Номер провадження 1-кп/754/1258/25
Вирок

Іменем України

17 грудня 2025 року Деснянський районний суд м.Києва в складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

секретарі судового засідання - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Києві кримінальне провадження № 0002678 від 21.09.2025 р. щодо

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Салькове Гайворонського Району Кіровоградської області, громадянина України, з середньою технічною освітою, ФОП « ОСОБА_4 », неодруженого, зареєстрованого в АДРЕСА_1 , проживаючого в АДРЕСА_2 , не судимого,

за обвинуваченням за ч.1 ст. 286 КК України,

за участі сторони обвинувачення - прокурора ОСОБА_5 ,

сторони захисту - захисника - адвоката ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

потерпілої - ОСОБА_7 ,

представника потерпілої - адвоката ОСОБА_8 ,

У С Т А Н О В И В:

ОСОБА_4 20 вересня 2025 року приблизно о 19 годині 35 хвилині, будучи особою, яка керує транспортним засобом, знаходячись за кермом засобу підвищеної небезпеки - технічно справного автомобіля марки «Lada Largus», реєстраційний номер НОМЕР_1 , чорного кольору, рухаючись у другій смузі для руху від правого краю проїзної частини по вул. Шолом-Алейхема, зі сторони вул. Мілютенка, в напрямку вул. Братиславської в м. Києві, поруч будинку № 1 по вул. Шолом-Алейхема, в порушення вимог п.п. 2.3 «б», 4.16 «а», 18.1 Правил дорожнього руху України, не був уважним, не стежив за дорожньою обстановкою, вчасно не реагував відповідним чином на її зміну, будучи заздалегідь проінформованим про наближення до пішохідного переходу, позначеного дорожніми знаками 5.38.1-5.38.2 («Пішохідний перехід») і дорожньою розміткою 1.14.2 («Зебра»), відволікся від керування транспортним засобом, маючи об`єктивну змогу спостерігати момент початку перетину проїзної частини пішоходом ОСОБА_7 по нерегульованому пішохідному переходу, будучи обізнаним, що у даному випадку пішохід має перевагу в русі перед транспортними засобами з моменту, коли вона вступила на перехід, а він, у свою чергу, зобов`язаний зменшити швидкість, а в разі потреби зупинитись, створюючи небезпеку для руху, загрозу життю та здоров`ю громадян, ОСОБА_4 не зміг відповідно зреагувати на зміну дорожньої обстановки, тобто, у момент виходу пішохода ОСОБА_7 на пішохідний перехід, котра рухалась зліва направо відносно напрямку руху автомобіля марки «Lada Largus», реєстраційний номер НОМЕР_1 , чорного кольору, і мала перевагу в русі під час переходу проїзної частини по нерегульованому пішохідному переходу, та скоїв наїзд на останню.

У результаті вказаної дорожньо-транспортної пригоди пішохід ОСОБА_7 отримала тілесне ушкодження у вигляді закритої травми лівого колінного суглобу: перелом голівки лівої малогомілкової кістки, яке відноситься до тілесного ушкодження середнього ступеню тяжкості, що спричинило тривалий розлад здоров`я на строк понад 21 добу.

Порушення водієм ОСОБА_4 вимог п. п. 2.3 «б», 4.16 «а», 18.1 Правил дорожнього руху України знаходиться у прямому причинному зв`язку з виникненням вказаної дорожньо-транспортної пригоди та отриманням пішоходом ОСОБА_7 тілесного ушкодження середнього ступеню тяжкості.

ОСОБА_4 визнається винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 286 КК України, а саме, у порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що заподіяло потерпілій середньої тяжкості тілесне ушкодження.

ОСОБА_4 винним себе визнав повністю, покаявся і показав, що 20.09.2025 р. о 19.35 год. він керував транспортним засобом - автомобілем «Lada Largus» по вул. Шолом Алейхема, з боку вул. Мілютенка, в напрямку вул. Братиславської в м. Києві у крайній правій смузі, з невеликою швидкістю, оскільки була "пробка". За ним рухався автомобіль швидкої медичної допомоги з увімкненими проблисковими маячками та звуковим сигналом. Щоб пропустити цей автомобіль він почав перестроюватись в лівий ряд, при цьому, відволікся, подивився праворуч, щоб впевнитись, що швидка допомога зможе проїхати, і в цей час відчув удар в ліву передню частину автомобіля, після чого побачив потерпілу, яка влетіла у лобове скло автомобіля ліворуч. Він одразу зупинився, вискочив з автомобіля та намагався допомогти потерпілій. Також зупинилась швидка допомога. Потерпіла була госпіталізована. Він неодноразово їй телефонував і пропонував матеріальну допомогу, але вона відповідала, що вони вирішать це питання пізніше. Цивільний позов визнає частково, у частині стягнення матеріальної шкоди, яка складається з витрат на лікування та медичне обстеження - у повному обсязі, у частині стягнення моральної шкоди - у меншій сумі, ніж просить потерпіла, оскільки 200000 грн. для нього непомірна сума, в іншій частині - не визнає.

Крім повного визнання самим обвинуваченим ОСОБА_4 своєї вини, його винуватість в інкримінованому кримінальному правопорушенні повністю доведена дослідженими судом доказами.

Так, потерпіла ОСОБА_7 показала, що о 19.34 год. 20.09.2025 р. вона вийшла з аптеки по вул. Ш.Алейхема в м. Києві та почала переходити проїзну частину по пішохідному переходу "зебра". Вона пройшла один пішохідний перехід, потім островок, що розділяє транспортні потоки. Перед початку переходу другої частини дороги впевнилась у безпеці, подивилась праворуч, машин не було, пройшла одну смугу і була збита автомобілем, якого до цього не бачила, внаслідок чого втратила свідомість. До тями її привели у кареті швидкої медичної допомоги. Внаслідок ДТП вона отримала перелом ноги, чисельні крововиливи на обличчі та тулубі. Ніч вона перебувала у лікарні, а потім лікувалась амбулаторно. Просить стягнути з обвинуваченого матеріальну шкоду в сумі 103477,96 грн., яка складається з вартості витрат на медикаменти, транспорт, медичні процедури - 12477, 96 грн., орієнтовних витрат на реабілітацію та лікування - 50000 грн., та витрат на правничу допомогу - 41000 грн. До лікарні її возила родичка, вона оплачувала бензин. На сьогоднішній день вона витратила на реабілітацію 30000 грн., проте, підтвердити ці витрати не може. Крім того, просить стягнути з обвинуваченого на її користь заподіяну внаслідок ДТП моральну шкоду в сумі 200000 грн., оскільки внаслідок отриманої травми вона відчувала фізичний біль, несе моральні страждання і переживання. Вона дуже переживала за штучний суглоб ноги, який їй було встановлено до ДТП, вимушена була працювати дистанційно, після цієї події вона боїться переходити проїзні частини.

Згідно даних протоколу про здійснення перегляду та вивчення знятої інформації - диску з відеозаписом з камер відеоспостереження "Безпечне місто" і дослідженого безпосередньо судом відеозапису, о 19.35.05 год. 20.09.2025 р. зафіксовано наїзд автомобіля марки «Lada Largus», реєстраційний номер НОМЕР_1 , на потерпілу ОСОБА_7 , яка переходить проїзну частину вул. Шолом-Алейхема в м. Києві та рухається по пішохідному переходу "зебра" зліва направо стосовно руху автомобіля.

Відповідно до даних висновку судово-медичної експертизи, під час звернення за медичною допомогою 20.09.2025 р. о 19.39 год. у потерпілої ОСОБА_7 були виявлені тілесні ушкодження у виді садна на фоні синця лобної ділянки праворуч, яке відноситься до легкого тілесного ушкодження, та закрита травма лівого колінного суглобу: перелом голівки лівої малогомілкової кістки, які відносяться до тілесного ушкодження середнього ступеню тяжкості, що спричинило тривалий розлад здоров"я, на строк понад 21 добу. Характер та морфологія виявлених ушкоджень свідчать про те, що вони утворились внаслідок травматичних дій тупим(ми) предметом(ми), що могло бути при транспортній травмі (травма автомобіля, що рухався, при зіткненні його з пішоходом).

Як обставину, яка згідно ч.1 ст. 66 КК України пом`якшує покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , суд визнає щире каяття у вчиненому.

Обставин, які згідно ст. 67 КК України обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , судом не встановлено.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд враховує ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, особу винного, який не судимий, характеризується позитивно, є особою пенсійного віку, інвалідом 3 групи, наведену пом`якшуючу і відсутність обтяжуючих покарання обставин, і обирає йому покарання у виді штрафу.

Також, враховуючи конкретні обставини вчиненого кримінального правопорушення, дані про особу обвинуваченого ОСОБА_4 , його ставлення до вчиненого, суд вважає за необхідне призначити йому додаткове покарання, передбачене санкцією ч.1 ст. 286 КК України, у виді позбавлення права керувати транспортними засобами.

Таке покарання, на думку суду, буде достатнім і справедливим, таким, що відповідає вчиненому крмінальному правопорушенню та вимогам КК України, зокрема, ст. 50 КК України.

Суд стягує з обвинуваченого ОСОБА_4 в доход держави процесуальні витрати за проведення експертиз.

Цивільний позов потерпілої ОСОБА_7 у частині стягнення з обвинуваченого ОСОБА_4 матеріальної шкоди в сумі 103477 грн., яка складається з вартості витрат на медикаменти, транспорт, медичні процедури - 12477, 96 грн., орієнтовних витрат на реабілітацію та лікування - 50000 грн., та витрат на правничу допомогу - 41000 грн., суд задовольоняє частково.

Суд стягує з обвинуваченого ОСОБА_4 на користь ОСОБА_7 матеріальну шкоду в сумі 12477, 96 грн. - витрати на медикаменти, транспорт, медичні процедури, оскільки позовні вимоги в цій частині є законними та обгрунтованими, такими, що підтверджені документально.

Позовні вимоги потерпілої в частині стягнення з обвинуваченого 50000 грн. орієнтовних витрат на реабілітацію та лікування жодними доказами не доведені, потерпілою не надано суду документів на підтвердження даних витрат, з позовної заяви і з показань потерпілої вбачається, що ці витрати вона понесе в майбутньому.

Стосовно позовних вимог потерпілої ОСОБА_7 в частині стягнення 41000 грн. - витрат на правничу допомогу, суд дійшов до наступного.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати.

Позивачем ОСОБА_7 відповідно до квитанцій сплачено на користь адвоката ОСОБА_8 41000 грн. за надання правничої допомоги.

Відповідно до ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать і витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно до вимог статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»).

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі.

На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки,

Велика Палата Верховного Суду вказала на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (пункт 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц).

Беручи до уваги співмірність суми витрат на професійну правничу допомогу зі складністю справи, враховуючи усталену судову практику з цього питання, ненадання суду детального опису робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом ОСОБА_8 у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_4 за ч.1 ст. 286 КК України, суд дійшов висновку, що заявлені ОСОБА_7 вимоги про стягнення витрат на правничу допомогу підлягають частковому задоволенню у розмірі 20000 грн., що буде співрозмірним зі складністю справи та обсягом наданих послуг (складання позовної заяви, юридичні консультації, участь у судовому розгляді, кількість судових засідань).

Також суд частково задовольняє позовні вимоги потерпілої ОСОБА_7 в частині стягнення з обвинуваченого ОСОБА_4 на її користь моральної шкоди. Внаслідок ДТП потерпіла несла і несе моральні страждання і переживання. Вона отримала тілесне ушкодження середнього ступеню тяжкості - перелом ноги, від чого відчувала фізичний біль, був порушений звичайний спосіб її життя, певний час вона не могла вільно пересуватися. Потерпіла вимушена була звертатися до сторонніх осіб за допомогою, у тому числоі, і з проханням відвезти її до медичної установи. Також вона не могла ходити на роботу, вимушена була працювати дистанційно. Після цієї події вона боїться переходити проїзні частини. Крім того, потерпіла потребуватиме у подальшому реабілітації. З урахуванням характеру та обсягу страждань, яких зазнала потерпіла ОСОБА_7 в результаті ДТП з вини обвинуваченого ОСОБА_4 , суд оцінює заподіяну їй моральну шкоду в суму 100000 грн., яку вважає за необхідне стягнути на її користь з обвинуваченого.

Речові докази по справі - CD-R диск із відеозаписами з комплексної системи «Безпечне місто», копія журналу реєстрації амбулаторних хворих (нейрохірургії) на ім`я ОСОБА_9 - підлягають збереженню у матеріалах кримінального провадження, CD-R диск із рентгензнімком на ім"я ОСОБА_7 - підлягає поверненню останній , автомобіль - «Lada Largus», реєстраційний номер НОМЕР_1 , - підлягає поверненню власнику,

Суд не вирішує питання про скасування арешту, накладеного на належний ОСОБА_4 автомобіль - «Lada Largus», реєстраційний номер НОМЕР_1 , відповідно до ухвали слідчого судді Деснянського районного суду м.Києва від 24.09.2025 р., з метою забезпечення виконання вироку суду в частині цивільного позову.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 370, 374 КПК України, суд

ПОСТАНОВ И В:

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України, та призначити йому покарання у виді штрафу у розмірі трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян (51000 грн.) з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 1 рік..

Стягнути з ОСОБА_4 в доход держави процесуальні витрати за проведення експертиз в сумі 6685,5 грн.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_7 матеріальну шкоду в сумі 12477, 96 грн., моральну шкоду в сумі 100000 грн., витртати на правничу допомогу в сумі 20000 грн.

Речові докази - CD-R диск із відеозаписами з комплексної системи «Безпечне місто», копію журналу реєстрації амбулаторних хворих (нейрохірургії) на ім`я ОСОБА_9 , CD-R диск із рентгензнімком на ім"я ОСОБА_7 - зберігати в матеріалах кримінального провадження, автомобіль - «Lada Largus», реєстраційний номер НОМЕР_1 , - повернути ОСОБА_4 .

Вирок може бути оскаржений до Київського апеляційного суду через Деснянський районний суд м.Києва протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку на подачу апеляційної скарги за відсутності такої скарги, а при оскарженні вироку - після постановлення ухвали апеляційним судом.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Головуючий -