Придніпровський районний суд м.Черкаси
Справа № 711/8906/25
Номер провадження 1-кс/711/2201/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 вересня 2025 року

м.Черкаси

Слідчий суддя Придніпровського районного суду м. Черкаси ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

слідчого ОСОБА_4 ,

підозрюваного ОСОБА_5 ,

захисника адвоката ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Придніпровського районного суду м. Черкаси клопотання слідчого відділу розслідування злочинів, учинених дітьми СУ ГУНП в Черкаській області ОСОБА_4 , погоджене прокурором Черкаської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Центрального регіону ОСОБА_3 , у кримінальному провадженні №0000435 від 13.05.2025, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч. 4, 6 ст.152 КК України про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Черкаси, українця, громадянина України, з середньо-спеціальною освітою, стрільця 3 відділення 3 взводу роти охорони та оборони військової частини НОМЕР_1 , у військовому званні «солдат», неодруженого, учасником бойових дій, інвалідом не являється, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого 14.02.2009 Придніпровським районним судом м. Черкаси за ч.1 ст.115, ч.1 ст.185, 70 КК України до 15 років позбавлення волі. На підставі ст.82 КК України 08.12.2016 невідбуту частину покарання замінено на обмеження волі на 4 роки 2 місяці 4 дні, строком на 60 діб,

підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч. 4, 6 ст.152 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Слідчий відділу розслідування злочинів, учинених дітьми СУ ГУНП в Черкаській області ОСОБА_4 , звернувся до слідчого судді Придніпровського районного суду м. Черкаси з клопотанням в якому просить продовжити строк застосованого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в межах строку досудового розслідування, а саме до 30.10.2025 з подальшим його утриманням в Державній установі «Черкаський слідчий ізолятор».

Відділом розслідування злочинів, учинених дітьми СУ ГУНП в Черкаській області проводиться досудове розслідування у об`єднаному кримінальному провадження №0000435 від 13.05.2025 за підозрою ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4, ч.6 ст.152 КК України.

Встановлено, що ОСОБА_5 , проходячи військову службу за мобілізацією у військовому званні «солдат», у період часу з 17 години 00 хвилини, 26.04.2025 по 19 годину 00 хвилин, 26.04.2025, більш точний час вчинення кримінального правопорушення встановити не вдалося, перебуваючи в кімнаті квартири АДРЕСА_2 , за місцем свого проживання, а саме за адресою: АДРЕСА_3 , маючи злочинний умисел, спрямований на вчинення дій сексуального характеру, пов`язаних із вагінальним проникненням у тіло малолітньої ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з використанням геніталій, діючи умисно, протиправно, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, посягнув на охоронювані законом суспільні відносини, що забезпечують статеву недоторканість малолітньої ОСОБА_7 , ігноруючи загальноприйняті норми моралі та поведінки у суспільстві, достовірно знаючи про малолітній вік ОСОБА_7 , а саме не досягнення нею чотирнадцяти років, що відповідає її зовнішнім фізичним, фізіологічним даним, та розвитку, будучи значно старше за цю дитину, за взаємною згодою, без застосування фізичного, психологічного насилля, а також погроз застосування такого насильства, з метою задоволення статевої пристрасті, вступив з потерпілою в статеві зносини природнім шляхом, тобто здійснив дії сексуального характеру, пов`язані із вагінальним проникненням в тіло малолітньої ОСОБА_7 з використанням геніталій, внаслідок чого вчинив її зґвалтування.

Він, же повторно, у період часу з 19 години 30 хвилини, 29.04.2025 по 21 годину 00 хвилин, 29.04.2025, більш точний час вчинення кримінального правопорушення встановити не вдалося, перебуваючи в кімнаті квартири АДРЕСА_2 , за місцем свого проживання, а саме за адресою: АДРЕСА_3 , маючи злочинний умисел, спрямований на вчинення дій сексуального характеру, пов`язаних із вагінальним проникненням у тіло малолітньої ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з використанням геніталій, діючи умисно, протиправно, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, посягнув на охоронювані законом суспільні відносини, що забезпечують статеву недоторканість малолітньої ОСОБА_7 , ігноруючи загальноприйняті норми моралі та поведінки у суспільстві, достовірно знаючи про малолітній вік ОСОБА_7 , а саме не досягнення нею чотирнадцяти років, що відповідає її зовнішнім фізичним, фізіологічним даним, та розвитку, будучи значно старше за цю дитину, за взаємною згодою, без застосування фізичного, психологічного насилля, а також погроз застосування такого насильства, з метою задоволення статевої пристрасті, вступив з потерпілою в статеві зносини природнім шляхом, тобто здійснив дії сексуального характеру, пов`язані із вагінальним проникненням в тіло малолітньої ОСОБА_7 з використанням геніталій, внаслідок чого вчинив її зґвалтування.

Він, же повторно, у період часу з 13 години 30 хвилини, 02.05.2025 по 16 годину 00 хвилин, 02.05.2025, більш точний час вчинення кримінального правопорушення встановити не вдалося, перебуваючи в кімнаті квартири АДРЕСА_2 , за місцем свого проживання, а саме за адресою: АДРЕСА_3 , маючи злочинний умисел, спрямований на вчинення дій сексуального характеру, пов`язаних із вагінальним проникненням у тіло малолітньої ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з використанням геніталій, діючи умисно, протиправно, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, посягнув на охоронювані законом суспільні відносини, що забезпечують статеву недоторканість малолітньої ОСОБА_7 , ігноруючи загальноприйняті норми моралі та поведінки у суспільстві, достовірно знаючи про малолітній вік ОСОБА_7 , а саме не досягнення нею чотирнадцяти років, що відповідає її зовнішнім фізичним, фізіологічним даним, та розвитку, будучи значно старше за цю дитину, за взаємною згодою, без застосування фізичного, психологічного насилля, а також погроз застосування такого насильства, з метою задоволення статевої пристрасті, вступив з потерпілою в статеві зносини природнім шляхом, тобто здійснив дії сексуального характеру, пов`язані із вагінальним проникненням в тіло малолітньої ОСОБА_7 з використанням геніталій, внаслідок чого вчинив її зґвалтування.

Таким чином, ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.152 КК України, тобто у вчиненні дій сексуального характеру, пов`язаних із вагінальним проникненням в тіло іншої особи з використанням геніталій (зґвалтування), вчинених щодо особи, яка не досягла чотирнадцяти років, незалежно від її добровільної згоди, ч.6 ст.152 КК України, тобто у вчиненні дій сексуального характеру, пов`язаних із вагінальним проникненням в тіло іншої особи з використанням геніталій (зґвалтування), вчинених щодо особи, яка не досягла чотирнадцяти років, незалежно від її добровільної згоди, вчинене повторно, а саме: особою, що вчинила злочин, передбачений частиною четвертою статті 152 КК України, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.6 ст.152 КК України.

З урахуванням зібраних у ході досудового розслідування доказів 30.08.2025 ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.4 ст.152 КК України.

Ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 02.09.2025 підозрюваному ОСОБА_5 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 30 днів, без можливості внесення застави, тобто до 01.10.2025 включно.

26.09.2025 ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , повідомлено про зміну раніше повідомленої підозри у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4, ч.6 ст.152 КК України.

Анкетні відомості підозрюваного: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Черкаси, українець, громадянин України, освіта середня-спеціальна, проходить військову службу за мобілізацією на посаді стрільця 3 відділення 3 взводу роти охорони та оборони військової частини НОМЕР_1 , у військовому званні «солдат», неодружений, учасником бойових дій, інвалідом не являється, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого 14.02.2009 Придніпровським районним судом м. Черкаси ч. 1 ст. 115, ч. 1 ст. 185, 70 КК України до 15 років позбавлення волі. На підставі ст. 82 КК України 08.12.2016 невідбуту частину покарання замінено на обмеження волі строком на 4 роки 2 місяці 4 дні.

Причетність ОСОБА_5 , до вчинення кримінального правопорушення підтверджується наступними доказами:

- показаннями свідка ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 від 13.05.2025;

- показаннями свідка ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_4 від 13.05.2025;

- протоколом огляду предмету від 24.06.2025;

- показаннями свідка ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_5 від 22.05.2025;

- показаннями неповнолітнього свідка ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_6 від 02.07.2025;

- показаннями свідка ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_7 від 19.08.2025;

-показаннями неповнолітньої потерпілої ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 від 19.05.2025, 11.07.2025, 17.09.2025;

- висновком експерта № СЕ-19/124-25/8333-ПС від 18.07.2025;

- висновком експерта № СЕ-19/124-25/10197-ПС від 10197 від 12.08.2025;

- висновком експерта № СЕ-19/124-25/11073-ПС від 13.08.2025;

- протоколом огляду предмету від 18.09.2025;

- іншими матеріалами кримінального провадження у їх сукупності.

ОСОБА_5 , підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину, вчиненого проти статевої свободи та статевої недоторканості особи, за яке передбачене покарання у вигляді позбавлення волі на строк п`ятнадцять років або довічним позбавленням волі.

Ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 02.09.2025 підозрюваному ОСОБА_5 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 30 днів, без можливості внесення застави, тобто до 01.10.2025 включно.

Згідно ч.2 ст.177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Слід відмітити, що узагальнююче визначення поняття «обґрунтованість підозри» у вчиненні особою кримінального правопорушення сформульовано у правових позиціях ЄСПЛ. Зокрема, у рішенні у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» від 21.04.2011 ЄСПЛ зазначив, що термін «обґрунтована підозра» означає наявність фактів або відомостей, які здатні переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа могла вчинити це правопорушення.

Від сукупності обставин справи залежить, що саме можна вважати обґрунтованою підозрою. При цьому така підозра не може ґрунтуватися лише на тому, що особа вчинила в минулому правопорушення, навіть аналогічне. Таким чином, підозра буде вважатися обґрунтованою лише у випадку, коли вона ґрунтується на відомостях, що об`єктивно пов`язують підозрюваного із вчиненим кримінальним правопорушенням. Це означає, що у слідчого мають бути докази, які вказують на причетність особи до вчинення кримінального правопорушення (показання свідків, потерпілих, речові докази, протоколи слідчих дій тощо).

З огляду на зазначене та з урахуванням практики ЄСПЛ, в цьому випадку обґрунтованість підозри у вчиненні кримінального правопорушення ОСОБА_5 підтверджується зібраними доказами в кримінальному провадженні, що перераховані вище. Таким чином, на даний час ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4, ч.6 ст.152 КК України, за яке передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на п`ятнадцять років або довічним позбавленням волі.

Строк запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 , закінчується 01.10.2025, але на даний час ризики передбачені ст.177 КПК України не зменшилися, не перестали існувати та є достатні підстави вважати, що підозрюваний може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на неповнолітніх свідків та малолітню потерпілу, продовжити свою злочинну діяльність та вчинити інше кримінальне правопорушення.

Відповідно до вимог п.4 ч.1 ст.184 КПК України під час досудового розслідування встановлено наявність ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України, а саме:

- п.1 ч.1 ст.177 КПК України переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, так ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину, який посягає на статеву свободу та статеву недоторканість особи, за яке передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк п`ятнадцять років або довічним позбавленням волі, під тягарем відповідальності за скоєний злочин, а також можливості бути засудженим до позбавлення волі на певний строк, може переховуватися від органів досудового розслідування та суду. На підтвердження цього ризику свідчить й те, що ОСОБА_5 , є неодруженим, на утриманні малолітніх, неповнолітніх дітей немає, а тому немає міцних соціальних зв`язків за місцем проживання.

Більш того, кримінальне правопорушення, у якому підозрюється ОСОБА_5 має високий ступінь суспільної небезпеки, так як скоєно в умовах правового режиму воєнного стану військовослужбовцем відносно малолітньої особи. Кримінальне правопорушення, у якому підозрюється ОСОБА_5 зумовлене тяжкими наслідками не лише для конкретної особи, а й для суспільства в цілому, наявність по справі реальних ознак справжнього суспільного інтересу, який, незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи, встановлений ст.5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Враховуючи практику Європейського суду з прав людини, яка свідчить про те, що суд своїм рішенням має забезпечити не лише права підозрюваного, але й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що саме по собі вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства. Крім цього, запобіжний захід застосовується для того, щоб підозрюваний (обвинувачений) не перешкоджав компетентному органу в перевірці обставин, які можуть свідчити про вчинення злочину. Отже, на момент повідомлення особі про підозру існує лише припущення щодо її винуватості, для обґрунтування або спростування якого триває процедура збирання доказів. За таких умов застосування будь-якого запобіжного заходу, а особливо тримання під вартою, потребує особливої уваги з боку слідчого судді (суду) та обов`язкового переосмислення цього запобіжного заходу з боку громадськості. Так, на сьогоднішній день наша країна переживає один з найскладніших періодів в історії, коли питання незалежності та суверенітету перебуває на вустах у кожного свідомого громадянина та патріота, коли військовослужбовці приймають участь в стримані збройного агресії збройних сил російської федерації, захищають незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України від збройної агресії ворога, однак дії, які кваліфікуються ОСОБА_5 є аморальними та викликають реальний суспільний резонанс.

Відповідно до практики Європейського Суду з прав людини вагомою підставою для вирішення питання про необхідність попереднього ув`язнення особи є ризик перешкоджання встановленню істини у справі та переховування цієї особи від правосуддя. При цьому зазначено, що небезпека перешкоджання встановленню істини у справі та переховування особи від правосуддя може вимірюватися суворістю можливого покарання в сукупності з наявністю даних про матеріальний та соціальний стан особи. Враховуючи практику Європейського суду з прав людини, яка свідчить про те, що суд своїм рішенням має забезпечити не лише права підозрюваного, але й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що саме по собі вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства, тим паче в умовах правового режиму воєнного стану.

При цьому, слід врахувати, що дії фігуранта були вчинені в умовах воєнного стану відносно малолітньої особи, що для нашого сьогодення (стану війни) є неприпустимим та аморальним. Усвідомлюючи резонансність вказаної справи, настання можливої відповідальності, останній, перебуваючи на волі, зможе переховуватись від органів досудового розслідування та суду. Військовослужбовець ОСОБА_5 має доступ до зброї, транспорту, знань тактики ухилення, контактів у військових підрозділах. У зв`язку з війною може переміщуватися у зону бойових дій, де його затримання буде ускладнене. За наявності зв`язків зі співслужбовцями має можливість впливати на осіб, що сприятимуть переховуванню.

З урахуванням того, що підозрюваний є військовослужбовцем, має доступ до інформації з обмеженим доступом, зв`язки у середовищі військовослужбовців, а також можливість переміщення у зону бойових дій, існує обґрунтований ризик його переховування від органів досудового розслідування та суду.

- п.3 ч.1 ст.177 КПК України - незаконно впливати на неповнолітніх свідків та малолітню потерпілу, у цьому ж кримінальному провадженні, обґрунтовується, тим, що їх показання мають суттєве значення для повного, всебічного з`ясування обставин злочину, у скоєнні якого підозрюється ОСОБА_5 , у зв`язку з чим, він є особою зацікавленою у зміні показань неповнолітніх свідків та малолітньої потерпілої та матиме реальну можливість шляхом умовлянь, підкупу, залякування, погроз, примусу вимагати від останніх дачі неправдивих показань або зміну уже наданих на його користь, з метою уникнення або пом`якшення відповідальності за вчинення інкримінованого йому кримінального правопорушення, що перешкоджатиме об`єктивному з`ясуванню обставин кримінального провадження. Слід враховувати той факт, що ОСОБА_5 в силу одержання клопотання про тримання під вартою з додатками у вигляді протоколів допитів свідків та малолітньої потерпілої, їх дані та показання стануть відомі підозрюваному, тому ОСОБА_5 зможе повпливати на останніх за місцем їх фактичного проживання;

- п.4 ч.1 ст.177 КПК України перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, обґрунтовується тим, що на даний час дослідження обставин кримінального провадження триває (здійснюється досудове розслідування), ОСОБА_5 шляхом зловживання процесуальними правами, може затягувати досудове розслідування, що може виражатись у неявці за викликами до слідчого та прокурора;

- п.5 ч.1 ст.177 КПК України вчинити інше кримінальне правопорушення, а саме враховуючи те, ОСОБА_5 , раніше судимий за особливо тяжкий злочин, судимість за який не погашена, на даний момент підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, яке відносяться до категорії особливо тяжких злочинів, направлених на статеву свободу та статеву недоторканість особи (що вказує на абсолютне несприйняття загальноприйнятих у суспільстві норм моралі та правил поведінки), перебуваючи на волі може вчинити інші кримінальні правопорушення. Дії, які кваліфікуються підозрюваному підриває авторитет Збройних Сил України та інших військових формувань, деморалізує військовослужбовців, дискредитує командування. В умовах війни це може призвести до зриву бойових завдань або послаблення обороноздатності. Якщо особа вже вчинила злочин на фоні воєнного стану, є підстави вважати, що вона може продовжити протиправну поведінку. Крім цього, усвідомлюючи осуд співслужбовців, наслідки відповідальності у військовій частині, в тому числі дисциплінарної влади командирів, настання можливої кримінальної відповідальності, існують підстави вважати, що останній не повернеться до військової частини для подальшого проходження військової служби, незаконно перебуватиме за її межами, за що може настати кримінальна відповідальність, передбачена ст.407 КК України.

Також при обранні запобіжного заходу щодо ОСОБА_5 слід врахувати наявні обставини, передбачені ст.178 КПК України, а саме:

-вагомість наявних доказів про причетність підозрюваного до вчинення інкримінованого кримінального правопорушення;

-кримінальне правопорушення вчинене останнім являється особливо тяжким, та тягне за собою покарання у вигляді позбавлення волі строком від десяти до п`ятнадцяти років позбавлення волі;

-відсутність міцних соціальних зв`язків ОСОБА_5 , в місці його постійного проживання;

-наявність у ОСОБА_5 судимості за вчинення особливо тяжкого злочину;

Натомість органом досудового розслідування встановлено неможливість застосування до ОСОБА_5 більш м`яких запобіжних заходів, які б забезпечили запобіганню зазначених в клопотанні ризиків та належної процесуальної поведінки підозрюваною, таких як: 1) особисте зобов`язання - оскільки він є найбільш м`яким запобіжним заходом та не передбачає будь-яких обмежень, у зв`язку з чим взагалі не забезпечить запобіганню вказаних у клопотанні ризиків; 2) особиста порука - оскільки він також не забезпечить запобіганню вказаних вище ризиків та стосовно ОСОБА_5 до органу досудового розслідування не надходило від осіб, які заслуговують на довіру, письмового зобов`язання про те, що вони поручаються за виконання підозрюваною покладених на нього обов`язків; 3) застава - оскільки він також не забезпечить запобіганню вказаних вище ризиків, а також відсутні відомості про те чи наявний у підозрюваного майновий стан, який дасть йому можливість внести за себе заставу; 4) домашній арешт - оскільки він також не забезпечить запобіганню вказаних у даному клопотанні ризиків та лише створить умови до залишення місця проживання та реєстрації з метою уникнення покарання.

При цьому слідство, враховує вимоги ст.5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, фактичні обставини справи, особу підозрюваного та характер висунутої підозри, тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному, у їх взаємозв`язку з можливими ризиками по справі, зокрема, що підозрюваний може переховуватися від слідства, а в подальшому суду, незаконно впливати на потерпілого та свідків у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення, чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому він підозрюється, тому не вбачається ґрунтовних підстав для можливості застосування інших запобіжних заходів, альтернативних триманню під вартою, як таких, що недостатні для запобіганню ризиків, виконанню підозрюваним процесуальних обов`язків, та забезпечить належну поведінку під час проведення досудового розслідування, а в подальшому розгляду справи і запобіганню уникнення правосуддя.

У контексті ст.5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод Європейський суд з прав людини неодноразово зазначав, що тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для застосування відносно підозрюваного запобіжного заходу, про те таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі на стільки, що його неможливо відвернути, не застосувавши до особи запобіжний захід. При цьому, відповідно до практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загально суспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів, які підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

У рішенні у справі «Летельє проти Франції» від 26.06.1991 ЄСПЛ вказав, що наявність вагомих підстав підозрювати затриманого у вчиненні злочину є неодмінною умовою правомірності тримання під вартою.

Розглядаючи скаргу у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» від 28.10.1994, ЄСПЛ підкреслив також, що при визначенні «ступеня підозри» підставою для обрання запобіжного заходу у вигляді взяття під варту може бути «більш низький поріг обґрунтованості підозри» при вчиненні особливої категорії злочинів».

Неможливість застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту полягає в тому, що незважаючи на те, що ОСОБА_5 має зареєстроване місце проживання в Черкаській області, фактично матиме можливість спілкуватися зі свідками та потерпілою у цьому кримінальному провадженні, що також в свою чергу унеможливить здійснення належного контролю за його поведінкою, також останній фактично весь свій час матиме можливість безконтрольно спілкуватися, в тому числі за допомогою телефонних засобів зв`язку, як зі свідками, так і з потерпілою, що об`єктивно може зашкодити встановлення істини у цій справі. Вчинення кримінального правопорушення в умовах воєнного стану об`єктивно підвищує суспільну небезпеку діяння, що вимагає застосування найсуворішого запобіжного заходу. Військовослужбовець є суб`єктом підвищеної відповідальності, зобов`язаний діяти у суворій дисципліні, в інтересах обороноздатності держави. У контексті війни це обґрунтовано необхідністю забезпечення безпеки, порядку та дисципліни. Враховуючи факт вчинення злочину військовослужбовцем у період дії воєнного стану, статус військового, яким він володіє, та реальні ризики втечі та впливу на інших осіб, більш м`який запобіжний захід, ніж тримання під вартою, є недостатнім.

У відповідності до частин 4 ст. 183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні.

На підставі вище викладеного, враховуючи, що менш суворі запобіжні заходи не достатні для запобігання вище вказаним ризикам, слідчий за погодженням з прокурором, звернувся з клопотанням про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

В судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 клопотання підтримав та пояснив, що здійснюється досудове розслідування кримінального провадження 0000435 від 13.05.2025, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч.4, 6 ст.152 КК України. За обставинами справи ОСОБА_5 26.04.2025 здійснив дії відносно неповнолітньої ОСОБА_7 , які кваліфіковані за ч.4 ст.152 КК України. За аналогічних обставин 29.04.2025 та 02.05.2025 здійснив аналогічні дії, що кваліфіковано за ч.6 ст.152 КК України. 26.09.2025 ОСОБА_5 повідомлено про зміну підозри за вказаними статтями. Наявні докази для обґрунтованої підозри. Просить врахувати особу підозрюваного, який є військовослужбовцем, наявні ризики, передбачені п.п.1, 3, 4, 5 ч.1 ст.177 КПК України, які не змінилися та продовжують існувати. Просить задовольнити клопотання в повному обсязі.

Слідчий ОСОБА_4 в судовому засіданні підтримав клопотання та думку прокурора. Додав, що підозра обґрунтована, наявні перелічені ризики.

Адвокат ОСОБА_6 просить відмовити у задоволенні клопотання. Вважає ризики не доведеними, а підозру необґрунтованою. Повідомила, що замало часу було, щоб сторона захисту зібрала протилежні докази.

Підозрюваний ОСОБА_5 в судовому засіданні вказав, що не заперечує спілкування із потерпілою, однак без дій статевого характеру. Підтримав думку адвоката.

Заслухавши думку учасників процесу, дослідивши копії матеріалів, якими сторона обвинувачення обґрунтовує доводи клопотання, слідчий суддя приходить до наступного висновку.

За змістом ст.131 КПК України запобіжні заходи є заходами забезпечення кримінального провадження і застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Відповідно до положень ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється.

Відповідно до положень ч.1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК України.

Згідно з вимогами п.4 ч.2 ст.183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється чи обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Строк дії ухвали слідчого судді, суду про тримання під вартою або продовження строку тримання під вартою не може перевищувати шістдесяти днів. Строк тримання під вартою може бути продовжений слідчим суддею в межах строку досудового розслідування в порядку, передбаченому цим Кодексом. Сукупний строк тримання під вартою підозрюваного, обвинуваченого під час досудового розслідування не повинен перевищувати: 1) шести місяців - у кримінальному провадженні щодо нетяжкого злочину; 2) дванадцяти місяців - у кримінальному провадженні щодо тяжких або особливо тяжких злочинів (ч.ч.1, 3 ст.197 КПК України).

За положеннями ст.199 КПК України, клопотання про продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених у ст.184 КПК, повинно містити: виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою; виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

Судом встановлено, що СУ ГУНП в Черкаській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000435 від 13.05.2025, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч.4, 6 ст.152 КК України.

30.08.2025 ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.152 КК України.

02.09.2025 ОСОБА_5 ухвалою слідчого суді Придніпровського районного суду м. Черкаси обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 01.10.2025, без можливості внесення застави.

26.09.2025 ОСОБА_5 повідомлено про зміну раніше повідомленої підозри у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4, ч.6 ст.152 КК України.

Метою застосування запобіжного заходу є не карна функція, а забезпечувальна, тобто до підозрюваного має бути застосований такий вид запобіжного заходу, який би в повній мірі забезпечив запобіганню ризиків, передбачених ст.177 КПК України і встановлених у судовому засіданні, а також відповідав засадам гарантування основоположних прав людини на свободу та особисту недоторканність (пп.«а» п.1 ст.5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод).

У справі «Ілійков проти Болгарії», Європейський суд з прав людини вказав, що «суворість передбаченого покарання» є суттєвим елементом при оцінюванні «ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Вирішуючи клопотання прокурора, суд враховує вимоги ст.5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини, згідно із якими обмеження права на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Щодо обґрунтованості підозри, сукупність зазначених обставин дає підстави вважати, що дії, які інкримінуються підозрюваному можливі за сукупності фактів та обставин, що висвітлені в підозрі, таким чином, встанеовлена достатність обґрунтування для цілей даного клопотання.

Ризики вчинення обвинувачуваним дій, передбачених ч.1 ст.177 КПК України, вважаються наявними за умови встановлення слідчим суддею обґрунтованої ймовірності реалізації ним таких дій. При цьому, КПК України не вимагає доказів того, що підозрюваний (обвинувачений) обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він схильний і має реальну можливість їх здійснити у цьому кримінальному провадженні в майбутньому.

Оцінивши досліджені у судовому засіданні матеріали клопотання, з огляду на вагомість наданих доказів та їх взаємозв`язок, слідчий суддя вважає, що на даній стадії кримінального провадження №0000435 від 13.05.2025 є необхідність у продовженні застосування відносно підозрюваного ОСОБА_5 запобіжного заходу.

Слідчий суддя вважає, що стороною обвинувачення доведено продовження існування ризиків, передбачених п.п.1, 3, 4, 5 ч.1 ст.177 КПК України, а саме можливості ОСОБА_5 переховуватися від органів досудового слідства та суду, незаконно впливати на неповнолітніх свідків та малолітню потерпілу у кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином та можливість вчинення іншого кримінального правопорушення.

Враховано, що органом досудового розслідування перевірялися обставини, на які вказувала сторона захисту, що збільшено коло підозру і що дані обставини потребують подальшої перевірки.

Слідчий суддя, на підставі наданих матеріалів, оцінює в сукупності всі обставини, зазначені у ч.1 ст.178 КПК України, та враховує вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним ОСОБА_5 кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному у разі визнання його винуватим у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, спосіб та обставини вчинення кримінального правопорушення, особу підозрюваного (вік, стан здоров`я).

При цьому, не надано доказів з приводу неможливості продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 .

Враховуючи наведене, слідчий суддя приходить до висновку, що єдиним запобіжним заходом, який можливо та реально застосувати до підозрюваного залишається утримання під вартою.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.110, 131, 132, 176-178, 181, 186, 193-194, 196, 309, 369-372 КПК України, слідчий суддя,

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання слідчого відділу розслідування злочинів, учинених дітьми СУ ГУНП в Черкаській області ОСОБА_4 , погоджене прокурором Черкаської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Центрального регіону ОСОБА_3 , у кримінальному провадженні №0000435 від 13.05.2025, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч. 4, 6 ст.152 КК України про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою задовольнити.

Продовжити підозрюваному ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в межах строку досудового розслідування, без можливості внесення застави, тобто до 30.10.2025 включно.

Копію ухвали негайно вручити підозрюваному, його захиснику, слідчому, прокурору, направити до ДУ «Черкаський слідчий ізолятор» МЮУ.

Строк дії ухвали визначити до 30 жовтня 2025 року, включно.

Ухвала підлягає до негайного виконання, але може бути оскаржена безпосередньо до Черкаського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Повний текст ухвали виготовлено та проголошено 02.10.2025.

Слідчий суддя: ОСОБА_1