Новосанжарський районний суд Полтавської області
Справа № 542/46/26
Провадження № 1-кп/542/39/26
У Х В А Л А

Іменем України

18 лютого 2026 року селище Нові Санжари

Новосанжарський районний суд Полтавської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

потерпілого ОСОБА_4 ,

представника потерпілого ОСОБА_5 ,

представника Фахового Полтавського бізнес-коледжу Закладу вищої освіти «Міжнародний науково-технічний університет імені академіка Юрія Бугая» - ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі Новосанжарського районного суду Полтавської області клопотання про звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку з передачею на поруки у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000262 від 05.10.2025, за обвинуваченням:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт Нові Санжари Новосанжарського району Полтавської області, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , громадянина України, з середньою освітою, неодруженого, студента II курсу Фахового Полтавського бізнес-коледжу Закладу вищої освіти «Міжнародний науково-технічний університет імені академіка Юрія Бугая», не маючого на утриманні неповнолітніх дітей, не військовослужбовця, раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 122 КК України,

В С Т А Н О В И В:

12 січня 2026 року до Новосанжарського районного суду Полтавської області надійшов обвинувальний акт з додатками у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000262 від 05 жовтня 2025 року відносно ОСОБА_8 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 122 КК України.

Ухвалою від 13 січня 2026 року у відповідному кримінальному провадженні призначене підготовче судове засідання.

Відповідно до обвинувального акта ОСОБА_8 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 122 КК України, вчиненого за наступних обставин.

04 жовтня 2025 року близько 21 год 25 хв ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебували поблизу кафе «Престиж», що розташоване за адресою: Полтавська область, Полтавський район, селище Нові Санжари, вулиця Незалежності, 80, де між ними на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин відбувся конфлікт, в ході якого у ОСОБА_8 виник умисел на заподіяння ОСОБА_4 тілесних ушкоджень.

Реалізовуючи свій прямий злочинний умисел на заподіяння тілесних ушкоджень ОСОБА_4 , усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, ОСОБА_8 , перебуваючи у стоячому положенні з правого боку від ОСОБА_4 , пальцями правої руки, стиснутими в кулак, наніс один удар в область лівого вуха та один удар в область носу ОСОБА_4 . Продовжуючи свої дії, ОСОБА_8 пальцями лівої руки, стиснутими в кулак, наніс один удар в область правої частини лобної ділянки ОСОБА_4 . Після вказаних ударів, ОСОБА_8 штовхнув руками ОСОБА_4 у верхню частину тулубу, від чого останній впав на землю. У подальшому, ОСОБА_8 сів на живіт ОСОБА_4 , який перебував у лежачому положенні на спині, та пальцями лівої руки, стиснутими в кулак, наніс один удар в область правої кисті та пальцями правої руки, стиснутими в кулак, наніс один удар в область верхньої щелепи зліва ОСОБА_4 .

Згідно з висновком судово-медичного експерта від 30.10.2025, потерпілому ОСОБА_4 спричинені тілесні ушкодження у вигляді: закритої черепно-мозкової травми у вигляді гематоми лівої скронево-тім`яної ділянки, параорбітальної гематоми, перелому передньої стінки лівої верхньощелепної пазухи без зміщення, струсу головного мозку; закритого перелому п`ятої п`ясної кістки правої кисті зі зміщенням, які кваліфікуються як в сукупності так і окремо як ушкодження середнього ступеня тяжкості за ознакою тривалого розладу здоров`я.

Таким чином, ОСОБА_8 обвинувачується у заподіянні умисного середньої тяжкості тілесного ушкодження, тобто умисного ушкодження, яке не є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків, передбачених у статті 121 КК України, але такого, що спричинило тривалий розлад здоров`я, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 122 КК України.

18 лютого 2026 року в підготовчому судовому засіданні захисником оголошено клопотання про звільнення ОСОБА_8 від кримінальної відповідальності та передачу його на поруки педагогічному колективу Фахового Полтавського бізнес-коледжу Закладу вищої освіти «Міжнародний науково-технічний університет імені академіка Юрія Бугая», а також закриття провадження відповідно до статті 47 КК України.

Клопотання мотивовано тим, що ОСОБА_8 є студентом II курсу зазначеного закладу. За час навчання зарекомендував себе як відповідальний студент, активний, неконфліктний. Має сталі соціальні зв`язки, є головою студентського парламенту, має високі моральні риси. Колектив закладу готовий взяти на поруки ОСОБА_8 та несе відповідальність за його поведінку протягом одного року.

Колектив навчального закладу бере на себе обов`язок здійснювати виховну роботу з студентом. ОСОБА_8 зобов`язується дотримуватися закону, не ухилятися від заходів виховного впливу, сумлінно працювати та виправдати довіру колективу.

Акцентовано увагу на тому, що ОСОБА_8 раніше до кримінальної відповідальності не притягався , вину у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення визнає у повному обсязі, щиро розкаюється, за місцем навчання характеризується позитивно.

В судовому засіданні представник Фахового Полтавського бізнес-коледжу Закладу вищої освіти «Міжнародний науково-технічний університет імені академіка Юрія Бугая» підтримав оголошене захисником клопотання про звільнення ОСОБА_8 від кримінальної відповідальності та передачу його на поруки колективу Фахового Полтавського бізнес-коледжу Закладу вищої освіти «Міжнародний науково-технічний університет імені академіка Юрія Бугая».

Вказав, що навчального закладу зобов`язується здійснювати заходи виховного характеру, направлені на недопущення вчинення у майбутньому правопорушень з боку ОСОБА_8 .

Обвинувачений ОСОБА_8 просив звільнити його від кримінальної відповідальності та передати на поруки педагогічного колективу Фахового Полтавського бізнес-коледжу Закладу вищої освіти «Міжнародний науково-технічний університет імені академіка Юрія Бугая», де він навчається, оскільки він повністю визнає свою вину та щиро кається у вчиненому, просив вибачення у потерпілого, надсилав смс-повідомлення у Viber із вибаченнями, направив йому кошти в сумі 2000 грн в рахунок відшкодування шкоди, які потерпілий йому повернув, та направив лист із вибаченням, від отримання якого потерпілий відмовився.

Захисник також зазначила, що обставини, які пом`якшують відповідальність обвинуваченого, на досудовому розслідуванні не встановлювались, а тому щире каяття не знайшло свого відображення в обвинувальну акті.

Потерпілий ОСОБА_4 та його представник проти клопотання про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого у зв`язку з передачею на поруки педагогічному колективу навчального закладу заперечували, наголошуючи на відсутності з боку ОСОБА_8 щирого каяття, як обов`язкової умови для звільнення від кримінальної відповідальності за статтею 47 КК України. Повідомлено, що на досудовому розслідуванні ОСОБА_8 себе винуватим не визнав, сума, коштів, які він направив потерпілому в рахунок відшкодування матеріальної і моральної шкоди, є мізерною та такою, що не покриває витрати на лікування останнього. Адекватного відшкодування витрат обвинуваченим здійснено не було, дії щодо примирення не вчинені.

Прокурор заперечував проти заявленого клопотання, вказавши про відсутність щирого каяття ОСОБА_8 під час досудового розслідування, про його відмову від дачі показань. Прокурор вказав, що в подальшому ОСОБА_8 на лдосудовому розслідуванні зазначав про винуватість саме потерпілого та затягував час досудового розслідування.

Заслухавши думку учасників процесу, вивчивши матеріали кримінального провадження, суд зазначає наступне.

Відповідно до норм частини 1 статті 47 КК України особу, яка вперше вчинила кримінальний проступок або нетяжкий злочин, крім корупційних кримінальних правопорушень, кримінальних правопорушень, пов`язаних з корупцією, порушень правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особами, які керували транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебували під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, та щиро покаялася, може бути звільнено від кримінальної відповідальності з передачею її на поруки колективу підприємства, установи чи організації за їхнім клопотанням за умови, що вона протягом року з дня передачі її на поруки виправдає довіру колективу, не ухилятиметься від заходів виховного характеру та не порушуватиме громадського порядку.

Звільнення особи від кримінальної відповідальності на підставі ст.47 КК України має умовний характер, а саме, ця особа протягом року з дня передачі на поруки повинна виправдати довіру колективу, не ухилятися від заходів виховного характеру та не порушувати громадський порядок.

Отже, за змістом наведених вище законодавчих положень звільнення від кримінальної відповідальності з передачею особи на поруки є правом, а не обов`язком суду і є виправданим лише тоді, коли суд дійде висновку про те, що виправлення конкретної особи, котра вчинила злочин, є можливим без фактичного застосування щодо неї кримінального покарання. Сам факт звернення з клопотанням про передачу особи на поруки імперативного значення для судів не має.

Вирішення питання про звільнення особи від кримінальної відповідальності з передачею її на поруки відноситься до дискреційних повноважень суду.

Таким чином, суд у кожному конкретному випадку, з урахуванням обставин справи, тяжкості вчиненого злочину, особи винного, обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання, з огляду на його дискреційні повноваження та положення закону обирає між альтернативами, кожна з яких є законною.

Системний аналіз положень статей 286, 288 КПК України свідчить про те, що з`ясування судом думки потерпілого є обов`язковим під час вирішення питання про звільнення від кримінальної відповідальності, вона враховується в сукупності з обставинами, передбаченими зазначеною нормою, хоча й не має над ними пріоритету.

Суд констатує, що звільнення від кримінальної відповідальності у зв?язку з передачею особи на поруки може мати місце за сукупності таких умов: 1) особа вчинила проступок або нетяжкий злочин вперше; 2) діяння належить до проступку або нетяжкого злочину; 3) особа, яка вчинила проступок або нетяжкий злочин, щиро розкаялася; 4) колектив підприємства, установи чи організації звернувся з клопотанням про передачу йому на поруки такої особи; 5) особа не заперечує проти закриття кримінальної справи за цією нереабілітуючою підставою.

Підставою такого звільнення є щире каяття особи, яке свідчить про її бажання спокутувати провину перед колективом підприємства, установи чи організації та виправити свою поведінку. Саме щире каяття особи є однією з обов`язкових умов звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку з передачею особи на поруки.

Особу, яка не визнала себе винною у вчиненні проступку або нетяжкого злочину, передавати на поруки не можна. Відповідно в такому випадку суд повинен відмовити у звільненні від кримінальної відповідальності у зв`язку з передачею на поруки саме за підставою невизнання особою винуватості у вчиненні проступку або нетяжкого злочину, що свідчить про те, що вона не розкаюється у заподіяному. Це і є необхідна умова застосування такого виду звільнення від кримінальної відповідальності.

Судом встановлено, що ОСОБА_8 обвинувачується у вчиненні нетяжкого кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 122 КК України, раніше до кримінальної відповідальності не притягався, навчається у Фаховому Полтавському бізнес-коледжі Закладу вищої освіти «Міжнародний науково-технічний університет імені академіка Юрія Бугая».

Разом з тим, перевіряючи наявність у ОСОБА_8 щирого каяття, як основної підстави для звільнення від кримінальної відповідальності відповідно до статті 47 КК України, суд зазначає про таке.

Верховний Суд у справі №199/6365/19 наголошував, що щире каяття це не формальна вказівка на визнання свої вини, а відповідне ставлення до скоєного, яке передбачає належну критичну оцінку винним своєї протиправної поведінки, її осуд та бажання залагодити провину, що має підтверджуватися конкретними діями, спрямованими на виправлення зумовленої кримінальним правопорушенням ситуації. Факт щирого каяття особи у вчиненні злочину повинен знайти своє відображення у матеріалах кримінального провадження.

Відповідно до роз`яснень, що містяться у пункті 3 постанови Пленуму ВСУ № 12 від 23.12.2005 «Про практику застосування судами України законодавства про звільнення особи від кримінальної відповідальності», щире розкаяння характеризує суб`єктивне ставлення винної особи до вчиненого злочину, яке виявляється в тому, що вона визнає свою провину, висловлює жаль з приводу вчиненого та бажання виправити ситуацію, що склалася.

Основною формою прояву щирого каяття є повне визнання особою своєї вини та правдива розповідь про всі відомі їй обставини вчиненого злочину. Якщо особа приховує суттєві обставини вчиненого злочину, що значно ускладнює його розкриття, визнає свою вину лише частково для того, щоб уникнути справедливого покарання, її каяття не можна визнати щирим, справжнім.

Згідно з пунктом 5 частини 1 статті 91 КПК України у кримінальному провадженні підлягають доказуванню обставини, що є підставою для звільнення від кримінальної відповідальності або покарання. У частині 2 цієї статті визначено, що доказування полягає у збиранні, перевірці та оцінці доказів з метою встановлення обставин, що мають значення для кримінального провадження.

Отже, для визнання щирого каяття як однієї з обов`язкових умов звільнення особи від кримінальної відповідальності, суд повинен встановити фактори, які б свідчили про справжність, щирість розкаяння.

Разом з тим, на стадії підготовчого судового засідання, без заслуховування пояснень обвинуваченого під час його допиту, пояснень потерпілого, дослідження матеріалів справи, що можливе лише на стадії розгляду справи по суті, стверджувати про наявність у обвинуваченого щирого розкаяння, передчасно.

Отже, на даний час підстави для передачі обвинуваченого на поруки колективу Фахового Полтавського бізнес-коледжу Закладу вищої освіти «Міжнародний науково-технічний університет імені академіка Юрія Бугая», де він навчається, відсутні, а відтак, клопотання задоволенню не підлягає.

Роз`яснити, що відмова у задоволенні вказаного клопотання, не перешкоджає повторному зверненню, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для відмовити.

Керуючись статтею 47 КК України, пунктом 1 частини 2 статті 284, частиною 3 статті 288, статтями 314, 369, 372, 376, 392, 395 КПК України,

У Х В А Л И В:

У задоволенні клопотання про звільнення ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від кримінальної відповідальності, передбаченої частиною 1 статті 122 КК України, у зв`язку з передачею особи на поруки у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000262 від 05.10.2025, - відмовити.

Ухвала окремому оскарженню не підлягає та набирає законної сили з моменту її проголошення.

Заперечення проти цієї ухвали можуть бути включені до апеляційної скарги на судове рішення, передбачене частиною 1 статті 392 КПК України.

Повний текст ухвали проголошений 19 лютого 2026 року о 10 годині 30 хвилин.

Суддя ОСОБА_9