печерський районний суд міста києва
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 вересня 2025 року слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , за участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві в режимі відеоконференції клопотання старшого слідчого в особливо важливих справах Головного слідчого управління Національної поліції України ОСОБА_5 про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

ВСТАНОВИВ:

До Печерського районного суду м. Києва надійшло клопотання старшого слідчого в особливо важливих справах Головного слідчого управління Національної поліції України ОСОБА_5 про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Мотивуючи означене клопотання слідчий вказує наступне.

Головним слідчим управлінням НП України здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0002419 від 15.09.2025 за підозрою ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених частиною третьою статті 265, частиною п`ятою статті 111-1 Кримінального кодексу України, що було виділене відносно ОСОБА_6 з кримінального провадження № 0001115 від 10.11.2022.

Так, ОСОБА_6 , будучи громадянином України, перебуваючи на тимчасово окупованій території України - у місті Донецьк, в період часу з квітня по листопад 2014 року, (більш точного часу в ході проведення досудового розслідування встановити не виявилось за можливе), добровільно зайняв посаду директора Департаменту матеріально технічного забезпечення Міністерства у справах цивільної оборони, надзвичайних ситуацій та ліквідації наслідків стихійних лих самопроголошеної Донецької Народної Республіки, у незаконно створеному на тимчасово окупованій території України органі влади - так званому «Міністерстві у справах цивільної оборони, надзвичайних ситуацій та ліквідації наслідків стихійних лих самопроголошеної Донецької Народної Республіки», розташованому за адресою: м. Донецьк, вул. Щорса, 60.

В подальшому, після набуття чинності, 15.03.2022, Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо встановлення кримінальної відповідальності за колабораційну діяльність» № 2108-IX від 03.03.2022, відповідно до пп. 4 п. 1 розділу І якого Кримінальний кодекс України доповнено статтею 111-1 «Колабораційна діяльність», ОСОБА_6 діючи умисно, усвідомлюючи протиправність свого діяння та бажаючи настання суспільно небезпечних наслідків, перебуваючи на тимчасово окупованій території - місто Донецьк, продовжив працювати у незаконно створеному органі влади - так званому «МНС ДНР» і, не пізніше ніж в період часу з 23.12.2021, та станом на 01.07.2022 (точний час досудовим розслідуванням не встановлено) обіймав посаду директора Департаменту по роботі з гуманітарною допомогою та контролем відновлення об`єктів МНС ДНР.

ОСОБА_6 обіймаючи посаду директора Департаменту по роботі з гуманітарною допомогою та контролем відновлення об`єктів МНС ДНР відповідно до Положення про МНС ДНР та за своєю посадою здійснював загальну організацію роботи і управління очолюваного ним Департаменту та підлеглих працівників, організацію приймання, обліку, зберігання, розподілу та передачі гуманітарної допомоги, документальне забезпечення вказаних процесів, тим самим виконував організаційно-розпорядчі функції.

Крім того, листом Чеської Республіки від 22.09.2022 повідомлено Держатомрегулювання України та МЗС України, що наприкінці 2021 року чеська компанія UJP PRAHA a.s. експортувала до РФ для компанії ТОВ «Ізотопна техніка» (рос. Общество с ограниченной ответственностью «Изотопная техника»), відомості згідно з Єдиним державним реєстром юридичних осіб Російської Федерації: основний державний реєстраційний номер-240; ідентифікаційний номер платника податків - , місцезнаходження юридичної особи - 456618, РФ, Челябінська обл., м. Копєйськ, вул. Темніка, буд. 20-2, офіс 304), три радіотерапевтичні опромінювачі TERABALT з джерелами «Кобальт-60» (радіоактивний матеріал, товар подвійного використання) в контейнерах із збідненого урану. Згодом, чеська компанія отримала інформацію, що вказане обладнання (без погодження з державою постачальником та з державою кінцевого призначення) реекспортовано до онкологічного диспансеру м. Донецьк в якості гуманітарної допомоги.

За даними Державного офісу ядерної безпеки Чеської республіки, кожне з вищевказаних радіоактивних джерел має активність 300 терабеккерелей (8600 Кюрі) типу ГИК-9-4:

-серійний номер Н05, у контейнері № 090, опромінювач TERABALT 100 ACS №131;

-серійний номер Н06, у контейнері № 124, опромінювач TERABALT 100 ACS №132;

-серійний номер Н07, у контейнері № 092, опромінювач TERABALT 100 ACS №133.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про використання ядерної енергії та радіаційну безпеку» від 08.02.1995 № 39/95-ВР радіоактивні матеріали - це джерела іонізуючого випромінювання. До джерел іонізуючого випромінювання належать фізичні об`єкти, що містять радіоактивну речовину або технічні пристрої, які створюють або за певних умов можуть створити іонізуюче випромінювання.

Джерело іонізуючого випромінювання може використовуватись лише з такою метою, як це передбачено умовами виданого дозволу та статей 7, 8 Закону України «Про дозвільну діяльність у сфері використання ядерної енергії» від 11.01.2000 № 1370-XIX (далі - Закон 1370-XIX), якими визначено державну реєстрацію джерел іонізуючого випромінювання та обов`язкове ліцензування їх використання.

Відповідно до статті 11-1 Закону 1370-XIX дозволи на перевезення радіоактивних матеріалів видаються органом державного регулювання ядерної та радіаційної безпеки у разі міжнародних перевезень радіоактивних матеріалів. Порядок видачі дозволів встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Згідно Положення «Про Державну інспекцію ядерного регулювання України», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20.08.2014 № 363 органом державного регулювання ядерної та радіаційної безпеки є Державна інспекція ядерного регулювання України.

Відповідно до Положення про державну систему обліку та контролю ядерних матеріалів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 18.12.1996 № 1525 Державна інспекція ядерного регулювання України є компетентним органом державної системи обліку та контролю ядерних матеріалів.

Згідно з ч. 3 ст. 26 Закону України «Про використання ядерної енергії та радіаційну безпеку» від 08.02.1995 № 39/95-ВР, забороняється здійснення будь-якої діяльності, пов`язаної з використанням джерел іонізуючого випромінювання, особами, які не мають дозволу, виданого у встановленому порядку.

Так, у невстановлений досудовим розслідування час (але не пізніше 21.12.2021) директор Департаменту по роботі з гуманітарною допомогою та контролю відновлення об`єктів МНС ДНР ОСОБА_6 , за попередньою змовою групою осіб з невстановленими службовими особами ТОВ «Ізотопна техніка» та «Донський рятувальний центр МНС Росії», які без передбаченого законом дозволу, тобто без відповідної ліцензії Державної інспекції ядерного регулювання України на право провадження діяльності з використанням джерел іонізуючого випромінювання, у вигляді гуманітарної допомоги реекспортували на територію України шляхом перевезення вантажним автотранспортом придбані у Чеської компанії UJP PRAHA a.s. три радіотерапевтичні опромінювачі TERABALT з джерелами «Кобальт-60», а саме радіоактивний матеріал, що є джерелом іонізуючого випромінювання, товар подвійного використання в контейнерах із збідненого урану.

В подальшому, ОСОБА_6 , діючи як посадова особа, за попередньою змовою групою осіб з невстановленими службовими особами так званої Державної Комісії з питань відновлення соціальної сфери, об`єктів життєзабезпечення та організації роботи з гуманітарними вантажами без передбаченого законом дозволу, тобто без відповідної ліцензії Державної інспекції ядерного регулювання України на право провадження діяльності з використанням джерел іонізуючого випромінювання прийняв три радіотерапевтичні опромінювачі TERABALT з джерелами «Кобальт-60», а саме радіоактивний матеріал, що є джерелом іонізуючого випромінювання, товар подвійного використання в контейнерах із збідненого урану придбавши таким чином радіоактивні матеріали без передбаченого законом дозволу, та без передбаченого законом дозволу організував їх зберігання на спеціальному складі - центрі зберігання та розподілу гуманітарної допомоги на тимчасово окупованій території міста Донецька.

В подальшому, ОСОБА_6 , діючи як посадова особа, за попередньою змовою групою осіб з невстановленими службовими особами так званої Державної Комісії з питань відновлення соціальної сфери, об`єктів життєзабезпечення та організації роботи з гуманітарними вантажами без передбаченого законом дозволу, тобто без відповідної ліцензії Державної інспекції ядерного регулювання України на право провадження діяльності з використанням джерел іонізуючого випромінювання забезпечив перевезення та передачу трьох радіотерапевтичних опромінювачі TERABALT з джерелами «Кобальт-60», а саме радіоактивного матеріалу, що є джерелом іонізуючого випромінювання, товар подвійного використання в контейнерах із збідненого урану до «Республіканського онкологічного центру ім. професора Г.В. Бондаря» Міністерства охорони здоров`я ДНР, за адресою: 83092, м. Донецьк, вул. Полоцька, 2а.

29 серпня 2025 року у кримінальному провадженні № 0001115 складено повідомлення про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 111-1, ч. 3 ст. 265, КК України, ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В ході розслідування встановлено, що підозрюваний ОСОБА_6 перебуває на території м. Донецька Донецької області, яка відноситься до тимчасово окупованої території.

Так, у зв`язку із обґрунтованою неможливістю вручення ОСОБА_6 повідомлення про підозру та повісток про виклик, 29 серпня 2025 року на офіційному веб-сайті Офісу Генерального прокурора та в газеті «Урядовий кур`єр», яка на підставі розпорядження Кабінету Міністрів України визначена друкованим засобом масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження, в якому розміщуються, зокрема повістки про виклик особи, стосовно якої існують достатні підстави вважати, що така особа виїхала та/або перебуває на тимчасово окупованій території України, території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, опубліковані повідомлення про підозру ОСОБА_6 та повістки про його виклик на 5, 8 та 9 вересня 2025 року.

За даних умов ОСОБА_6 вважається таким, який належним чином повідомлений про підозру та про виклики.

15 вересня 2025 року матеріали досудового розслідування за підозрою ОСОБА_6 виділено в окреме провадження, якому присвоєно № 0002419.

16 вересня 2025 року слідчим винесено постанову про оголошення в розшук ОСОБА_6 у зв`язку із тим, що останній перебуває на тимчасово окупованій території України та не з`явився без поважних причин на виклик слідчого.

В ході досудового розслідування встановлені достатні підстави підозрювати ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 111-1, ч. 3 ст. 265 КК України, що підтверджується отриманими у встановленому порядку доказами, зокрема:

- копіями документів ГУ ДСНС України в Донецькій області щодо перебування ОСОБА_6 на посаді заступника начальника управління ГУ ДСНС у званні підполковник служби цивільного захисту та про його звільнення 04.11.2014 року;

- допитами свідків ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , які проходили службу спільно з ОСОБА_6 в ГУ ДСНС України в Донецькій області, які підтвердили факт незаконного обіймання ОСОБА_6 посади в «МЧС ДНР» та факт агітації ним співробітників ГУ ДСНС України в Донецькій області для переходу на службу в «МЧС ДНР», а також впізнали ОСОБА_6 на відеозаписах з мережі Інтернет;

- оглядами соціальних сторінок ОСОБА_6 та інтернет-ресурсів, якими підтверджено факт перебування ОСОБА_6 на посаді у вказаний час;

- матеріалами судової портретної експертизи щодо підтвердження особи ОСОБА_6 на відео та фото з мережі Інтернет та соціальних сторінок останнього;

- допитами в якості свідків радника відділу військово-технічного співробітництва та експортного контролю Департаменту міжнародної безпеки Міністерства закордонних справ України та начальника управління з питань ядерної захищенності та гарантії Держатомрегулювання України щодо реекспорту в Україну трьох радіотерапевтичних опромінювачів TERABALT з джерелами «Кобальт-60» (радіоактивний матеріал, товар подвійного використання) в контейнерах із збідненого урану;

- матеріалами тимчасового доступу до речей і документів в Державній службі експортного контролю України, в ході якого вилучено листи, направлені Чеською Республікою до Державної інспекції ядерного регулювання України;

- листами-повідомленнями Державної інспекції ядерного регулювання України щодо відсутності документів дозвільного характеру на ввезення на територію Україну трьох радіотерапевтичних опромінювачів TERABALT з джерелами «Кобальт-60», у контейнерах №№ 090, 124, 092 від Чеської компанії «UJP PRAHA a.s»;

- протоколами огляду щодо підтвердження факту безпосереднього ввезення опромінювачів TERABALT, які містять «Кобальт-60» на тимчасово окуповану територію України в Донецькій області у рамках т.з.в. «105-го гуманітарного конвою» лікарських засобів, виробів медичного призначення та медичного обладнання томографи, мамографи, ретген-апарати тощо, розміщеними 23.12.2021 на окремих Інтеренет-ресурсах підконтрольних НВФ «Л/ДНР», а також оглядом відеосюжету про виявлений факт на відеохостінгу You Tube, відзнятим телеканалом «Оплот ТВ», на яких зафіксовано відвантаження великих дерев`яних ящиків з логотипом чеської компанії «UJP PRAHA». У ході аналізу інформації, опублікованої на вказаних ресурсах, виявлено фото із розвантаженням автомобілів «донского спасательного центра мчс россии». Зокрема, на відповідних зображеннях серед вантажу «гуманітарного конвою» містились дерев`яні контейнери, з маркуванням «UJP PRAHA» та цифровими позначеннями «6», «10», «11» і «12», а також коментар чоловіка у форменому одязі з нашивками «МЧС ДНР, ОСОБА_9 » щодо розподілу вказаного гуманітарного вантажу.

Так, орган досудового розслідування вважає, що з урахуванням неявки ОСОБА_6 на виклики до слідчого, з метою забезпечення виконання покладених процесуальних обов`язків підозрюваного, щодо нього слід обрати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Метою обрання запобіжного заходу згідно ст. 177 КПК України є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватись від органів досудового розслідування та суду та вчинити інше кримінальне правопорушення.

Підставою для обрання запобіжного заходу згідно ч. 2 ст. 177 КПК України є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_6 кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 111-1, ч. 3 ст. 265 КК України, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому звернутись з клопотанням до слідчого судді про обрання запобіжного заходу, у зв`язку з тим, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені п. п. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме:

1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду.

Вказаний ризик обґрунтовується тим, що ОСОБА_6 добровільно перебуває на тимчасово окупованій території, підозрюється у вчиненні умисних злочинів, в тому числі проти основ національної безпеки України та у разі визнання його винним можливе покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 8 до 15 років.

2) вчинити інше кримінальне правопорушення.

Даний ризик обґрунтовується тим, що ОСОБА_6 , згідно наявних в органу досудового розслідування доказів, продовжує перебувати на тимчасово окупованій території України та вчиняти дії у співпраці з окупаційною владою РФ та на підтримку останньої, що свідчить про продовження його протиправної поведінки та про можливість вчинення ним інших злочинів.

Відповідно до ст. 178 КПК України у наданих стороною обвинувачення матеріалах досудового розслідування:

- зібрані докази є вагомими та підтверджують причетність підозрюваного до вчинення інкримінованих йому кримінальних правопорушень;

- тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному у разі визнання його винуватим у вчиненні зазначених кримінальних правопорушень є достатньою для обрання йому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою;

- вік підозрюваного дозволяє йому перебувати в слідчому ізоляторі, відомості про стан здоров`я що перешкоджали б йому перебувати в слідчому ізоляторі в ході досудового розслідування не встановлено.

Таким чином, враховуючи наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_6 вказаних кримінальних правопорушень, ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, а також те, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти вказаним ризикам - до нього необхідно застосувати запобіжний захід у виді тримання під вартою.

У судовому засіданні прокурор внесене клопотання підтримав з викладених у ньому підстав, просив обрати відносно підозрюваного запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Захисник в судовому засіданні щодо задоволення клопотання заперечив, просить відмовити так як, воно є необґрунтованим та безпідставним.

Заслухавши обґрунтування клопотання сторони обвинувачення, заперечення захисника, вивчивши клопотання з доданими до нього документами, слідчий суддя приходить до наступних висновків.

Головним слідчим управлінням НП України здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0002419 від 15.09.2025 за підозрою ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених частиною третьою статті 265, частиною п`ятою статті 111-1 Кримінального кодексу України, що було виділене відносно ОСОБА_6 з кримінального провадження № 0001115 від 10.11.2022.

29 серпня 2025 року у кримінальному провадженні № 0001115 складено повідомлення про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 111-1, ч. 3 ст. 265, КК України, ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В ході розслідування встановлено, що підозрюваний ОСОБА_6 перебуває на території м. Донецька Донецької області, яка відноситься до тимчасово окупованої території.

Так, у зв`язку із обґрунтованою неможливістю вручення ОСОБА_6 повідомлення про підозру та повісток про виклик, 29 серпня 2025 року на офіційному веб-сайті Офісу Генерального прокурора та в газеті «Урядовий кур`єр», яка на підставі розпорядження Кабінету Міністрів України визначена друкованим засобом масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження, в якому розміщуються, зокрема повістки про виклик особи, стосовно якої існують достатні підстави вважати, що така особа виїхала та/або перебуває на тимчасово окупованій території України, території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, опубліковані повідомлення про підозру ОСОБА_6 та повістки про його виклик на 5, 8 та 9 вересня 2025 року.

За даних умов ОСОБА_6 вважається таким, який належним чином повідомлений про підозру та про виклики.

15 вересня 2025 року матеріали досудового розслідування за підозрою ОСОБА_6 виділено в окреме провадження, якому присвоєно № 0002419.

16 вересня 2025 року слідчим винесено постанову про оголошення в розшук ОСОБА_6 у зв`язку із тим, що останній перебуває на тимчасово окупованій території України та не з`явився без поважних причин на виклик слідчого.

Відповідно до ст. 2 КПК України завданням кримінального провадження, є серед іншого забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура. При чому застосування концепції належної правової процедури являє собою складну багатоелементну систему. Він включає в себе якісне законодавство з вичерпним переліком випадків обмеження прав людини та чіткими умовами таких обмежень; компетентнісну складову - діяльність суб`єктів процесуальної діяльності, яка має відповідати нормам кримінального процесуального кодексу; процедури, спрямовані на вирівняння викривлень процесу, пов`язаних з недобросовісним виконанням процедурних приписів.

Завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Частиною 2 ст. 29 Конституції України передбачено, що ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та порядку,встановлених законом.

Згідно ч. 6 ст. 193 КПК України слідчий суддя, суд може розглянути клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та обрати такий запобіжний захід за відсутності підозрюваного, обвинуваченого, лише у разі, якщо прокурором, крім наявності підстав, передбачених статтею 177 цього Кодексу, буде доведено, що підозрюваний, обвинувачений оголошений у міжнародний розшук.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення;

2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;

3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Наряду з вказаним, відповідно до ч. 5 ст. 9 КПК кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ), а відтак слідчий суддя приймає до уваги, що згідно з рішенням ЄСПЛ у справі «Феррарі-Браво проти Італії» не можна ставити питання про те, що арешт є виправданим тільки тоді, коли доведено факт вчинення та характер інкримінованих правопорушень, оскільки останнє є завданням попереднього розслідування.

Європейський Суд з прав людини у справі «Фокс, Кемпбел і Гартлі проти Сполученого Королівства» зазначив, що «обґрунтована підозра» передбачає наявність фактів або інформації, які б могли переконати об`єктивного спостерігача у тому, що відповідна особа могла вчинити злочин.

Перевіряючи обґрунтованість підозри ОСОБА_6 слідчий суддя вважає, що дані які вказують на обґрунтовану підозру, які навіть в сторонньої людини не можуть викликати розумних сумнівів, містяться у долучених до матеріалів клопотання доказів.

Приймаючи таке рішення, слідчий суддя виходить з того, що зазначені у клопотанні обставини підозри мають місце та підтверджуються на цьому етапі розслідування достатньою сукупністю даних, які приведені у клопотанні слідчого та доданих матеріалах та з того, що слідчий суддя на даному етапі провадженні не вправі вирішувати питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих даних визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо нього обмежувального заходу, то з огляду на наведені у клопотанні слідчого дані у слідчого судді є всі підстави для висновку про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_6 , кримінальних правопорушень, інкримінованих йому стороною обвинувачення.

Прокурором в судовому засіданні доведено наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, зокрема ОСОБА_6 буде продовжувати переховуватися від органу досудового розслідування та суду, може знищити, сховати або спотворити будь-які із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на свідків у цьому кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

Водночас, відповідно до практики Європейського Суду з прав людини вагомою підставою для вирішення питання про необхідність попереднього ув`язнення особи є ризик перешкоджання встановленню істини у справі та переховування цієї особи від правосуддя. При цьому зазначено, що небезпека перешкоджання встановленню істини у справі та переховування особи від правосуддя може вимірюватися суворістю можливого покарання в сукупності з наявністю даних про матеріальний, соціальний стан особи, її зв`язками з державою, у якій його переслідують та міжнародними контактами.

У статті 5 Рекомендації Комітету Міністрів Ради Європи R(80) 11 від 27.06.1980 «Про взяття під варту до суду» зауважується, що при розгляді питання про необхідність тримання під вартою, судовий орган повинен брати до уваги обставини конкретної справи, у тому числі характер та тяжкість інкримінованого злочину.

Вирішуючи клопотання про обрання запобіжного заходу тримання під вартою, слідчий суддя також враховує тяжкість кримінальних правопорушень, у вчиненні яких підозрюється ОСОБА_6 те, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, та надходить до висновку, що докази та обставини, на які посилається слідчий та прокурор у клопотанні, дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний буде продовжувати переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, а для запобігання ризиків, які зазначені у клопотанні та наведено у судовому засіданні вважає недостатньою застосування більш м`якого запобіжного заходу.

Обов`язковою умовою для здійснення міжнародного розшуку з метою екстрадиції є чинне процесуальне рішення про обрання підозрюваному запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, що передбачено нормою національного законодавства, а саме статтею 575 КПК України передбачено, що видача особи в Україну може бути запитана лише на підставі ухвали слідчого судді або суду про тримання особи під вартою, якщо така видача запитується для притягнення до кримінальної відповідальності.

Разом з цим, зазначена вимога міститься і у ч. 2 ст. 58 Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах 1993 року, згідно з якою до запиту про видачу особи для здійснення кримінального переслідування в обов`язковому порядку повинна долучатись завірена постанова про взяття під варту. Аналогічні вимоги передбачені Європейською конвенцією про видачу правопорушників 1957 року.

Так, згідно Інструкції про порядок використання правоохоронними органами можливостей Національного центрального бюро Інтерполу в Україні у попередженні, розкритті та розслідуванні злочинів, затвердженої наказом МВС України, Генеральної прокуратури України, Служби безпеки України, Держкомкордону, Державної митної служби України від 09.01.1997 року №3/1/2/5/2/2, підставою для міжнародного розшуку громадян України є запит правоохоронного органу надісланий до НЦБ. НЦБ вивчає одержані матеріали, при потребі запитує в ініціатора додаткові відомості і, за прийнятими Інтерполом правилами, надсилає запит до Генерального секретаріату Інтерполу або в Національне центральне бюро Інтерполу відповідної країни. Про здійснений запит НЦБ письмово інформує ініціатора, який після цього зобов`язаний негайно повідомляти нові відомі факти щодо розшукуваних для коригування розшукових заходів за кордоном.

Частина 6 статті 193 КПК України містить імперативну норму, з якої слідує, що слідчий суддя обирає запобіжний захід за відсутності підозрюваного, лише у разі, якщо прокурором, крім наявності підстав, передбачених статтею 177 цього Кодексу, буде доведено, що підозрюваний оголошений у міжнародний розшук.

Згідно з положеннями статті 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод нікого не може бути позбавлено свободи, крім установлених цією статей Конвенції випадків до процедури, встановленої законом.

З огляду на вищевикладене слідчий суддя вбачає наявність достатніх підстав для задоволення клопотання слідчого, так як матеріали клопотання обґрунтовано та прокурором в судовому засіданні доведено обґрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_6 тяжких злочинів, та наявність ризиків, а саме, те що підозрюваний має можливість переховуватися від органу досудового розслідування та/або суду та фактично вже переховується від слідства; може знищити, сховати або спотворити документи, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; має можливість незаконно впливати на свідків у даному кримінальному провадженні; схильний вчинити інше кримінальне правопорушення, а для запобігання ризиків, які зазначені у клопотанні та наведено у судовому засіданні вважає недостатньою обрання більш м`якого запобіжного заходу та наряду з вказаним доведено, що підозрюваний перебуває у міжнародному розшуку.

Керуючись ст. 29 Конституції України, ст. ст. 2, 40, 131, 132, 176-178, 183, 184, ч. 6 ст. 193, 194, 575 КПК України, слідчий суддя,-

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання старшого слідчого в особливо важливих справах Головного слідчого управління Національної поліції України ОСОБА_5 про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 - задовольнити.

Обрати відносно підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1