позиції, що може в кінцевому результаті впливати на сутність ухваленого слідчим суддею рішення.

Окрім того, слідчий суддя, вважаючи за можливо проводити розгляд скарги за відсутності ОСОБА_6 , послався на те, що останній вибув до іншого суду, однак матеріали провадження не містять будь-яких відомостей про вказане, натомість, особа, яка перебуває під вартою, має певні обмеження, зокрема, щодо доставки до суду на виконання ухвали слідчого судді або суду.

Таким чином, незважаючи на наявність клопотання ОСОБА_6 про забезпечення його участі у судовому засідання, в порушення вимог ч. 3 ст. 21, ст.135 та ст. 306 КПК України слідчим суддею належним чином не повідомлено останнього про час та місце розгляду його скарги, не забезпечено проведення судового засідання у режимі відеоконференції з метою реалізації учасником провадження, який перебуває під вартою, його процесуальних прав, чим істотно порушено вимоги кримінального процесуального закону.

За таких обставин, колегія суддів апеляційного суду дійшла висновку, що оскаржувана ухвала слідчого судді підлягає скасуванню у зв`язку з істотним порушенням кримінального процесуального закону, з поверненням матеріалів за скаргою до суду першої інстанції для розгляду з дотриманням, зокрема, вимог ст.135 та ст.306 КПК України.

З огляду на те, що оскаржувана ухвала скасовується з наведених вище підстав, апеляційний суд не надає оцінки іншим доводам апеляційної скарги ОСОБА_6 .

Відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 407 КПК України за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвали слідчого судді суд апеляційної інстанції має право скасувати ухвалу і постановити нову ухвалу.

Керуючись ст.ст. 7, 9, 32, 303, 306, 370, 404, 405, 407, 409, 419, 422, 532 КПК України, апеляційний суд, -

постановила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_6 задовольнити.

Ухвалу слідчого судді Хаджибейського районного суду м. Одеси від 06 серппя 2025 року про відмову у задоволені скарги на бездіяльність посадових осіб Малиновської окружної прокуратури м. Одеси щодо невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР, - скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою призначити новий розгляд скарги ОСОБА_6 на бездіяльність посадових осіб Малиновської окружної прокуратури м. Одеси щодо невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР у суді першої інстанції, іншим слідчим суддею.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4