КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
апеляційне провадження №11-сс/824/891/2026 Доповідач у ІІ інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 січня 2026 року Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ:

Головуючий суддя: ОСОБА_2 ,

судді: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю секретаря судового засідання: ОСОБА_5

представника: ОСОБА_6

розглянув у відкритому судовому засіданні у приміщенні суду в м. Києві апеляційну скаргу прокурора Подільської окружної прокуратури міста Києва ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Подільського районного суду м. Києва від 22 жовтня 2025 року щодо арешту майна у кримінальному провадженні №0002014 від 02 жовтня 2025 року, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого частиною третьою статті 135 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою слідчого судді Подільського районного суду м. Києва від 22 жовтня 2025 року клопотання слідчого СВ Подільського УП ГУНП у м. Києві ОСОБА_8 , погоджене прокурором Подільської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_9 , про арешт майна - задоволено частково.

Накладено арешт на майно, яке було вилучено 02 жовтня 2025 року під час проведення обшуку приватного будинку за місцем проживання підозрюваного ОСОБА_10 за адресою: АДРЕСА_1 , а саме:

- планшета білого кольору в чохлі чорного кольору, який було поміщено до спеціального пакету № WAR 1359045;

- ноутбука марки «Macbook AIR» срібного кольору, який було поміщено до спеціального пакету № NPU 1413396;

- фотоапарата марки «Nikon» чорного кольору, який було поміщено до спеціального пакету № 0071641;

- мобільного телефона марки «Samsung» у пошкодженому стані, який було поміщено до спеціального пакету № 0071639;

- планшета марки «Ipad» помаранчевого кольору, який було поміщено до спеціального пакету № KIV4121460.

У задоволенні решти вимог клопотання - відмовлено.

Не погоджуючись із зазначеною ухвалою прокурор Подільської окружної прокуратури міста Києва ОСОБА_7 подала апеляційну скаргу, в якій просить оскаржувану ухвалу слідчого судді скасувати та постановити нову ухвалу, якою клопотання про арешт майна задовольнити та накласти арешт на все вилучене під час обшуку майно.

Уважає, що ухвала слідчого судді є незаконною та необґрунтованою і підлягає скасуванню у зв`язку з невідповідністю висновків суду першої інстанції фактичним обставинам кримінального провадження, а саме слідчий суддя не взяв до уваги докази, які могли істотно вплинути на його висновки.

У мотивування скарги зазначає, що судом залишено поза увагою те, що інкриміноване кримінальне правопорушення було вчинене підозрюваним ОСОБА_10 внаслідок порушення ним правил дорожнього руху, зокрема - неправильного паркування автомобіля марки «Mercedes-Benz» моделі «G-500» на велосипедній смузі.

Вказує, що після заподіяння тяжких тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_11 , підозрюваний ОСОБА_10 залишив місце події, пересівши до вказаного автомобіля, та покинув потерпілого у стані, що безпосередньо загрожував його життю, не надавши йому необхідної допомоги, хоча мав реальну можливість це зробити, і такі дії призвели до настання тяжких наслідків для здоров`я потерпілого.

Посилається на те, що підозрюваний ОСОБА_10 зазначав, що конфлікт між ним та потерпілим ОСОБА_11 виник нібито через пошкодження велосипедом останнього автомобіля «Mercedes-Benz» моделі «G-500», що належить підозрюваному, та для перевірки достовірності цих відомостей та встановлення об`єктивних обставин події необхідним є призначення інженерно-транспортної експертизи за експертною спеціальністю 10.4 - «транспортно-трасологічне дослідження».

Крім того, зауважує, що слідчий суддя, постановивши ухвалу про арешт частини майна - фотоапарату марки «Nikon» чорного кольору, безпідставно відмовив у задоволенні клопотання щодо арешту двох інших фотоапаратів, що є нелогічним, непослідовним та суперечить принципам повноти і всебічності судового розгляду. Такий підхід призвів до нерівномірного застосування процесуальних заходів забезпечення доказів, що може негативно вплинути на ефективність розслідування.

Прокурор у судове засідання не прибув, про дату, час та місце розгляду апеляційної скарги повідомлений належним чином, про причини неприбуття у судове засідання не повідомив.

З урахуванням положень частини четвертої статті 405 КПК України, колегія суддів уважає за можливе проводити апеляційний розгляд у відсутності прокурора.

Заслухавши доповідь судді, вислухавши пояснення адвоката ОСОБА_6 , яка підтримала вимоги поданої апеляційної скарги, дослідивши матеріали, які надійшли з суду першої інстанції, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів доходить висновку, що подана апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Як убачається з наданих до суду апеляційної інстанції матеріалів судового провадження, у провадженні слідчого відділу Подільського управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві перебувають матеріали кримінального провадження, відомості щодо якого внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0002014 від 02 жовтня 2025 року, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого частиною третьою статті 135 КК України.

Процесуальне керівництво у вказаному провадженні здійснюють прокурори Подільської окружної прокуратури міста Києва.

Досудовим розслідуванням установлено, що 25 вересня 2025 року приблизно о 14 год. 18 хв. ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , знаходився за адресою: м. Київ, вул. Межигірська, 54, де в цей час перебував ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . У той же день та час між ОСОБА_11 та ОСОБА_10 виник словесний конфлікт на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин щодо неналежного паркування останнім транспортного засобу на смузі руху для велосипедів.

Під час вказаного конфлікту у ОСОБА_10 виник злочинний умисел, спрямований на спричинення ОСОБА_11 тілесних ушкоджень. Реалізуючи свій злочинний умисел, що раптово виник та був спрямований на заподіяння ОСОБА_11 тілесних ушкоджень, ОСОБА_10 25 вересня 2025 року, перебуваючи за вищевказаною адресою, приблизно о 14 год. 20 хв., усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, тобто діючи с прямим умислом, наніс 1 удар правою рукою в грудну клітину потерпілого. Після чого, продовжуючи реалізацію свого злочинного умислу, наніс 3 удари в обличчя ОСОБА_11 , що призвело до втрати рівноваги останнім. У подальшому, внаслідок втрати рівноваги, потерпілий впав із вертикального положення на асфальтне покриття, вдарившись лівою скроневою ділянкою голови.

Внаслідок вказаних умисних протиправних дій ОСОБА_10 потерпілий ОСОБА_11 отримав тілесні ушкодження у вигляді закритої черепно-мозкової травми, забою головного мозку з формуванням гострої епідуральної гематоми над лівою скроневою часткою, геморогічних забоїв базально правої скроневої частки, лінійного перелому лівої скроневої кістки.

У подальшому, ОСОБА_10 , усвідомлюючи, що потерпілий ОСОБА_11 від його дій опинився на проїжджій частині у непритомному стані, тобто перебуває у небезпечному для життя стані та позбавлений можливості вжити заходів до самозбереження, маючи можливість надати останньому допомогу, достовірно знаючи про небезпеку, що загрожує життю та здоров`ю ОСОБА_11 , усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, умисно, прагнучі уникнути кримінальної відповідальності, знехтувавши моральними і правовими нормами, що зобов`язують надати допомогу людям, які перебувають у небезпечному для життя стані, не вжив заходів, необхідних для відвернення небезпеки для здоров`я потерпілого. Натомість, взявши потерпілого обома руками за тулуб, відтягнув його до узбіччя дороги, після чого сів до автомобіля марки «Mercedes-Benz» моделі «G-500» та поїхав з місця події, чим залишив потерпілого у стані, що загрожував його життю, без допомоги, хоча мав змогу її надати, чим спричинив тяжкі наслідки для здоров`я ОСОБА_11

02 жовтня 2025 року о 20 год. 50 хв. слідчим Подільського УП ГУНП у м. Києві капітаном поліції ОСОБА_12 було винесено постанову про проведення невідкладної слідчої дії - проникнення до житла чи іншого володіння, з метою обшуку.

02 жовтня 2025 року в період часу з 22 год. 19 хв. по 03 жовтня 2025 року 13 год. 37 хв., перебуваючи за адресою: АДРЕСА_1 , слідчим проведено невідкладний обшук жилого приміщення за місцем постійного проживання підозрюваного ОСОБА_10 . В ході проведення вказаного невідкладного обшуку слідчим було виявлено та вилучено:

- планшет білого кольору в чохлі чорного кольору, який було поміщено до спеціального пакету № WAR 1359045;

- ноутбук марки «Macbook AIR» срібного кольору, який було поміщено до спеціального пакету № NPU 1413396;

- предмет, зовні схожий на ключ від транспортного засобу марки «Mercedes», який було поміщено до спеціального пакету № 0071644;

- фотоапарат марки «Nikon» чорного кольору, який було поміщено до спеціального пакету № 0071641;

- мобільного телефона марки «Samsung» у пошкодженому стані, який було поміщено до спеціального пакету № 0071639;

- фотоапарат марки «Olympys» білого кольору, який було поміщено до спеціального пакету № 0071640;

- два фотоапарати, які було поміщено до спеціального пакету № NPU 1521864;

- планшета марки «Ipad» помаранчевого кольору, який було поміщено до спеціального пакету № KIV4121460;

Також в ході проведення обшуку на прилеглій до будинку №16 по вказаній вулиці було виявлено та вилучено транспортний засіб марки «Mercedes-Benz» моделі «G-500», д.н.з. НОМЕР_1 , який було поміщено на територію штраф майданчику за адресою: м. Київ, вул. Пухівська, 3.

03 жовтня 2025 року постановою слідчого СВ Подільського УП ГУНГ м. Києві зазначені предмети та транспортний засіб, що належить ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , визнано речовими доказами у кримінальному провадженні.

06 жовтня 2025 року до Подільського районного суду м. Києва надійшло клопотання слідчого СВ Подільського УП ГУНП у м. Києві ОСОБА_8 , погоджене прокурором Подільської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_9 , про арешт майна у кримінальному провадженні №0002014 від 02 жовтня 2025 року, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого частиною третьою статті 135 КК України.

Ухвалою слідчого судді Подільського районного суду м. Києва від 22 жовтня 2025 року клопотання слідчого СВ Подільського УП ГУНП у м. Києві ОСОБА_8 , погоджене прокурором Подільської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_9 , про арешт майна - задоволено частково.

Накладено арешт на майно, яке було вилучено 02 жовтня 2025 року під час проведення обшуку приватного будинку за місцем проживання підозрюваного ОСОБА_10 за адресою: АДРЕСА_1 , а саме:

- планшета білого кольору в чохлі чорного кольору, який було поміщено до спеціального пакету № WAR 1359045;

- ноутбука марки «Macbook AIR» срібного кольору, який було поміщено до спеціального пакету № NPU 1413396;

- фотоапарата марки «Nikon» чорного кольору, який було поміщено до спеціального пакету № 0071641;

- мобільного телефона марки «Samsung» у пошкодженому стані, який було поміщено до спеціального пакету № 0071639;

- планшета марки «Ipad» помаранчевого кольору, який було поміщено до спеціального пакету № KIV4121460.

У задоволенні решти вимог клопотання - відмовлено.

Відповідно до вимог частини першої статті 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Оскільки доводи апеляційної скарги фактично зводяться до незгоди прокурора з ухвалою слідчого судді в частині відмови у задоволенні клопотання про накладення арешту на майно, а саме: фотоапарат марки «Olympys» білого кольору, який було поміщено до спеціального пакету №0071640; два фотоапарати, які було поміщено до спеціального пакету № NPU 1521864; транспортний засіб марки «Mercedes-Benz» моделі «G-500», д.н.з. НОМЕР_1 , який було поміщено на територію штраф майданчику за адресою: м. Київ, вул. Пухівська, 3; предмет, зовні схожий на ключ від транспортного засобу марки «Mercedes», який було поміщено до спеціального пакету №0071644, а тому колегія суддів, відповідно до частини першої статті 404 КПК України, переглядає ухвалу слідчого судді в межах апеляційної скарги та лише в частині відмови у задоволенні клопотання про арешт майна.

Ухвала слідчого судді в іншій частині колегією суддів не перевіряється.

Колегія суддів погоджується з висновком слідчого судді про недоведеність наявності підстав для накладення арешту на вказане майно, а саме: фотоапарат марки «Olympys» білого кольору, який було поміщено до спеціального пакету №0071640; два фотоапарати, які було поміщено до спеціального пакету № NPU 1521864; транспортний засіб марки «Mercedes-Benz» моделі «G-500», д.н.з. НОМЕР_1 , який було поміщено на територію штраф майданчику за адресою: м. Київ, вул. Пухівська, 3; предмет, зовні схожий на ключ від транспортного засобу марки «Mercedes», який було поміщено до спеціального пакету №0071644, з огляду на наступне.

При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Зокрема, при вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та справедливого рішення слідчий суддя, згідно статей 94, 132, 173 КПК України повинен врахувати правову підставу для арешту майна, можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні або застосування щодо нього конфіскації, в тому числі і спеціальної, наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також наслідки арешту майна для підозрюваного, третіх осіб.

Відповідні дані мають міститися і у клопотанні слідчого чи прокурора, який звертається з проханням арештувати майно, оскільки відповідно до статті 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, будь-яке обмеження права власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.

Згідно усталеної практики Європейського Суду з прав людини в контексті вищевказаних положень, володіння майном повинно бути законним (див. рішення у справі «Іатрідіс проти Греції» [ВП], заява №31107/96, п. 58, ECHR 1999-II). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (див. рішення у справі «Антріш проти Франції», від 22 вересня 1994 року, Series А N 296-А, п. 42, та «Кушоглу проти Болгарії», заява №48191/99, пп. 49 - 62, від 10 травня 2007 року). Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (див., серед інших джерел, рішення від 23 вересня 1982 року у справі «Спорронг та Льонрот проти Швеції», пп. 69 і 73, Series A N 52). Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (див., наприклад, рішення від 21 лютого 1986 року у справі «Джеймс та інші проти Сполученого Королівства», n. 50, Series A N 98).

Згідно пункту 7 частини другої статті 131 КПК України арешт майна є одним із видів заходів забезпечення кримінального провадження.

У відповідності до частини третьої статті 132 КПК України застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження, потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора, може бути виконано завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається із клопотанням.

У кожному конкретному кримінальному провадженні слідчий суддя, застосовуючи вид обтяження, в даному випадку арешт майна, має неухильно дотримуватись вимог закону. При накладенні арешту на майно слідчий суддя має обов`язково переконатися в наявності доказів на підтвердження вчинення кримінального правопорушення. При цьому, закон не вимагає аби вони були повними та достатніми на цій стадії кримінального провадження, однак вони мають бути такими, щоб слідчий суддя був впевнений у тому, що дані докази можуть дати підстави для пред`явлення обґрунтованої підозри у вчиненні того чи іншого злочину. Крім того, наявність доказів у кримінальному провадженні має давати слідчому судді впевненість в тому, що в даному кримінальному провадженні необхідно накласти вид обмеження з метою уникнення негативних наслідків.

Відповідно до частини першої статті 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Згідно частини другої статті 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

За змістом вимог частини третьої статті 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи при наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Відповідно до статті 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддями вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Чинним Кримінальним процесуальним кодексом України передбачено, що арешт на майно з метою збереження речових доказів можливий, коли існує сукупність розумних підстав і підозр вважати, що таке майно є доказом злочину.

З матеріалів судового провадження убачається, що слідчим при зверненні до слідчого судді з клопотанням у частині накладення арешту на фотоапарат марки «Olympys» білого кольору, який було поміщено до спеціального пакету №0071640; два фотоапарати, які було поміщено до спеціального пакету № NPU 1521864; транспортний засіб марки «Mercedes-Benz» моделі «G-500», д.н.з. НОМЕР_1 , який було поміщено на територію штраф майданчику за адресою: м. Київ, вул. Пухівська, 3; предмет, зовні схожий на ключ від транспортного засобу марки «Mercedes», який було поміщено до спеціального пакету №0071644, не в повній мірі дотримані вимоги вищевказаних норм КПК України та Конвенції про захист прав та основоположних свобод.

Так, обґрунтовуючи у клопотанні підстави для накладення арешту на фотоапарат марки «Olympys» білого кольору, який було поміщено до спеціального пакету №0071640; два фотоапарати, які було поміщено до спеціального пакету № NPU 1521864; транспортний засіб марки «Mercedes-Benz» моделі «G-500», д.н.з. НОМЕР_1 , який було поміщено на територію штраф майданчику за адресою: м. Київ, вул. Пухівська, 3; предмет, зовні схожий на ключ від транспортного засобу марки «Mercedes», який було поміщено до спеціального пакету №0071644, прокурор у клопотанні посилався на необхідність збереження даного майна як речових доказів у кримінальному провадженні.

Разом з тим, не зважаючи на те, що органом досудового розслідування визнано речовими доказами вилучені фотоапарат марки «Olympys» білого кольору, який було поміщено до спеціального пакету №0071640; два фотоапарати, які було поміщено до спеціального пакету № NPU 1521864; транспортний засіб марки «Mercedes-Benz» моделі «G-500», д.н.з. НОМЕР_1 , який було поміщено на територію штраф майданчику за адресою: м. Київ, вул. Пухівська, 3; предмет, зовні схожий на ключ від транспортного засобу марки «Mercedes», який було поміщено до спеціального пакету №0071644, слідчим у клопотанні та прокурором під час судового розгляду на даній стадії досудового розслідування не доведено таку мету арешту даного майна, як збереження речових доказів.

Так, надані суду матеріали, з урахуванням відомостей, які внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань у кримінальному провадженні за частиною третьою статті 135 КК України, не містять відомостей та даних, які б давали розумні підстави вважати, що вилучені фотоапарати, ключі від автомобіля та сам транспортний засіб є матеріальними об`єктами, які містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, є знаряддям вчинення кримінального правопорушення та може містити сліди такого правопорушення.

Долучена до матеріалів клопотання постанова слідчого СВ Подільського УП ГУНГ у м. Києві від 03 жовтня 2025 року містить лише опис встановлених органом досудового розслідування обставин вчинення кримінального правопорушення, без обґрунтування висновку, яким конкретно ознакам речових доказів відповідають фотоапарат марки «Olympys» білого кольору, який було поміщено до спеціального пакету №0071640; два фотоапарати, які було поміщено до спеціального пакету № NPU 1521864; транспортний засіб марки «Mercedes-Benz» моделі «G-500», д.н.з. НОМЕР_1 , який було поміщено на територію штраф майданчику за адресою: м. Київ, вул. Пухівська, 3; предмет, зовні схожий на ключ від транспортного засобу марки «Mercedes», який було поміщено до спеціального пакету №0071644.

У клопотанні не вказано, в який спосіб та для з`ясування яких обставин, що мають значення у даному кримінальному провадженні, можливе використання вказаного майна.

Окрім того, з матеріалів кримінального провадження вбачається, що підозрюваним ОСОБА_10 не заперечувалися факти щодо того, що він відтягнув потерпілого до узбіччя дороги, після чого сів до автомобіля саме марки «Mercedes-Benz» моделі «G-500» та поїхав з місця події. Також підозрюваним ОСОБА_10 не зазначалось, що потерпілий завдав пошкоджень транспортному засобу.

Таким чином, зазначений транспортний засіб не був знаряддям вчинення кримінального правопорушення, передбаченого частиною третьою статті 135 КК України, а тому не може містити сліди такого правопорушення та факт залишення місця події на певному виді транспортного засобу не впливає на кваліфікацію цього кримінального правопорушення, про що обґрунтовано зазначено слідчим суддею.

Як установлено судом, автомобіль «Mercedes-Benz» моделі «G-500», д.н.з. НОМЕР_1 , належить громадянці ОСОБА_13 , яка не є учасником подій 25 вересня 2025 року та учасником кримінального провадження, та ніколи не належав підозрюваному ОСОБА_10 .

Прокурором не надано доказів, які б спростовували вказані обставини, а також доказів того, що ОСОБА_13 несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діями (бездіяльністю) підозрюваного ОСОБА_10 .

Ураховуючи наведені обставини, клопотання про арешт майна не містить та органом досудового розслідування не надано доказів того, що фотоапарат марки «Olympys» білого кольору, який було поміщено до спеціального пакету №0071640; два фотоапарати, які було поміщено до спеціального пакету № NPU 1521864; транспортний засіб марки «Mercedes-Benz» моделі «G-500», д.н.з. НОМЕР_1 , який було поміщено на територію штраф майданчику за адресою: м. Київ, вул. Пухівська, 3; предмет, зовні схожий на ключ від транспортного засобу марки «Mercedes», який було поміщено до спеціального пакету №0071644, можуть бути речовими доказами у кримінальному провадженні №0002014 від 02 жовтня 2025 року.

На переконання колегії суддів, орган досудового розслідування, у розумінні вимог статті 132 КПК України, не надав достатніх і належних доказів тих обставин, на які послався у клопотанні.

Відповідно до частини першої статті 173 КПК України суд відмовляє у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, яка його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої 170 КПК України.

Таким чином, на переконання колегії суддів, арешт на вказане у клопотанні майно, а саме: фотоапарат марки «Olympys» білого кольору, який було поміщено до спеціального пакету №0071640; два фотоапарати, які було поміщено до спеціального пакету № NPU 1521864; транспортний засіб марки «Mercedes-Benz» моделі «G-500», д.н.з. НОМЕР_1 , який було поміщено на територію штраф майданчику за адресою: м. Київ, вул. Пухівська, 3; предмет, зовні схожий на ключ від транспортного засобу марки «Mercedes», який було поміщено до спеціального пакету №0071644, не може бути накладений за обставин, викладених у клопотанні про арешт майна та з метою, яка передбачена пунктом 1 частини другої статті 170 КПК України, а тому слідчий суддя обґрунтовано відмовив у його задоволенні.

З огляду на вищевикладене у сукупності, доводи прокурора про незаконність та необґрунтованість оскаржуваної ухвали слідчого судді колегія суддів уважає безпідставними та такими, що не можуть бути безумовними підставами для скасування такої ухвали.

Істотних порушень вимог КПК України, які б давали підстави для скасування ухвали слідчого судді, колегією суддів не встановлено.

З урахуванням викладеного, колегія суддів уважає, що рішення суду прийнято у відповідності до вимог закону, слідчий суддя при розгляді клопотання з`ясував всі обставини, з якими закон пов`язує можливість накладення арешту на майно, та дійшов обґрунтованого висновку про відмову у задоволенні клопотання у частині накладення арешту на фотоапарат марки «Olympys» білого кольору, який було поміщено до спеціального пакету №0071640; два фотоапарати, які було поміщено до спеціального пакету № NPU 1521864; транспортний засіб марки «Mercedes-Benz» моделі «G-500», д.н.з. НОМЕР_1 , який було поміщено на територію штраф майданчику за адресою: м. Київ, вул. Пухівська, 3; предмет, зовні схожий на ключ від транспортного засобу марки «Mercedes», який було поміщено до спеціального пакету №0071644, а тому ухвалу слідчого судді необхідно залишити без змін, а апеляційну скаргу прокурора - без задоволення.

Керуючись статтями 170, 171, 173, 376, 407, 418, 422 КПК України, Київський апеляційний суд у складі колегії суддів, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу прокурора Подільської окружної прокуратури міста Києва ОСОБА_7 - залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Подільського районного суду м. Києва від 22 жовтня 2025 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і оскарженню не підлягає.

Головуючий ОСОБА_2

Судді ОСОБА_3

ОСОБА_4