ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 629/3204/25 Головуючий суддя І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/818/1755/25 Суддя доповідач ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 грудня 2025 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду у складі:

головуючого ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

за участю прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м.Харків в режимі відеоконференції апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 на вирок Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 12 червня 2025 року у кримінальному провадженні, внесеному 04 лютого 2025 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000181,за обвинуваченням

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт.Орілька, Лозівського району, Харківської області, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , неодноразово судимого, останній раз:

-08 лютого 2024 року Лозівським міськрайонним судом Харківської області за ч.3 ст.185, ч.2 ст.185, ч.2 ст.15, ч.2 ст.185, ч.1 ст.70, ч.5 ст.72 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки 14 днів,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.307 КК України, -

УСТАНОВИЛА:

Зміст оскаржуваного судового рішення і встановлені судом першої інстанції обставини:

Вироком Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 12 червня 2025 року ОСОБА_8 засуджено за ч.2 ст.307 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 6 років 1 місяць з конфіскацією майна, що є його власністю.

Цим же вироком постановлено стягнути з ОСОБА_8 на користь держави процесуальні витрати за проведення судової експертизи у сумі 2785 грн. 65 коп.

Ухвалено рішення щодо долі речових доказів.

Згідно з вироком суду, у невстановлений судовим слідством дату, час та місце у ОСОБА_8 виник умисел на незаконний збут наркотичних засобів.

13 лютого 2025 року приблизно о 11-57 год. ОСОБА_8 , перебуваючи між першим та другим поверхом в приміщенні під`їзду будинку АДРЕСА_2 та незаконно зберігаючи при собі наркотичний засіб, зустрівся з ОСОБА_9 , який здійснював оперативну закупку наркотичного засобу, і отримавши від ОСОБА_9 400 гривень, діючи повторно, передав йому чотири таблетки наркотичного засобу метадон, збувши за 400 гривень ОСОБА_9 наркотичний засіб - метадон, масою, в перерахунку на масу таблеток - 0,0987 грама.

Вимоги апеляційної скарги і узагальнені доводи особи, яка її подала

Захисник ОСОБА_7 в апеляційній скарзі, за її змістом, не оскаржуючи висновків суду щодо встановлених фактичних обставин кримінального провадження, винуватості та кваліфікації дій обвинуваченого ОСОБА_8 , просить оскаржуваний вирок змінити в частині призначеного покарання та призначити йому покарання за ч.2 ст.307 КК України із застосуванням ст.69 КК України у виді позбавлення волі на строк 3 роки. В іншій частині вирок суду залишити без змін.

В обґрунтування посилається на те, що суд не в повній мірі врахував пом`якшуючі покарання обставини, а саме те, що обвинувачений щиро розкаявся; вину визнав в повному обсязі; не оспорював фактичні обставини справи, у зв`язку з чим судовий розгляд було проведено за спрощеною процедурою (в порядку, передбаченому ч.3 ст.349 КПК України), активно сприяв розкриттю злочину.

Просить врахувати, що обвинувачений дуже жалкує про скоєне; має на утриманні матір похилого віку, яка хворіє та потребує його допомоги.

Позиції інших учасників судового провадження

Прокурор в судовому засіданні вважала необґрунтованою апеляційну скаргу захисника та просила залишити її без задоволення.

Захисник в судовому засіданні підтримала апеляційну скаргу та просила пом`якшити обвинуваченому покарання.

Заслухавши доповідь судді, пояснення захисника на підтримку апеляційної скарги, зваживши на думку прокурора, обговоривши доводи, викладені в апеляційній скарзі, та перевіривши матеріали кримінального провадження, колегія суддів дійшла наступного висновку.

Мотиви суду

Згідно з вимогами ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу, тобто кожний доказ повинен бути оціненим з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Як убачається з вироку суду, судовий розгляд було проведено за процедурою, передбаченою ч.3 ст.349 КПК України, з врахуванням цього суд встановив фактичні обставини кримінального провадження та відповідно кваліфікував дії ОСОБА_8 за ч.2 ст.307 КК України, а тому висновки суду щодо фактичних обставин вчинення кримінального правопорушення, доведення винуватості та кваліфікації його дій, які в апеляційній скарзі не оскаржуються, у відповідності з нормами ч.2 ст.394, ст.404 КПК України в апеляційному порядку не перевіряються.

Так, положеннями ст.50 КК України передбачено, що покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні кримінального правопорушення, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого. Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

При цьому каральна функція не є домінуючою, а обраний захід примусу має найбільш сприяти досягненню справедливого балансу між правами і свободами особи та захисту інтересів держави й суспільства. Покарання має бути співмірним злочину, що передбачає врахування способу та об`єкта посягання, тяжкості наслідків вчиненого і потенційної суспільної небезпеки. Така домірність є необхідним проявом справедливості кримінальної відповідальності.

Виправлення як мета покарання - це той наслідок, який прагне досягнути держава передбаченими законом заходами примусу, а виправлення засудженого - це певні зміни в його особистості, які утримають його надалі від вчинення нових злочинів. З моральної точки зору виправлення засудженого і є кінцевою метою покарання.

Виходячи з указаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного, які підлягають обов`язковому врахуванню.

Визначені у статті 65 КК України загальні засади призначення покарання наділяють суд правом вибору форми реалізації кримінальної відповідальності - призначити покарання або звільнити від покарання чи від його відбування. Ця функція за своєю правовою природою є дискреційною, оскільки потребує урахування та оцінки конкретних обставин справи, ступеня тяжкості вчиненого злочину, особи винного, обставин, що впливають на покарання.

Статтею 69 КК України регламентовано, що за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, може, крім випадків, визначених цим Кодексом, призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, або перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу за це кримінальне правопорушення. У цьому випадку суд не має права призначити покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої для такого виду покарання в Загальній частині цього Кодексу.

Так, у виключних випадках кримінальний закон передбачає можливість застосування положень статті 69 КК України, але лише за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення. Це можливо, якщо певні обставини або сукупність обставин одночасно відповідають двом умовам, визначеним у законі: вони можуть бути визнані такими, що пом`якшують покарання відповідно до частини першої та/або частини другої статті 66 КК України, та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення.

Визнаючи поняття обставин, що істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, суд повинен виходити із системного тлумачення статей 66 і 69 КК України, згідно з якими підстави, що дають суду повноваження вийти за межі визначеного покарання, встановленого законом, мають перебувати у зв`язку з метою злочину, роллю, яку виконувала особа, визнана винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, її поведінкою під час та після його вчинення, іншими факторами, які безпосередньо впливають на суспільну небезпеку злочину та особу винного.

Вирішуючи питання про призначення покарання ОСОБА_8 , суд першої інстанції з урахуванням вимог та обставин, передбачених статтями 50, 65-67 КК України, правових позицій, викладених у Постанові Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 року № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання», з додержанням принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, вірно врахував ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відповідно до положень ст.12 КК України, відноситься до тяжких злочинів, обставини та наслідки його вчинення, данні про особу винного, який неодноразово судимий (4 рази), неодружений, не працює, виключений з військового обліку згідно п.6 ч.6 ст.37 ЗУ «Про військовий обов`язок та військову службу» як раніше засуджений до позбавлення волі за вчинення тяжкого або особливо тяжкого злочину, на обліку у лікаря психіатра не перебуває, перебуває на обліку у лікаря-нарколога з приводу вживання опіоїдів зі шкідливими наслідками з 2024, вперше з 1997 «Синдром залежності від опіоїдів», за місцем мешкання характеризується посередньо, що свідчить про відсутність позитивних змін в його особистості і не готовності до самокерованої правослухняної поведінки у суспільстві.

Окрім цього, враховано й суспільну небезпеку вчиненого обвинуваченим злочину у сфері обігу наркотичних засобів, яка, насамперед, визначається поширенням та згубним впливом наркоманії на свідомість психічно-нестійких людей, їх мораль і спосіб життя, що призводить до поступового занепаду та деградації особистості, що також зумовлена тяжкими наслідками не лише для здоров`я конкретної особи, а й для здоров`я населення та суспільства в цілому, при цьому перш за все - збут наркотичних засобів.

Відповідно до ст. 3 Конституції України людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю.

Судом першої інстанції також були враховані й обставини, на які посилається апелянт, а саме щире каяття. Обставини, які обтяжують покарання судом не було встановлено.

Апеляційна скарга захисника не містить переконливих доводів, які би ставили під сумнів законність висновків місцевого суду щодо правильності призначеного ОСОБА_8 покарання та справедливості обраного йому заходу примусу. При цьому вказані захисником в апеляційній скарзі обставини, що на її думку суттєво могли пом`якшити покарання, враховані судом першої інстанції при призначенні покарання, яке призначено в мінімальних межах санкції статті.

Таким чином, вирок суду щодо ОСОБА_8 є законним, обґрунтованим і вмотивованим, відповідає вимогам ст.370 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись вимогами ст.ст.405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Вирок Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 12 червня 2025 року щодо ОСОБА_8 залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення.

Ухвала апеляційного суду може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Кримінального касаційного суду у складі Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, а засудженим, який тримається під вартою, в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Колегія суддів:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4