№ 1-кп/755/168/26
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"21" січня 2026 р. колегія суддів Дніпровського районного суду м. Києва в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю:

секретаря судових засідань ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,

представника потерпілого ОСОБА_6 ,

потерпілого ОСОБА_7 ,

захисників ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,

обвинувачених ОСОБА_10 , ОСОБА_11 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні клопотання прокурора щодо розгляду питання доцільності продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою обвинуваченим ОСОБА_10 , ОСОБА_11 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 187 КК України, у межах кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001651 від 28.05.2025 року,

В С Т А Н О В И Л А:

У провадженні Дніпровського районного суду м. Києва перебуває кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за 0001651 від 28.05.2025 року, за обвинуваченням ОСОБА_10 , ОСОБА_11 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 187 КК України.

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва відносно ОСОБА_12 та ОСОБА_11 було продовжено застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком не більше двох місяців.

У судовому засіданні прокурор заявив клопотання про продовження застосування обвинуваченим ОСОБА_12 та ОСОБА_11 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки останні обґрунтовано обвинувачуються у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 187 КК України, ризики, передбачені ст. 177 КПК України, продовжують існувати, зокрема те, що обвинувачені обвинувачуються у вчиненні особливо тяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі до 15 років, тому, будучи обізнаними з мірою покарання, яка їм загрожує у разі визнання їх винуватими, можуть переховуватись від суду, впливати на потерпілого та свідків, вчинити нове кримінальне правопорушення, не мають офіційного джерела доходу та міцних соціальних зв`язків, у зв`язку з чим, більш м`який запобіжний захід не зможе забезпечити їх процесуальну поведінку.

Представник потерпілого ОСОБА_6 та потерпілий ОСОБА_7 щодо продовження застосування обвинуваченим ОСОБА_12 і ОСОБА_11 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою поклалися на розсуд суду.

Захисник ОСОБА_8 заперечив проти задоволення клопотання прокурора про продовження застосування його підзахисному ОСОБА_11 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, зазначивши, що прокурор посилається на одні і ті ж ризики, не беручи до уваги те, що останній обвинувачений має на утриманні дитину та цивільну дружину, тобто, має міцні соціальні зв`язки, зареєстрований та проживає у м. Києві, зокрема, Верховний Суд та Європейський суд з прав людини вказують на те, що з часом ризики зменшуються, його підзахисний потерпілого не знав, як і останній ОСОБА_11 , конфліктів між ними не було, тому, є незрозумілим, яка мета у діях його підзахисного, тобто, щодо кваліфікації. Таким чином, вважає, що запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту з обов`язком носити електронний засіб контролю є достатнім запобіжним засобом для раніше не судимої особи.

Обвинувачений ОСОБА_11 підтримав думку свого захисника.

Захисник ОСОБА_9 заперечив проти задоволення клопотання прокурора про продовження застосування його підзахисному ОСОБА_12 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, зазначивши, що клопотання не відповідає вимогам ст. 199 КПК України, прокурор не довів те, що ризики не зменшились та нічим не підтверджені, хоча, зі сплином часу ризики зменшуються або ж зникають. Як показав потерпілий, його підзахисний у нього майно не відбирав, зазначив, що між ними ніякої розмови не було, ОСОБА_12 приїхав, щоб нагадати про борг і тоді, відбулася суперечка, тому, кваліфікація кримінального правопорушення ставиться під сумнів. Також, ОСОБА_12 раніше не судимий, до адміністративної відповідальності не притягувався, жодного процесуального статусу в кримінальних провадженнях не мав, після повномасштабного вторгнення РФ в Україну, самостійно пішов до ІНФОРМАЦІЯ_3 і вступив на військову службу, під час якої брав участь у бойових діях протягом двох років, де отримав поранення та проходив лікування до жовтня 2024 року, мали місце і хірургічні втручання, після чого, за станом здоров`я звільнений із лав ЗСУ, однак, продовжив займатися волонтерською діяльністю, вступив у добровольче об`єднання, нагороджений, отримує пенсійне забезпечення, оскільки є ветераном та має інвалідність, має на утриманні двох малолітніх дітей, які хворіють. Обвинувачений ОСОБА_12 повністю відшкодував потерпілому завдану шкоду і останній будь-яких претензій до нього не має, зокрема, його підзахисний потребує лікування та хірургічного втручання, а в умовах Державної установи «Київський слідчий ізолятор» це є неможливо, тому, у зв`язку з вищенаведеним, до його підзахисного можливо застосувати запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту за місцем його реєстрації з носінням електронного засобу контролю або ж визначити розмір застави.

Обвинувачений ОСОБА_12 підтримав думку свого захисника.

Заслухавши учасників судового провадження, вивчивши заявлені клопотання, колегія суддів приходить до наступного.

Так, згідно зі ч. 3 ст. 331 КПК України, за наявності клопотань суд під час судового розгляду зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження запобіжного заходу до закінчення двомісячного строку з дня його застосування. За результатами розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. Копія ухвали вручається обвинуваченому, прокурору та надсилається уповноваженій службовій особі до місця ув`язнення.

У вказаному кримінальному провадженні ОСОБА_12 та ОСОБА_11 висунуто обвинувачення за ч. 4 ст. 187 КК України.

Відповідно до ч. 2 ст. 8 КПК України, принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Так, що стосується питання доцільності продовження обвинуваченим запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, то при вирішенні даного питання колегія суддів враховує практику Європейського Суду з прав людини про те, що суд своїм рішенням повинен забезпечити не лише права обвинуваченого, але й високі стандарти охорони суспільних інтересів та потребує від суду більшої суворості в оцінці порушених цінностей суспільства.

Питання про те, чи є тривалість тримання під вартою обґрунтованою, відповідно до п. 79 рішення Європейського Суду з прав людини «Харченко проти України» (Заява № 40107/02) від 10 лютого 2011 року, набуло статус остаточного 10 травня 2011 року, не можна вирішувати абстрактно. Воно має вирішуватися в кожній справі з урахуванням конкретних обставин, підстав, якими національні органи мотивували свої рішення та належно задокументованих фактів, на які посилався заявник у своїх клопотаннях про звільнення з-під варти. Таке, що продовжується, тримання під вартою може бути виправданим у тій чи іншій справі лише за наявності специфічних ознак того, що цього вимагають істинні вимоги публічного інтересу, які незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважують правило поваги до особистої свободи (серед інших джерел, рішення у справі «Лабіта проти Італії» (980_009) (Labita v. Itali), [GC], № 26772/95, п. 153, ЕСНR 2000-IV.

Враховуючи обставини вчинення кримінального правопорушення, підвищену суспільну небезпечність кримінального правопорушення та відсутність достовірних відомостей про зменшення ризиків, які були встановлені судом при обранні ОСОБА_12 та ОСОБА_11 запобіжного заходу, колегія суддів вважає, що заявлені раніше стороною обвинувачення ризики не зменшилися та існують на даний час, тому підстави для застосування більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою та відповідно зміни запобіжного заходу обвинуваченим, відсутні.

Крім того, колегія суддів бере до уваги, що обвинувачені ОСОБА_12 та ОСОБА_11 обвинувачуються у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 187 КК України, за яке передбачено покарання у виді позбавлення волі до п`ятнадцяти років з конфіскацією майна, а тому, знаючи про можливу міру покарання, можуть переховуватись від суду, впливати на свідків та іншим чином перешкодити кримінальному провадженню.

Таким чином, зазначене свідчить про наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, а також дає підстави для збереження обраного обвинуваченим запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Крім того, дане кримінальне провадження знаходиться на стадії судового розгляду, докази судом на даний час в повному обсязі не досліджені.

Крім того, Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням конкретних обставин. Тримання особи під вартою може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які незважаючи на існування презумпції невинуватості переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи. При розгляді питання про доцільність тримання особи під вартою судовий орган повинен брати до уваги фактори, які можуть мати відношення до справи: характер (обставини) і тяжкість передбачуваного злочину; обґрунтованість доказів того, що саме ця особа вчинила злочин; покарання, яке можливо буде призначено в результаті засудження; характер, минуле, особисті та соціальні обставини життя особи, його зв`язки з суспільством (див. рішення у справі «Єчюс проти Литви», заява № 34578/97, п. 93).

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 176-177, 183, 199, 331, 369 КПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою обвинуваченим ОСОБА_10 та ОСОБА_11 - задовольнити.

Продовжити дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченим ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у Державній установі «Київський слідчий ізолятор» Міністерства юстиції України, строком не більше двох місяців - до 21 березня 2026 року включно.

Копію ухвали вручити обвинуваченим, прокурору та направити до Державної установи «Київський слідчий ізолятор» Міністерства юстиції України.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Головуючий суддя:

Суддя:

Суддя: