Справа № 635/7675/25
Провадження № 1-кп/635/1258/2025
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 жовтня 2025 року с-ще. Покотилівка Харківської області

Харківський районний суд Харківської області у складі:

головуючого судді - ОСОБА_1

за участі секретаря судового засідання: ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

розглянувши у судовому засіданні в залі Харківського районного суду Харківської області кримінальні провадження, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000819 від 07 вересня 2025 року, за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, не судимого, не одруженого, який має на утриманні малолітню дитину,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 382 Кримінального кодексу України,

УСТАНОВИВ:

Постановою Харківського районного суду Харківської області від 06 грудня 2024 року по справі № 635/8880/24, провадження № 3/635/3221/2024, ОСОБА_4 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі одна тисяча неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що складає 17000 (сімнадцять тисяч) гривень 00 копійок, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік. Постанова набрала законної сили 17.12.2024.

Не зважаючи на це, ОСОБА_4 будучи належним чином ознайомленим з рішенням Харківського районного суду Харківської області від 06 грудня 2024 року по справі № 635/8880/24, провадження № 3/635/3221/2024, діючи умисно, з метою невиконання постанови суду щодо позбавлення права керування транспортними засобами, підриваючи авторитет органів правосуддя України, маючи прямий умисел на порушення ч. 1 ст. 129-1 Конституції України та ч. 2 ст. 13 Закону України «Про судоустрій та статус суддів», відповідно до яких судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на території України, усвідомлюючи протиправність своїх дій, ОСОБА_4 , реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на невиконання постанови суду, що набрала законної сили 17.12.2024, являючись особою, на яку рішенням суду покладено обов`язок виконання судового рішення та яка мала реальну можливість його виконати, не маючи при собі водійського посвідчення, будучи позбавленим права керування транспортними засобами, усупереч забороні, керував 06.09.2025 транспортним засобом ВАЗ 2108 р.н. НОМЕР_1 в населеному пункті м. Мерефа Харківського району Харківської області по вул. Бджілостанція. В результаті вказаних дій, відносно ОСОБА_5 у встановленому законом порядку, уповноваженими працівниками поліції був складений протокол про адміністративне правопорушення серії ЕПР № 445254 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП, протокол про адміністративне правопорушення серії ЕПР № 445240 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП.

Таким чином, ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення - злочин, передбачений ч. 1 ст. 382 КК України, а саме умисне невиконання Постанови суду, що набрала законної сили.

У судовому засіданні ОСОБА_4 свою вину у вчинення кримінального правопорушення визнав повністю, щиро розкаявся, обставин вчинення правопорушення не оспорював.

Суд за відсутності заперечень учасників судового провадження, визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому суд з`ясував, чи правильно розуміють зазначені особи зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснює їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Засвідчившись у тому, що учасники правильно розуміють наслідки недоцільності дослідження усіх доказів, суд ухвалив обмежитися допитом обвинуваченого та дослідженням письмових доказів, які характеризують особу обвинуваченого.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений пояснив, що дійсно вчинив правопорушення в якому він обвинувачується, усвідомлює, що вчинив неправильно, щиро розкаюється та просив його суворо не карати.

Досліджені у судовому засіданні письмові доказу дали суду переконання у тому, що обвинувачений ОСОБА_4 раніше не притягався до кримінальної відповідальності, на психіатричних та наркологічних обліках не перебуває, має малолітню доньку, приймає дуже активну участь у вихованні та утриманні дитини.

Суд вважає обставиною, яка пом`якшує покарання ОСОБА_4 відповідно до передбачених ст. 66 КК України щире каяття.

Обставин, які обтяжують покарання ОСОБА_4 , відповідно до вимог, передбачених ч. 1 ст. 67 КК України, не встановлено.

Суд кваліфікує дії ОСОБА_4 за ч. 1 ст. 382 КК України як умисне невиконання судового рішення, що набрало законної сили.

Об`єктивна сторона злочину підтверджується:

Постановою Харківського районного суду Харківської області від 06 грудня 2024 року по справі № 635/8880/24, провадження № 3/635/3221/2024, ОСОБА_4 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі одна тисяча неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що складає 17000 (сімнадцять тисяч) гривень 00 копійок, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік;

достовірним знанням обвинуваченого про цю заборону;

фактом керування автомобілем 06.09.2025, що зафіксовано працівниками поліції та підтверджено матеріалами адміністративних правопорушень ЕПР № 445254 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП, протокол про адміністративне правопорушення серії ЕПР № 445240 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП.

Суб`єктивна сторона характеризується прямим умислом: ОСОБА_4 , усвідомлюючи наявність обов`язку виконати рішення суду та його обов`язковість, свідомо ухилився від його виконання.

Таким чином, кваліфікація дій судом є обґрунтованою, повністю відповідає фактичним обставинам та вимогам кримінального закону.

Мотиви призначення покарання:

Санкція ч. 1 ст. 382 КК України передбачає штраф або позбавлення волі до 3 років. Суд, з огляду на характер та ступінь тяжкості злочину, особу обвинуваченого та обставини справи, дійшов висновку про необхідність призначення покарання у виді штрафу.

Вибір саме цього виду покарання мотивований тим, що:

Відповідно до частини другої статті 65 КК України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень. Більш суворий вид покарання з-поміж передбачених за вчинене кримінальне правопорушення призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчиненню нею нових кримінальних правопорушень.

Таким чином, у частині другій статті 65 КК встановлено презумпцію призначення більш м`якого покарання, якщо не доведено, що воно не є достатнім для досягнення мети покарання. Обов`язок доведення того, що менш суворий вид покарання або порядок його відбування є недостатнім, покладається на сторону обвинувачення.

Відповідний правовий висновок викладено в постанові Верховного Суду від 17.04.2018р. (справа № 298/95/16).

Обставин, які б свідчили, що призначення обвинуваченому ОСОБА_4 , покарання, передбаченого ч. 1 ст. 382 КК України, у виді штрафу буде недостатнє для досягнення цілей покарання, не відповідатиме даним про його особу та ступеню тяжкості кримінального правопорушення, судовим розглядом не встановлено.

Разом із тим, суд визнав наявність пом`якшувальної обставини щире каяття обвинуваченого (ст. 66 КК України). Обтяжуючих обставин не встановлено.

З урахуванням того, що обвинувачений має малолітню дитину, бере активну участь у її вихованні, працює, не перебуває на обліках у психіатра чи нарколога, суд дійшов висновку про можливість його виправлення без ізоляції від суспільства.

На переконання суду, призначене покарання відповідає його меті, принципам гуманності та справедливості й не порушує засад виваженості. Воно забезпечує розумний баланс між інтересами суспільства та правами особи, притягнутої до кримінальної відповідальності. Втручання держави в приватне життя має бути спрямоване на досягнення справедливого співвідношення між загальними інтересами суспільства й необхідністю захисту основоположних прав людини, тобто бути законним (не свавільним) і пропорційним (не створювати надмірного тягаря для особи).

Долю речових доказів вирішити згідно з ст. 100 КПК України.

Цивільний позов відсутній.

Запобіжний захід не обирався.

Витрати на залучення експерта відсутні.

Згідно з частиною 15 статті 615 КПК України в умовах дії воєнного стану після складання та підписання повного тексту вироку суд має право обмежитися проголошенням його резолютивної частини з обов`язковим врученням учасникам судового провадження повного тексту вироку в день його проголошення.

Керуючись наведеним, а також ст.ст. 370, 373, 374 КПК України, суд

ухвалив:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 382 КК України, та призначити йому покарання у виді штрафу у розмірі 500 (п`ятсот) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 8 500 (вісім тисяч п`ятсот) гривень.

Речові докази у кримінальному провадженні, а саме:

1.Транспортний засіб автомобіль ВАЗ 2108 днз № НОМЕР_1 білого кольору шасі № НОМЕР_2 , який належить ОСОБА_6 після набрання вироком законної сили повернути власнику;

2.Паперові конверти в кількості 3 (три) шт., в кожному з яких мається диск з відеозаписами залишити зберігатись в матеріалах кримінального провадження.

Вирок може бути оскаржений до Харківського апеляційного суду через Харківський районний суд Харківської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Відповідно до ч.2 ст. 394 КПК України цей вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК України.

Вирок, якщо інше не передбачено цим Кодексом, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Засудженому та прокурору копію вироку вручити негайно після його проголошення. Інші учасники судового провадження мають право отримати копію вироку в суді, подавши відповідну заяву.

Учасникам судового провадження, які не були присутні при проголошенні резолютивної частини вироку, направити копію повного тексту вироку не пізніше наступного дня після ухвалення вироку (частина 7 статті 376 КПК України).

Суддя : ОСОБА_1