КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ

Київського апеляційного суду в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,
суддів при секретарі судового засіданняОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в місті Києві 27 жовтня 2025 року апеляційну скаргу представника власника майна ОСОБА_5 - адвоката ОСОБА_6 , на ухвалу слідчого судді Голосіївського районного суду м. Києва від 02 вересня 2025 року,

за участі:

прокурора ОСОБА_7 ,

представника

власника майна адвоката ОСОБА_6 ,

ВСТАНОВИЛА:

Вказаною ухвалою задоволено клопотання прокурора Голосіївської окружної прокуратури міста Києва ОСОБА_8 та накладено арешт у кримінальному провадженні №0002437, відомості щодо якого внесені 05.08.2025 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 289 КК України, на майно, яке вилучене 28.08.2025 підчас проведення обшуку приміщення за адресою: АДРЕСА_1 , а саме на: військовий квиток серія НОМЕР_1 на ім`я ОСОБА_5 ; довіреність НТС 897958 від 31 травня 2025 року на 1 арк.; довіреність НМР 438487 від 22 березня 2021 року на 1 арк.; довіреність НТС 737580 від 23 квітня 2025 року на 1 арк.; довіреність НТС 897948 від 21 травня 2025 року на 1 арк.; довіреність НТС 897957 від 31 травня 2025 року на 1 арк.; довіреність НТТ 888234 від 13 червня 2025 року на 1 арк.; копію довіреності НТТ 380696 від 21 червня 2025 року на 1 арк.; свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 (транспортний засіб Renault Logan, реєстраційний номер НОМЕР_3 ); свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_4 (транспортний засіб Toyota Crown, реєстраційний номер НОМЕР_5 ); свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_6 (транспортний засіб Ford Fusion, реєстраційний номер НОМЕР_7 ); свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_8 (транспортний засіб Toyota Crown, реєстраційний номер НОМЕР_9 ); мобільний телефон iPhone 16 Pro шах, білого кольору з сім-картою оператора «Київстар» номер телефону НОМЕР_10 ; ключ від автомобіля чорного кольору; ключ від автомобіля Skoda чорного кольору; ключі від автомобіля BMW (ключ та брелок) чорного кольору з брелком зеленого кольору Pull & Bear.

Не погоджуючись з таким рішенням, представник власника майна ОСОБА_5 - адвокат ОСОБА_6 , подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати ухвалу слідчого судді, постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання.

Вважає оскаржувану ухвалу необгрунтованою, через неповноту судового розгляду, невідповідність висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження та істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону.

На думку апелянта, клопотання та додані до нього матеріали не містять достатніх і належних доказів наявності правових підстав для накладення арешту на вилучене майно, оскільки не надано достатніх доказів, що вилучені речі є матеріальними об`єктами, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення або зберегли на собі сліди кримінального правопорушення та містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

Крім того, арештований військовий квиток є військово-обліковим документом, який особа зобов`язаний зберігати при собі та надавати для перевірки під час воєнного стану. За ненадання такого документу передбачено адміністративну відповідальність. Незаконне вилучення військового квитка грубо порушує конституційні права ОСОБА_5 .

Також, обшук проведено за неіснуючою адресою - на проспекті Правди, який у 2024 був перейменований на проспект Європейського Союзу. Тобто, протокол обшуку містить ознаки недопустимого доказу.

Посилається на лист слідчого№ від 02.09.2025, 30.08.2025, в якому зазначено, що у даному кримінальному провадженні прокурором Голосіївської окружної прокуратури м. Києва визначено підслідність за ТУ ДБР у м. Києві.

Відтак, прокурор Голосіївської окружної прокуратури м. Києва не мав законного права на представництво та підтримання клопотання в суді, оскільки процесуальне керівництво у кримінальних провадженнях, що розслідуються ТУ ДБР у м. Києві, здійснюється Київською міською прокуратурою. Натомість у матеріалах справа міститься заява прокурора від 02.09.2025 (арк.46), у якій він просить розглянути клопотання про арешт майна у цьому кримінальному провадженні без його участі.

Разом із тим, слідчим суддею не дотримано вимоги, передбачені ст. 172 КПК України та розглянуто клопотання без повідомлення власника майна, а копію оскаржуваного рішення надано 04 вересня 2025 року.

Заслухавши доповідь судді, доводипредставника власника майна, який просив задовольнити апеляційну скаргу, пояснення прокурора, який заперечив щодо її задоволення, вивчивши матеріали судового провадження, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Як убачається з матеріалів судового провадження, СВ Голосіївського УП ГУ НП у м. Києві здійснювалося досудове розслідування у кримінальному провадженні, відомості про яке 05 серпня 2025 року внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань під № 0002437, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 289 КК України.

У клопотанні прокурора зазначено, що 22.07.2024 невстановлена особа незаконно заволоділа транспортним засобом марки «BMW», модель «Х5», коричневого кольору, 2010 року випуску, номер кузова НОМЕР_11 , номер двигуна НОМЕР_12 , який був розмитнений на території України, однак не зареєстрований у передбаченому законом порядку та який на праві власності належить громадянину ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Досудовим розслідуванням встановлено, що на момент незаконного заволодіння транспортний засіб марки «BMW» модель «X5» коричневого кольору, 2010 року випуску, номер кузова НОМЕР_11 , номер двигуна НОМЕР_12 , без реєстраційного номера, мав технічні несправності двигуна. Так, 22.07.2024 вказаний транспортний засіб був переміщений з використанням евакуатора Mercedes-Benz 814D, р.н. НОМЕР_13 до адреси м. Київ, вул. Дегтярівська, 27 на замовлення ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

За версією органу досудового розслідування, до вчинення кримінального правопорушення ймовірно причетний ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 .

28 серпня 2025 року на підставі ухвали слідчого судді Голосіївського районного суду м. Києва від 27 серпня 2025 року проведено обшук за місцем мешкання ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , яка належить на праві власності ОСОБА_10 , під час якого виявлено та вилучено речі та документи.

Постановою слідчого СВ Голосіївського УП ГУНП у м. Києві ОСОБА_11 від 28 серпня 2025 року вилучені речі та документи визнано речовими доказами у кримінальному провадженні №0002437.

29 серпня 2025 року прокурор Голосіївської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_8 направив засобами поштовими зв`язку до Голосіївського районного суду м. Києва клопотання про накладення арешту на майно, яке виявлено та вилучено під час обшуку за місцем мешкання ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Ухвалою слідчого судді Голосіївського районного суду м. Києва від 02 вересня 2025 року клопотання прокурора задоволено.

Перевіряючи законність прийнятого рішення слідчим суддею, колегія суддів враховує практику Європейського суду з прав людини та дотримання ним вимог КПК України, які регулюють норми застосування заходів забезпечення кримінального провадження, у тому числі щодо накладення арешту на майно.

Розглядаючи клопотання про накладення арешту на майно, в порядку статей 170-173 КПК України, для прийняття законного та обґрунтованого рішення, слідчий суддя повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для арешту майна або відмови у задоволенні клопотання про арешт майна.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Згідно з вимогами ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

З огляду на положення п. 1 ч. 2, 3 ст. 170 КПК України, майно, яке відповідає критеріям, визначеним у ст. 98 КПК України, повинно вилучатися та арештовуватися незалежно від того, хто являється його власником, у кого і де воно знаходиться, незалежно від того чи належить воно підозрюваному чи іншій зацікавленій особі, оскільки в протилежному випадку не будуть досягнуті цілі застосування цього заходу - запобігання можливості протиправного впливу (відчуження, знищення, приховання) на певне майно, що, як наслідок, перешкодить встановленню істини у кримінальному провадженні.

Арешт майна з підстав передбачених п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України по суті являє собою форму забезпечення доказів і є самостійною правовою підставою для арешту майна поряд з забезпеченням цивільного позову та конфіскацією майна та, на відміну від двох останніх правових підстав, не вимагає оголошення підозри у кримінальному провадженні і не пов`язує особу підозрюваного з можливістю арешту такого майна.

Приймаючи рішення, слідчий суддя місцевого суду зазначених вимог закону дотримався.

Задовольняючи клопотання, внесене в межах кримінального провадження № 0002437, про накладення арешту на зазначене майно, слідчий суддя дослідив матеріали, додані до клопотання, прийшов до правильного висновку, що з метою збереження речових доказів, необхідно частково накласти арешт.

Слідчий суддя під час розгляду клопотання з`ясував всі обставини, з якими закон пов`язує можливість накладення арешту на майно, перевірив співрозмірність втручання у права ОСОБА_5 з потребами кримінального провадження та його зв`язок із кримінальним правопорушенням.

Як вбачається зі змісту оскаржуваної ухвали, при розгляді клопотання про арешт майна слідчий суддя дотримався вимог статей 132,170,172КПК України, взявши до уваги усі обставини, які у відповідності до ст. 173 КПК України повинні враховуватися при вирішенні питання про арешт майна.

За таких обставин, колегія суддів погоджується з висновками слідчого судді, що потреби досудового розслідування виправдовують саме такий процесуальний примус як накладення арешту на майно та надасть змогу виконати завдання, для виконання якого слідчий звернувся із клопотанням, а відтак доводи апелянта про відсутність правових підстав для арешту майна, є не переконливими.

Посилання апелянта на те, що прокурор Голосіївської окружної прокуратури м. Києва не мав законного права на представництво та підтримання клопотання в суді, оскільки 30.08.2025у даному кримінальному провадженні прокурором Голосіївської окружної прокуратури м. Києва визначено підслідність за ТУ ДБР у м. Києві, слід зазначити наступне.

27 жовтня 2025 року прокурор Голосіївської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_8 на електронну адресу Київського апеляційного суду направив листа в якому зазначив про те, що 30 серпня 2025 року процесуальним керівником у відповідності до вимог ст.ст. 216, 218 КПК України, прийнято рішення про визначення підслідності у кримінальному провадженні за третім слідчим відділом Територіального управління ДБР, розташованого у м. Києві.

З матеріалів провадження убачається, що клопотання про арешт майна направлено засобами поштового зв`язку 29 серпня 2025 року (а.с. 40), тобто на момент подачі клопотання досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0002437 здійснювалося СВ Голосіївського УП ГУ НП у м. Києві.

Крім того, у матеріалах провадження відсутні підтверджуючі документи про те, що 30 серпня 2025 року у кримінальному провадження визначено підслідність за третім слідчим відділом Територіального управління ДБР, розташованого у м. Києві.

Всі інші доводи апелянта у їх сукупності не можуть бути підставою для скасування оскаржуваної ухвали, оскільки були відомі слідчому судді та враховано ним при прийнятті рішення.

Рішення слідчого судді є законним та обґрунтованим, яке ухвалено на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, що підтверджені достатніми даними, дослідженими судом, а тому апеляційна скарга представника власника майна ОСОБА_5 - адвоката ОСОБА_6 , - задоволенню не підлягає.

При цьому колегія суддів також звертає увагу на те, що арешт майна є тимчасовим заходом забезпечення кримінального провадження, який застосовується з метою досягнення дієвості цього провадження, який в подальшому може бути скасований у визначеному законом порядку. У відповідності до вимог ст. 174 КПК України арешт майна може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Істотних порушень вимог КПК України, які б давали підстави для скасування ухвали слідчого судді, по справі не вбачається.

Керуючись статтями 117, 170, 171, 173, 309, 376, 404, 405, 407, 418, 422 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Ухвалу слідчого судді Голосіївського районного суду м. Києва від 02 вересня 2025 року, - залишити без змін, а апеляційну скаргу представника власника майна ОСОБА_5 - адвоката ОСОБА_6 , - без задоволення.

Ухвала апеляційного суду відповідно до правил, визначених ч. 4 ст. 424 КПК України, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

Єдиний унікальний № 752/20723/25 Слідчий суддя в 1-ій інстанції: ОСОБА_15

Справа № 11сс/824/7154/2025 Доповідач ОСОБА_1

Категорія ст.170 КПК