Справа № 464/4429/24
пр.№ 1-кп/464/324/25
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29.12.2025 року

Сихівський районний суд м.Львова

в складі: головуючої-судді ОСОБА_1 ,

секретар судових засідань ОСОБА_2

з участю прокурора ОСОБА_3

захисника ОСОБА_4

законного представника ОСОБА_5

особи, відносно якої вирішується питання про застосування примусових заходів виховного характеруОСОБА_6

потерпілої ОСОБА_7

представника потерпілого ОСОБА_8

розглянувши у закритому судовому засіданні у залі суду в м.Львові клопотання про застосування примусових заходів виховного характеру відносно неповнолітнього ОСОБА_6 у кримінальному провадженні №410000532 від 20.06.2024 року про обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.291 КК України,-

в с т а н о в и в:

ОСОБА_6 19 червня 2024 року приблизно о 20 годині 15 хвилин, керуючи легким персональним електричним транспортним засобом (електросамокатом) марки «Wings» бортовий номер (L043), який згідно із ст. 1 Законом України «Про автомобільний транспорт» є колісним транспортним засобом, який оснащений та приводиться в рух виключно електричними тяговими двигунами (одним чи декількома) із потужністю у діапазоні до 1000 Вт, системою акумулювання електричної енергії (акумуляторною батареєю), яка здатна заряджатися шляхом підключення до зовнішнього джерела електричної енергії, з одним, двома, трьома або чотирма колесами, який має максимальну конструктивну швидкість у діапазоні до 25 кілометрів на годину, та рухаючись ним по тротуару вул.Зеленої в напрямку до вул. Вулецької міста Львова, грубо порушуючи вимоги Правил дорожнього руху України, затверджених Постановою Кабінету міністрів України №1306 від 10.10.2001, із змінами та доповненнями, а саме: п. 1.5 «дія або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків»; п. 2.3. підпункт б) «бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі»; підпункт д) «не створювати своїми діями загрози безпеці дорожнього руху», п.11.13. «забороняється рух транспортних засобів по тротуарах і пішохідних доріжках, крім випадків, коли вони застосовуються для виконання робіт або обслуговування торговельних та інших підприємств, розташованих безпосередньо біля цих тротуарів або доріжок, за відсутності інших під`їздів і за умови виконання вимог пунктів 26.1, 26.2 та 26.3 цих правил» був не уважним, не стежив за дорожньою обстановкою, своїми діями створив загрозу безпеці дорожнього руху, зокрема, під час руху по тротуарі, не зменшив швидкість керованого ним легкого персонального електричного транспортного засобу (електросамокату) до повної його зупинки, та поблизу перехрестя вулиць Зелена - Вулецька у м.Львові, здійснив наїзд на ОСОБА_9 , котра рухалась по тротуару в попутному напрямку руху самоката, внаслідок чого пішохід ОСОБА_9 отримала закритий перелом дистального метаепіфіза правої променевої кістки зі зміщенням фрагментів, який відносяться до середнього ступеня тяжкості тілесних ушкоджень за критерієм тривалого розладу здоров`я.

В судовому засіданні ОСОБА_6 вину у скоєному визнав, зазначив, що 19 червня 2024 року ввечері разом із своїм другом рухались на електросамокаті, яким він керував. Їхали ним по тротуару, на вул. Зеленій побачили потерпілу, яка йшла по тротуару, він засигналив та маючи намір її об`їхати, прийняв ліворуч, в той час потерпіла теж ступила лівіше, і він відчув легкий контакт. Проїхавши кілька метрів його друг обернувся і побачив, що потерпіла впала. Тоді вони повернулись, допомогли їй встати, вибачились, за її проханням завели її додому. Вдома син потерпілої почав на них кричати, кілька разів їх вдарив, сказав викликати батьків. Вони запропонували відшкодувати шкоду, на що він спочатку погодився на 5 тис. грн., однак поки вони шукали гроші він викликав швидку, а потім приїхала поліція. Дуже шкодує, що трапилась така ситуація, зробив для себе висновки, дуже переживав за цю подію, звертався за психологічною допомогою. Після цього випадку не користується самокатами, його батько є для нього авторитетом, який належно його виховує, просить застосувати до нього виховні заходи.

Крім визнання неповнолітнім обвинуваченим своєї вини його винуватість доведена наступними доказами :

показаннями потерпілої, яка суду ствердила, що 19.06.2024 ввечері близько 20 год. йшла по тротуару по вул. Зеленій у м.Львові до перехрестя з вул.Вулецькою, коли на неї наїхали самокатом ззаду, від чого вона впала на землю, обдерла коліна, обличчя та зламала руку. Хлопці, які їхали на самокаті допомогли їй встати, завели її додому, по дорозі вибачались. Вдома син викликав швидку, а потім поліцію. В лікарню куди її забрала швидка приїхали мами цих хлопців, які в травматології оплатили за ліки та медикаменти. Їй наклали гіпс на руку, який вона проносила півтора місяці, в подальшому через ускладнення їй було рекомендовано оперативне втручання із встановленням металевої конструкції, яке проведено 19.08.2024, після чого вона проносила лангету 3 місяці, через що не могла користуватись рукою. Проти застосування заходів виховного характеру не заперечує, однак просить у повному обсязі задоволити цивільний позов, оскільки їй було спричинено матеріальної шкоди, яка полягає у витратах на лікування, а також моральну шкоду.

показаннями свідка ОСОБА_10 , який суду зазначив, що 19 червня 2024 року ввечері разом із своїм другом ОСОБА_6 рухались на електросамокаті, яким він керував ОСОБА_11 . Їхали по тротуару на вул.Зеленій, бо велодоріжка у поганому стані. По тротуару перед ними йшла потерпіла, ОСОБА_12 їй засигналив та спробував її об`їхати зліва, але вона теж ступила вліво і відбувся контакт. Проїхавши кілька метрів він обернувся і побачив, що потерпіла впала. Тоді вони повернулись, допомогли їй встати, вибачились, на її прохання завели її додому. Вдома син потерпілої почав на них кричати, кілька разів їх вдарив, сказав викликати батьків. Вони запропонували відшкодувати шкоду, бо злякались, на що він спочатку погодився на 5 тис. грн., однак поки вони шукали гроші він викликав швидку, а потім приїхала поліція.

даними протоколу огляду місця події, схеми та фототаблиці, з яких вбачається, що подія мала місце на тротуарі, на якому також знаходиться електросамокат марки «Wings», бортовий номер НОМЕР_1 , ширина тротуару, яка становить 2м, наявність велодоріжки.

даними протоколу огляду речового доказу, згідно з яким оглянуто електросамокат марки «Wings», бортовий номер НОМЕР_1 .

даними висновку експерта, в результаті інженерно технічної експертизи №СЕ-19/114-24/15995-ІТ від 08.08.2024, з якого вбачається, що на момент огляду робоча гальмівна система та система рульового керування електросамокату марки «Wings», бортовий номер НОМЕР_1 знаходяться в працездатному стані та можуть виконувати функції передбачені конструкцією.

даними висновку експерта, в результаті інженерно технічної експертизи №СЕ-19/114-24/18385-ІТ від 26.09.2024, з якого вбачається, що в особи, яка керує транспортним засобом та здійснює рух по тротуару в умовах обстановки дорожньо-транспортної пригоди, за відсутності передумов, які б такий рух передбачали, технічна можливість запобігти настанню дорожньо-транспортної пригоди (наїзду на пішохода) обумовлюється дотриманням вимог п.10.1 (в терміні «транспортний засіб») та п.11.13 Правил дорожнього руху України. В даній дорожній ситуації, дії особи, що керує транспортним засобом та здійснює рух по тротуару в умовах обстановки дорожньо-транспортної пригоди, за відсутності передумов, які б такий рух передбачали, не відповідали технічним вимогам п.10.1 (в терміні «транспортний засіб») та п.11.13 Правил дорожнього руху України і вказана невідповідність дій знаходиться в причинно-наслідковому зв`язку із настанням дорожньо-транспортної пригоди.

даними висновку судово-медичної експертизи №124/2024, з якого вбачається у ОСОБА_9 була виявлена травма - закритий перелом дистального метаепіфіза правої променевої кістки зі зміщенням фрагментів, який відносяться до середнього ступеня тяжкості тілесних ушкоджень за критерієм тривалого розладу здоров`я, яка утворилась внаслідок контакту із тупими предметами, могла утворитись під час дорожньо-транспортної пригоди 19.06.2024 близько 20.15 год. Забої колін, множинні дрібні садна лівої половини обличчя відносяться до легких тілесних ушкоджень.

даними висновку додаткової судово-медичної експертизи №209/2024, з якого вбачається, що у ОСОБА_9 була травма тіла у вигляді закритого перелому дистального метаепіфіза правої променевої кістки зі зміщенням фрагментів, який відносяться до середнього ступеня тяжкості тілесних ушкоджень за критерієм тривалого розладу здоров`я. Вказана травма утворилась внаслідок контакту із тупими предметами, могла утворитись під час дорожньо-транспортної пригоди 19.06.2024 близько 20.15 год. Забої колін, множинні дрібні садна лівої половини обличчя відносяться до легких тілесних ушкоджень.

Оцінюючи вказані докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що такі є належними, допустими та достовірними, а їх сукупність є достатньою для висновку про винуватість обвинуваченого.

Показання свідків ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 ,суд вважає такими, що не мають значення для даного кримінального провадження, оскільки такі повідомили обставини, що мали місце після події і стосуються іншого факту - нанесення чи не нанесення ударів сином потерпілої неповнолітнім, однак, такі підлягають встановленню у іншому кримінальному провадженні, і жодним чином не впливають на кримінально-правову кваліфікацію даної події.

Також, суд вважає необгрунтованими покликання захисника на недопустимість доказів, зважаючи на наступне. Щодо безпідставності внесення відомостей до ЄРДР то таке спростовується положеннями ст.25 та ст.214 КПК України, яка зобов`язує внести відомості до ЄРДР та здійснити розслідування у кожному випадку виявлення ознак кримінального правопорушення, а у даному випадку такі ознаки були наявні. Щодо розслідування неуповноваженою особою то таке спростовується наказом ГУНП у Львівській області №1100 від 22.03.2024 розслідування кримінальних проваджень за участю дітей закріплено за слідчим СВРЗСТ ОСОБА_17 , а у разі її відсутності такі обов`язки покладаються на слідчого того ж підрозділу ОСОБА_18 , відтак, останній також уповноважений на розслідування кримінальних проваджень щодо неповнолітніх, і той факт, що згідно відповіді на адвокатський запит слідчий ОСОБА_17 виконувала службові обов`язки не впливає на відсутність повноважень у слідчого ОСОБА_18 , оскільки відсутність не є поняттям тотожним невиконанню службових обов`язків. Покликання на недопустимість огляду місця події, оскільки відомості до ЄРДР внесено пізніше є безпідставним, оскільки ч.3 ст.214 КПК України дозволяє проводити огляд місця події до внесення відомостей до ЄРДР, а зважаючи на те що огляд було завершено 19.06.2024 о 23.13 год, внесення відомостей до ЄРДР о 08.03 год. 20.06.2024 відповідає вимогам ч.3 ст.214 КПК України. Покликання на недопустимість висновків експертиз теж є необгрунтованим, оскільки такі експертизи проведені уповноваженими особами, на підставі документів, отриманих у визначений законом спосіб, оскільки право на подачу доказів потерпілим визначено п.3 ч.1 ст.56 КПК України, а тому подання потерпілою медичних документів, які стали підставою проведення експертиз, є правомірним. З огляду на наведене, будь-які підстави для визнання доказів недопустимими відсутні.

Враховуючи позицію сторін, які підтримали клопотання щодо застосування примусового заходу виховного характеру, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ч. 1 ст. 497 КПК України, якщо під час досудового розслідування прокурор дійде висновку про можливість виправлення неповнолітнього, який обвинувачується у вчиненні вперше кримінального проступку, необережного нетяжкого злочину без застосування кримінального покарання, він складає клопотання про застосування до неповнолітнього обвинуваченого примусових заходів виховного характеру і надсилає його до суду.

Згідно з ч.1 ст.97 КК України неповнолітнього, який вперше вчинив кримінальний проступок або необережний нетяжкий злочин, може бути звільнено від кримінальної відповідальності, якщо його виправлення можливе без застосування покарання. У цих випадках суд застосовує до неповнолітнього примусові заходи виховного характеру, передбачені частиною другою статті 105 цього Кодексу.

Відповідно до роз`яснень, які містить п.7 Постанови Пленуму Верховного Суду України №2 від 15.06.2006 «Про практику розгляду судами справ про застосування примусових заходів виховного характеру» передача неповнолітнього під нагляд батьків або осіб, які їх заміняють (п. 3 ч. 2 ст. 105 КК України), допускається лише за наявності даних про те, що вони здатні забезпечити позитивний виховний вплив на нього та постійний контроль за його поведінкою.

Питання про передачу неповнолітнього під нагляд батьків або осіб, які їх заміняють, суд повинен вирішувати з урахуванням даних, що їх характеризують. Неприпустимо передавати неповнолітнього під нагляд батька чи матері, які позбавлені батьківських прав, а також батьків чи інших осіб, котрі через свою поведінку не здатні позитивно впливати на нього. Хоча в законі не передбачено обов`язкове отримання згоди батьків або осіб, які їх заміняють, на передачу їм неповнолітнього під нагляд, суд має отримати таку згоду. Строк нагляду, передбаченого п. 3 ч. 2 ст. 105 КК України, суд встановлює з урахуванням конкретних обставин справи та мети виправлення неповнолітнього. Цей нагляд має здійснюватися, як правило, не менше одного року, оскільки за коротшого строку він буде малоефективним (але не довше, ніж до досягнення особою повноліття).

Судом встановлено, що неповнолітній ОСОБА_6 вперше вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 291 КК України у віці 16 років, яке відповідно до ч.2 ст.12 КК України є необережним нетяжким злочином, щиро розкаявся у вчиненому, виключно позитивно характеризується за місцем навчання, виховується у повній сім`ї, батьки приділяють належну увагу його вихованню та навчанню, надав згоду на участь у Програмі відновного правосуддя за участі неповнолітнього, перебуває на утриманні свого батька ОСОБА_5 , вступив на навчання до вищого навчального закладу.

ОСОБА_5 є батьком неповнолітнього ОСОБА_6 , не позбавлений батьківських прав щодо нього, має на нього позитивний виховний вплив, просить передати сина під його нагляд .

Враховуючи вищевикладене, зважаючи на вимоги закону, беручи до уваги характер вчиненого правопорушення, особу неповнолітнього, умови проживання та виховання, суд приходить до висновку, що його виправлення можливе без призначення покарання, а тому до нього слід застосувати примусовий захід виховного характеру у вигляді передачі під нагляд батька, звільнивши його від кримінальної відповідальності.

Вирішуючи цивільний позов потерпілої ОСОБА_9 , суд вважає, що такий підлягає до задоволення частково, виходячи з наступного.

У відповідності до положень ч.1 ст.129 КПК України постановляючи ухвалу про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, суд залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому.

Згідно із положеннями ст.1179 Цивільного кодексу України неповнолітня особа (у віці від чотирнадцяти до вісімнадцяти років) відповідає за завдану нею шкоду самостійно на загальних підставах. У разі відсутності у неповнолітньої особи майна, достатнього для відшкодування завданої нею шкоди, ця шкода відшкодовується в частці, якої не вистачає, або в повному обсязі її батьками (усиновлювачами) або піклувальником, якщо вони не доведуть, що шкоди було завдано не з їхньої вини.

Як встановлено судом, внаслідок вчинення неповнолітнім ОСОБА_6 необережного нетяжкого злочину потерпілій було спричинено тілесні ушкодження у виглядізакритого перелому дистального метаепіфіза правої променевої кістки зі зміщенням фрагментів, який відносяться до середнього ступеня тяжкості тілесних ушкоджень за критерієм тривалого розладу здоров`я потерпілій завдано матеріальної шкоди в сумі 48 432 грн., яка полягає у понесених витратах на лікування, оплату операційного втручання та медикаментів, понесення яких підтверджено долученими до позову квитанціями та чеками. Покликання захисника на відсутність зв`язку між травмою та понесеними витратами жодними фактичними даними не підтверджено та спростовується наданими медичними документами.

Також їй заподіяно і моральної шкоди, яка полягає у душевних переживаннях через спричинений фізичний біль. Необхідність лікування та оперативного втручання, неможливість повноцінно користуватись рукою тривалий час, вжиття заходів до захисту порушеного права, призвело до порушення її усталеного і звичного способу життя.

Відтак, враховуючи зазначені обставини, тривалість вимушених змін та зусилля докладені до відновлення звичного життєвого становища, а також вимоги розумності та справедливості, суд приходить до висновку, що в користь потерпілої слід стягнути грошове відшкодування за спричинену моральну шкоду в сумі 40 000 грн.

У відповідності до ст.1179 Цивільного кодексу України вказане відшкодування матеріальної та моральної шкоди підлягає сттягненню з ОСОБА_6 , а у разі відсутності у нього коштів чи майна, достатнього для відшкодування шкоди, в частці, якої не вистачає або в повному обсязі стягнення проводити з його батька ОСОБА_5 , однак, при досягненні ОСОБА_6 повноліття (ІНФОРМАЦІЯ_2 року) стягнення проводити з нього особисто.

Керуючись ст.ст. ст. 292, 370, 372, 376, 392, 395, 497 КПК України, суд,-

у х в а л и в :

застосувати до ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Львова, примусовий захід виховного характеру у вигляді передачі під нагляд батька - ОСОБА_5 до досягнення ним повноліття, тобто, до ІНФОРМАЦІЯ_3 року.

Цивільний позов задоволити частково. Стягнути з ОСОБА_6 в користь ОСОБА_9 48 432 грн відшкодування матеріальної шкоди та 40 000 грн відшкодування моральної шкоди. В разі відсутності у неповнолітнього ОСОБА_6 коштів чи майна, достатнього для відшкодування шкоди, в частці, якої не вистачає або в повному обсязі, стягнення проводити з його батька - ОСОБА_5 . При досягненні ОСОБА_6 повноліття (ІНФОРМАЦІЯ_2 року) стягнення проводити з нього особисто.

У задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу може бути подана безпосередньо до Львівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Головуюча: