Справа № 299/1108/25
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02.10.2025 м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі:

Головуючого - судді ОСОБА_1

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участі секретаря: ОСОБА_4 ,

учасників судового розгляду:прокурора ОСОБА_5 , обвинувачених ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , захисника адвоката ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження № 11-кп/4806/326/25 за апеляційною скаргою прокурора Тернопільської обласної прокуратури ОСОБА_5 на ухвалу Виноградівського районного суду Закарпатської області від 28 травня 2025 року про повернення обвинувального акту у кримінальному провадженні, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000244 від 17.05.2024 року відносно ОСОБА_6 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Мукачево Закарпатської області, місце проживання: АДРЕСА_1 ,

ОСОБА_7 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_2 в с. Северне Кокчетавської області Республіки Казахстан, місце проживання: АДРЕСА_2 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною третьою статті 332 Кримінального кодексу України (надалі - КК України),

В С Т А Н О В И В:

Ухвалою Виноградівського районного суду Закарпатської області від 28 травня 2025 року обвинувальний акт відносно ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , обвинувачених у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною третьою статті 332 КК України, складений 25.02.2025 року старшим слідчим в особливо важливих справах слідчого управління Головного управління Національної поліції в Тернопільській області ОСОБА_9 , затверджений 25.02.2025 року прокурором відділу процесуального керівництва при провадженні досудового розслідування територіальними органами поліції та підтримання публічного обвинувачення управління нагляду за додержанням законів Національною поліцією України Тернопільської обласної прокуратури ОСОБА_5 , повернуто прокурору.

Ухвалу суду, мотивовано тим, що на думку суду, обвинувальний акт не відповідає вимогам КПК України. А саме, що в обвинувальному акті не зазначено відомості з приводу того, коли обвинувачені та інші особи домовилися про вчинення кримінального правопорушення, в чому виявилась домовленість, не вказано час та місце вчинення обвинуваченими дій, викладених в обвинувальному акті, в чому полягали поради та вказівки обвинувачених особі, яка мала намір незаконно перетнути державний кордон України, не зазначено форму вини обвинувачених.

В апеляційній скарзі прокурор вказує на те, що місцевим судом порушені вимоги кримінального процесуального закону при прийнятті рішення про повернення обвинувального акту прокурору, у зв`язку з чим, оскаржувана ухвала підлягає скасуванню з поверненням матеріалів на новий розгляд у суд першої інстанції зі стадії підготовчого провадження.

Заслухавши суддю-доповідача, прокурора, який підтримав доводи апеляційної скарги, обвинувачених, захисника, які залишили на розсуд суду питання щодо задоволення апеляційної скарги, перевіривши та обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали судового провадження, колегія суддів приходить до наступного висновку.

Обов`язковою умовою прийняття законного, обґрунтованого та справедливого судового рішення є неухильне дотримання вимог кримінального процесуального законодавства на всіх стадіях судового розгляду.

Апеляційний суд зазначає, що суд першої інстанції не в повній мірі дотримався вказаних вимог закону, виходячи з наступного.

Відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України суд у підготовчому судовому засіданні має право повернути обвинувальний акт прокурору, якщо він не відповідає вимогам цього Кодексу.

Перелік відомостей, які обов`язково має містити обвинувальний акт визначено у ч. 2 ст. 291 КПК України. Таким чином, рішення про повернення обвинувального акту прокурору може бути прийнято, якщо при його складанні допущено порушення вимог ч. 2 ст. 291 КПК України та наявні обставини, які перешкоджають подальшому судовому розгляду кримінального провадження.

Суд у своїй ухвалі від 28.05.2025 вказує на відсутність у формулюванні обвинувачення певних його складових частин, і як наслідок невідповідність обвинувального акту вимогам п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України.

Водночас, обвинувальний акт містить ту інформацію, яку сторона обвинувачення вважала встановленою під час досудового розслідування.

Кримінальний процесуальний кодекс України передбачає вимоги, яким має відповідати «комплектність» обвинувального акту.

Наведені судом в ухвалі обставини, які слугували, на думку суду, підставою для повернення обвинувального акту спростовуються змістом обвинувального акту.

Як убачається зі змісту обвинувального акту в кримінальному провадженні до ОСОБА_7 та ОСОБА_10 такий містить усі необхідні відомості, передбачені ст. 291 КПК України.

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України обвинувальний акт має містити лад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.

Так, в обвинувальному акті, серед іншого, повно і чітко викладено, формулювання обвинувачення із зазначенням обставин, які, відповідно до 1 ст. 91 КПК України, підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, зокрема зазначено час вчинення кримінального правопорушення - «24.10.2023», місце його вчинення - «пункт пропуску через державний кордон України «Вилок» на кордоні із Республікою Угорщиною», спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення - «перебуваючи на вказаному пункті пропуску ОСОБА_11 та ОСОБА_7 , надавали ОСОБА_12 , рекомендації, поради та вказівки як себе поводити під час розмови із співробітниками Державної прикордонної служби України, щоб його пропустили через державний кордон України тощо».

Наведене, зокрема, підтверджується ухвалою Верховного Суду у вказаній судовій справі від 01.05.2025, якою суд, залишаючи без задоволення подання Закарпатського апеляційного суду про направлення матеріалів провадження за обвинуваченням ОСОБА_7 та ОСОБА_10 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України, з одного суду до іншого в межах юрисдикції різних апеляційних судів, констатував, що місцем вчинення вказаного злочину, згідно з обвинувальним актом, є пункт пропуску через державний кордон України «Вилок» на кордоні із Республікою Угорщиною.

Окрім цього, в обвинувальному акті, при викладенні формулювання обвинувачення, чітко вбачається усвідомлення (розуміння) ОСОБА_13 та ОСОБА_7 суспільно небезпечного характеру власних дій при вступі у злочинну змову з метою вчинення злочину, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України, та передбачення ними суспільно небезпечних наслідків своїх дій і бажання їх настання.

З приводу не вказання інформації коли обвинувачені та інші особи домовилися про вчинення кримінального правопорушення, в чому виявилась домовленість, в чому полягали поради та вказівки обвинувачених особі, яка мала намір незаконно перетнути державний кордон України, слід зазначити, що вказані відомості не входять у поняття «формулювання обвинувачення» та взагалі не передбачені ч. 2 ст. 291 КПК України.

Так, на стадії підготовчого судового засідання суд перевіряє обвинувальний акт на відповідність вимогам ст. 291 КПК України. Вказана стаття містить конкретний перелік відомостей, які має містити обвинувальний акт, та не підлягає розширеному тлумаченню. Тому зазначені судом недоліки в обвинувальному акті не можуть бути безумовною підставою для повернення обвинувального акту прокурору.

Вказане узгоджується з позицією Верховного Суду у складі колегії суддів Другої палати Касаційного кримінального суду (постанова Верховного від 20.09.2018 у справі №653/301/16-к) згідно з яким суд може повернути обвинувальний акт прокурору лише у випадках допущення суттєвих недоліків у фактичних обставин кримінального правопорушення та формулювання обвинувачення, які перешкоджають суду призначити судовий розгляд. Про такі в ухвалі суду першої інстанції зазначено не було.

Стосовно зазначення в обвинувальному акті, складеному відносно ОСОБА_10 , ОСОБА_7 , про вчинення діяння, передбаченого КК України, крім них, також іншими особами, яким, на думку суду, не висунуто обвинувачення в порядку, передбаченому КПК України, слід зазначити, що вказане не є порушенням, що тягне за собою повернення обвинувального акта прокурору.

Так, Європейський суд з прав людини у своєму рішенні "Навальний і Офіцеров проти Росії" (Navalnyy and Ofitserov v Russia, заяви № 46632/13 і №28671/14) зазначив, що обставини, встановлені у провадженні, в якому не беруть участь інші обвинувачені, не повинні мати преюдиціальне значення для їх справ.

Тому, рішення про повернення обвинувального акту прокурору є немотивованим і таким, що підлягає до скасування у зв`язку із істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону та невідповідності висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження.

Більше того, сторона захисту не заперечувала щодо призначення обвинувального акту до судового розгляду.

Таким чином, повернення обвинувального акту з формальних міркувань порушує засади диспозитивності та змагальності, не дає можливості виконати завдання кримінального судочинства і реалізувати право обвинуваченого на справедливий суд.

На будь-які інші порушення закону, які би давали підстави для повернення обвинувального акта в ухвалі суду не вказується й таких апеляційним судом не встановлено.

На підставі вищенаведеного, колегія суддів вважає, що повернення обвинувального акту із зазначених в ухвалі підстав, призведе до необґрунтованого затягування розгляду кримінального провадження, і як наслідок, до порушення передбачених ст. 28 КПК України розумних строків судового розгляду.

Також, колегія суддів звертає увагу суду першої інстанції на дотримання розумних строків розгляду кримінального провадження, що є одним з основоположних принципів кримінального провадження та гарантією швидкого, повного та неупередженого розслідування та судового розгляду кримінального провадження, який закріплений у ст. 2 КПК України, що відображає вимоги ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод щодо права кожного на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом.

Про обов`язковість дотримання розумного строку розгляду кримінальних справ неодноразово наголошував та встановлював порушення і Європейський суд з прав людини (справи «Смірнова проти Росії» від 24 липня 2003 року, «Вітрук проти України» від 16 вересня 2010 року, «Юртаєв проти України» від 31 січня 2006 року та інші).

Отже, судом першої інстанції в повній мірі не дотримані вимоги кримінального процесуального закону при прийнятті рішення про повернення обвинувального акта щодо ОСОБА_7 та ОСОБА_10 прокурору, в зв`язку із чим оскаржувана ухвала підлягає скасуванню із призначенням нового розгляду обвинувального акту в суді першої інстанції у підготовчому судовому засіданні.

Керуючись ст. ст. 376, 404, 405, 407, 418, 419 КПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу прокурора Тернопільської обласної прокуратури ОСОБА_5 задовольнити.

Ухвалу Виноградівського районного суду Закарпатської області від 28 травня 2025 року скасувати, призначивши новий розгляд обвинувального акту в суді першої інстанції у підготовчому судовому засіданні у іншому складі.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді