Справа № 461/8559/25
Провадження № 1-кс/461/6571/25
про накладення арешту на майно
Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_5 , діючи з корисливих мотивів, за попередньою змовою групою осіб із ОСОБА_6 та іншими на даний час невстановленими досудовим розслідуванням особами, всупереч вимог Законів України «Про військовий обов`язок і військову службу», «Про мобілізаційну підготовку і мобілізацію», «Про правовий режим воєнного стану», Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» № 64/2022 від 24.02.2022, який в подальшому неодноразово продовжено, усвідомлюючи, що виїзд за межі країни громадян України чоловічої статі віком від 23 до 60 років забороняється, маючи умисел на організацію незаконного переправлення військовозобов`язаного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , котрий проходив службу у військовій частині № НОМЕР_2 , через державний кордон України, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, 15.10.2025 забезпечив незаконне залишення місця несення служби та перевезення ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 з місця несення служби до м.Львова та в період часу з 16.10.2025 по 22.10.2025 організував незаконне переправлення ОСОБА_7 через державний кордон України, шляхом сприяння його вчиненню порадами, вказівками, наданням транспортного засобу, за що отримав від ОСОБА_7 грошові кошти у розмірі 47 000 гривень та 11 000 доларів США., що згідно з офіційним курсом НБУ станом на 22.10.2025 становило 459 185,1 гривень та мало місце за наступних обставин.
З`ясовано, що 17.09.2025 ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 мобілізований ІНФОРМАЦІЯ_3 як військовослужбовець ВЧ НОМЕР_3 та в подальшому відряджений до військової частини НОМЕР_2 на посаду курсант 2 навчального взводу 2 навчальної роти зведеного навчального батальйону " ІНФОРМАЦІЯ_4 " військової частини НОМЕР_2 .
Так, відповідно до Указу Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України № 2102-ІХ від 24.02.2022, у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до п. 20 ч. 1 ст. 106 Конституції України та Закону України «Про правовий режим воєнного стану», в Україні було введено воєнний стан з 05:30 год. 24.02.2022 строком на 30 діб. У подальшому, у зв`язку з триваючою військовою агресією Російської Федерації проти України, воєнний стан неодноразово продовжувався, у зв`язку з чим було заборонено виїзд за межі країни громадянам України чоловічої статі віком від 18 до 60 років.
Згідно зі ст. 1 Закону України «Про державний кордон України» Державний кордон України є лінія і вертикальна поверхня, що проходить по цій лінії, які визначають межі території України - суші, вод, надр, повітряного простору.
На підставі ст. 1 Закону України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України» громадянин України має право виїхати з України, крім випадків, передбачених цим Законом, та в`їхати в Україну.
Згідно з п. 2.1 Правил перетинання державного кордону громадянами України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України №57 від 27.01.1995 (зі змінами та доповненнями), у разі введення на території України надзвичайного або воєнного стану перетинати державний кордон мають право, зокрема, особи з інвалідністю за наявності посвідчення, яке підтверджує відповідний статус.
На підставі Указу Президента України від 24.02.2022 №65/2022 «Про загальну мобілізацію», затвердженого Законом України №2105-ІХ від 24.02.2022, у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, з метою забезпечення оборони держави, підтримання бойової і мобілізаційної готовності Збройних Сил України та інших військових формувань, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до п.п. 1, 17, 20 ч. 1 ст. 106 Конституції України, на території Вінницької, Волинської, Дніпропетровської, Донецької, Житомирської, Закарпатської, Запорізької, Івано-Франківської, Київської, Кіровоградської, Луганської, Львівської, Миколаївської, Одеської, Полтавської, Рівненської, Сумської, Тернопільської, Харківської, Херсонської, Хмельницької, Черкаської, Чернівецької, Чернігівської областей, міста Києва, оголошено та проводиться загальна мобілізація.
У частині ч. 2 ст. 4 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» визначено, що загальна мобілізація проводиться одночасно на всій території України і стосується національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту, підприємств, установ і організацій.
Незважаючи на встановлені режимом воєнного стану та оголошеною загальною мобілізацією заборони й обмеження щодо перетину державного кордону України на період військової агресії російської федерації проти України, у ОСОБА_5 виник злочинний намір здійснити незаконне переправлення військовозобов`язаного ОСОБА_7 через державний кордон України, шляхом сприяння йому у самовільному залишенні ВЧ № НОМЕР_2 , транспортування його до місця перебування з подальшим переправленням його через державний кордон України, з корисливих мотивів з метою власного протиправного збагачення.
У подальшому ОСОБА_5 , продовжуючи реалізовувати свій злочинний умисел спрямований на організацію незаконного переправлення військовозобов`язаного ОСОБА_7 через державний кордон України, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння та переслідуючи корисливий мотив з метою власного протиправного збагачення, 22.09.2025, достовірно знаючи, що ОСОБА_7 проходить військову службу у ВЧ № НОМЕР_2 , повідомив останньому про можливість організувати його незаконне переправлення через державний кордон України, шляхом сприяння йому у самовільному залишенні ним військової частини за умови надання йому винагороди у сумі 2 000 доларів США та подальшої організації переправлення його через державний кордон України за умови надання йому винагороди в сумі 15 000 доларів США.
При цьому ОСОБА_5 усвідомлюючи, що самостійно організувати незаконне переправлення військовозобов`язаного ОСОБА_7 він не зможе, у невстановлений досудовим розслідуванням час та місці, вирішив залучити до протиправної діяльності свого знайомого ОСОБА_6 , та інших на даний час невстановлених досудовим розслідуванням осіб, при цьому вступив з ними в злочинну змову та довів до їх відома свій злочинний план, з яким останні погодились.
У подальшому ОСОБА_5 , продовжуючи реалізовувати свій злочинний умисел спрямований на організацію незаконного переправлення військовозобов`язаного ОСОБА_7 через державний кордон України, діючи за попередньою змовою із ОСОБА_6 та іншими на даний час невстановленими досудовим розслідуванням особами, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння та переслідуючи корисливий мотив з метою власного протиправного збагачення, достовірно знаючи, що у ОСОБА_7 , відсутні законні підстави для виїзду за межі території України в умовах воєнного стану та водночас усвідомлюючи, що такий являється військовослужбовцем військової частини № НОМЕР_2 , де проходить військову підготовку, 20.10.2025 в ході телефонної розмови, надав поради ОСОБА_7 , (щодо речей, які необхідно мати при собі під час незаконного перетину державного кордону та поведінки в пункті пропуску, місця, часу та способу такого перетину), вказівки (щодо документів, які ОСОБА_7 має мати з собою), а також щодо перевезення його транспортним засобом до невстановлених досудовим розслідуванням осіб, котрі повинні були в подальшому транспортувати його до Державного кордону України.
21.10.2025 ОСОБА_5 , в ході телефонної розмови із ОСОБА_7 повідомив про готовність 22.10.2025 о 05:30 год., здійснити вивезення його за межі державного кордону України, зокрема зазначив про етапи такого вивезення шляхом залучення іншої на даний час невстановленої особи, надання транспортного засобу та супроводу ОСОБА_7 до не встановленого на даний час місця переправлення через державний кордон України.
22.10.2025 близько 05:30 год., ОСОБА_5 , завершуючи реалізовувати спільний із ОСОБА_6 та іншими на даний час невстановленими особами злочинний умисел, спрямований на організацію незаконного переправлення військовозобов`язаного ОСОБА_7 через державний кордон України, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння та переслідуючи корисливий мотив з метою власного протиправного збагачення, використовуючи транспортний засіб марки «Citroen Jumpy» д.н.з.: НОМЕР_1 , прибув за адресою проживання ОСОБА_7 , що у м.Львові по вул.Кордуби, з метою перевезення його до попередньо узгодженого місця АЗК «ОККО», що за адресою: Львівська область, м. Львів, вул. Богдана Хмельницького, 292, де на нього автомобілем Renault Mascott очікував ОСОБА_6 , котрий повинен був забезпечити подальше перевезення (транспортування) ОСОБА_7 до державного кордону України та його незаконне переправлення.
Після цього ОСОБА_5 , діючи за попередньою змовою із ОСОБА_6 , та іншими невстановленими на даний час особами, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння та переслідуючи корисливий мотив з метою власного протиправного збагачення, приблизно о 06 год.00 хв., перебуваючи в салоні автомобіля марки «Citroen Jumpy» д.н.з.: НОМЕР_1 , за адресою: м. Львів, вул. Богдана Хмельницького, 292, отримав від ОСОБА_7 , ( котрий діяв під контролем правоохоронних органів) несправжні (імітаційні) засоби, які імітують автентичні грошові кошти номіналом 100 (сто) доларів США кожна, в загальній кількості 11 000 (одинадцять тисяч) доларів США за організацію незаконного переправлення ОСОБА_7 через державний кордон України, а також за сприяння останньому порадами щодо деталей перетину кордону, надання засобів та усунення перешкод для такого переправлення під час дії воєнного стану з метою виїзду за межі України.
Одразу після цього протиправну діяльність ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , та інших невстановлених на даний час осіб, було припинено працівниками правоохоронних органів, а одержані ними від ОСОБА_7 несправжні (імітаційні) засоби, які імітують автентичні грошові кошти номіналом 100 (сто) доларів США кожна, в загальній кількості 11 000 (одинадцять тисяч) доларів США були вилучені під час проведення першочергових слідчих (розшукових) дій.
З огляду на вище наведене, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.332 КК України ґрунтовно підозрюється ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець смт. Добротвір, Кам`янка Бузького району Львівської області, громадянин України, українець, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , не депутат, не адвокат, раніше не судимий.
22.10.2025 ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України.
22.10.2025 у ході проведення обшуку у транспортному засобі Citroen Jumpy д.н.з.: НОМЕР_1 , який перебуває у користуванні гр. ОСОБА_5 , серед іншого виявлено та вилучено особисті грошові кошти ОСОБА_5 у сумі 4920 гривень.
Враховуючи вищенаведене, з метою забезпечення конфіскації майна як виду покарання, просить клопотання задовольнити.
Слідчий у судове засідання не з`явився, у клопотанні просить розглядати клопотання без його участі та без участі прокурора.
З метою забезпечення арешту майна, слідча суддя вважає за можливе в порядку ч.2 ст.170 КПК України, проводити розгляд клопотання про накладення арешту на майно без виклику власника майна.
Дослідивши клопотання та долучені до нього матеріали, слідча суддя вважає, що клопотання підлягає задоволенню за таких обставин.
Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.
Згідно з ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
Окрім цього, відповідно до ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому п. 1 ч. 2 цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 цього Кодексу.
22.10.2025 ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України.
Санкція ч. 3 ст. 332 КК України передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від семи до дев`яти років з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років з конфіскацією майна, що відповідно до вимог ст. 12 КК України, є тяжким злочином.
Окрім цього, 22.10.2025 у ході проведення обшуку у транспортному засобі Citroen Jumpy д.н.з.: НОМЕР_1 , який перебуває у користуванні гр. ОСОБА_5 , серед іншого виявлені та вилучені особисті грошові кошти ОСОБА_5 у сумі 4920 гривень.
Відповідно до ч. 1 ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Разом з тим, у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або третьої особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно підлягатиме спеціальній конфіскації у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України.
Відповідно до ч. 1 ст. 96-1 КК України, спеціальна конфіскація полягає у примусовому безоплатному вилученні за рішенням суду у власність держави грошей, цінностей та іншого майна у випадках, визначених цим Кодексом, за умови вчинення умисного кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого Особливою частиною цього Кодексу, за які передбачено основне покарання у виді позбавлення волі або штрафу понад три тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
У свою чергу, ч. 2 ст. 96-2 КК України передбачає, що спеціальна конфіскація застосовується у разі, якщо гроші, цінності та інше майно: одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від такого майна; призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення або винагороди за його вчинення; були предметом кримінального правопорушення, крім тих, що повертаються власнику (законному володільцю), а у разі, коли його не встановлено, - переходять у власність держави; були підшукані, виготовлені, пристосовані або використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення, крім тих, що повертаються власнику (законному володільцю), який не знав і не міг знати про їх незаконне використання.
Згідно з ч. 10 ст. 170 КПК України, арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна. Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.
Так, слідча суддя з матеріалів клопотання встановила, що вказане майно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України, а накладення арешту на вказане майно є необхідним з метою забезпечення подальшої спеціальної конфіскації.
Окрім цього, відповідно до ч. 2 ст. 173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні або застосування щодо нього спеціальної конфіскації (у разі арешту майна з підстав, передбачених п. 1 ч. 2 ст. 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (у разі арешту майна з підстав, передбачених пунктами 2, 3 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою; 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.
Матеріали справи свідчать, що на цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна з метою запобігання зникнення чи відчуження майна та забезпечення подальшої спеціальної конфіскації, а слідчий суддя на цій стадії не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності у особи за вчинення злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї заходів забезпечення кримінального провадження, одним із яких і є накладення арешту на майно.
На підставі вищевикладеного, клопотання слідчого про арешт майна підлягає задоволенню.
Керуючись ст. ст. 170-173, 309, 395 КПК України, слідча суддя -
1. Клопотання задовольнити.
Ухвала підлягає негайному виконанню.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена до Львівського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Крім того, відповідно до ст. 174 КПК України арешт може бути скасований повністю чи частково за заявленим клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисників, законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження судом. Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Слідча суддя ОСОБА_8