Справа № 206/6779/25
Провадження № 1-кп/206/461/25
УХВАЛА

25 грудня 2025 року м. Дніпро

Самарський районний суд міста Дніпра

у складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченої ОСОБА_4 , обвинуваченої ОСОБА_5 , захисника ОСОБА_6 , захисника ОСОБА_7 , особи стосовно якої накладено арешт у кримінальному провадженні ОСОБА_8 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання адвоката ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченої ОСОБА_4 про зміну запобіжного заходу у кримінальному провадженні № 0000039 за обвинуваченням ОСОБА_4 , ОСОБА_5 у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28, ч.2 ст. 369-2 КК України,-

Керуючись ст. ст.177,182,193-194,199,309,395КПК України, суддя, -

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Самарського районного суду міста Дніпра перебуває кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_4 , ОСОБА_5 у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28, ч.2 ст. 369-2 КК України.

Захисником обвинуваченої ОСОБА_4 адвокатом ОСОБА_6 , подано клопотання про зміну обвинуваченій запобіжного заходу у виді застави на особисте зобов'язання. В обґрунтування клопотання захисник посилається на те, що 23.08.2025, ОСОБА_4 в кримінальному провадженні № 0000039 було повідомлено про підозру у вчиненні злочину передбаченому ч. 5 ст. 27, ч.3 ст. 368 КК України.

Ухвалою слідчого судді Індустріального районного суду міста Дніпра від 23.08.2025 до його підзахисній застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою до 19.10.2025, визначено ОСОБА_4 заставу в розмірі 120 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 363 360 грн.

27.08.2025, на виконання вищезазначеної ухвали Індустріального суду м. Дніпра від 23.08.2025, на депозитний рахунок Державної судової адміністрації, за ОСОБА_4 була внесена застава у розмірі 363 360, 00 грн.

19.11.2025, ОСОБА_4 повідомлено про нову підозру за ч.2 ст. 28, ч. 2 ст.369-2КК України, тобто у вчиненні злочину, який відповідно до ч. 4 ст. 12 КК України єнетяжким, проте розмір застави відповідно до пункту 1 частини п`ятої статті 182 КПКУкраїни не зменшувався.

На час звернення до суду з даним клопотанням у справі №206/6779/25 (кримінальне провадження №0000039), відсутні правові (законні) підстави для застосування до обвинуваченої ОСОБА_4 на стадії судового провадження запобіжного заходу у вигляді застави, тому як відсутні підстави вважати та/або стверджувати про існування ризиків того, що обвинувачена може здійснити дії, передбачені ч.1 ст.177 КПК України, а також для застосування застави відсутня легітимна (законна) мета, у вигляді забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього обов`язків, тому як обов`язки передбачені ч.5 ст.194 КПК України на обвинувачену судом не покладені, у встановленому ч.7 ст.197 КПК України порядку не продовжувалась.

Обвинувачена з 23.08.2025 року не переховується від органу досудового розслідування та суду, була присутня на всіх слідчих діях, жодних зауважень та/або нарікань з цього приводу у сторони обвинувачення не було.

У обвинуваченої відсутня об`єктивна можливість знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, тому як досудове розслідування у кримінальному провадженні завершено 19.11.2025.

Відповідно до санкції ч. 2 ст.369-2 КК України, вказаний злочин відноситься до нетяжких.

Згідно п.1 ч. 5 ст. 182 КПК України, розмір застави визначається у таких межах: 1) щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні нетяжкого злочину, - від одного до двадцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; при цьому, ч. 5 ст.182 КПК України, не надає право визначити підозрюваному, обвинуваченому у вчинення нетяжкого злочину заставу у розміру більшому ніж зазначену у п.1 ч.5 ст. 182 КПК України.

З урахуванням викладеного, захисник вважає, що відсутні законні (правові) підстави для продовження застосування у справі №206/6779/25 на стадії судового провадження до обвинуваченої ОСОБА_4 такого запобіжного заходу, як застава.

Окрім викладеного, також захисник просить суд звернути увагу на те, що обвинувачена ОСОБА_4 є інвалідом третьої групи, потребує постійного лікування, а її донька ОСОБА_8 , яка є заставодавцем та працює медичною сестрою в лікарні, не може забезпечити належний рівень життя та вирішення питання продовження лікування ОСОБА_4 .

Захисник ОСОБА_6 та обвинувачена ОСОБА_4 у судовому засіданні підтримали клопотання, просили його задовольнити з підстав, викладених у ньому.

Прокурор ОСОБА_3 у судовому засіданні просив відмовити у задоволенні клопотання, оскільки ризики, визначені ухвалою про обрання запобіжного заходу на час розгляду кримінального провадження у суді не відпали.

Заслухавши думку учасників процесу, вивчивши матеріали справи, суд доходить таких висновків.

Судом встановлено, що ухвалою слідчого судді Індустріального районного суду міста Дніпра від 23 серпня 2025 року щодо ОСОБА_4 було застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з визначенням застави у розмірі 120 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що відповідало правовій кваліфікації дій на момент повідомлення про підозру та оцінці наявних тоді ризиків, передбачених ст. 177 КПК України.

Суд зазначає, що застава у розмірі 363 360 грн була внесена не самою обвинуваченою, а третьою особою ОСОБА_8 , що підтверджується платіжними документами, наявними в матеріалах кримінального провадження. Вказана обставина підлягає врахуванню судом при оцінці пропорційності подальшого застосування запобіжного заходу, оскільки фактичний майновий тягар забезпечення належної процесуальної поведінки обвинуваченої покладено на іншу особу, яка не є учасником кримінального провадження в статусі обвинуваченого.

Разом із тим, як убачається з матеріалів кримінального провадження та не заперечується сторонами, 19 листопада 2025 року ОСОБА_4 було повідомлено про нову підозру за ч. 2 ст. 28, ч. 2 ст. 369-2 КК України, тобто у вчиненні нетяжкого злочину відповідно до положень ч. 4 ст. 12 КК України, після чого кримінальне провадження надійшло до суду для розгляду по суті.

Суд також встановив, що ухвалою слідчого судді, якою було застосовано запобіжний захід у вигляді застави, на ОСОБА_4 були покладені процесуальні обов`язки, строк дії яких закінчився, а у порядку, визначеному ч. 7 ст. 194 КПК України, вони не продовжувалися. Натомість сторона обвинувачення не ініціювала перед судом питання про продовження дії таких обов`язків.

Суд зазначає, що хоча кримінальним процесуальним законом не встановлено граничного строку дії запобіжного заходу у вигляді застави, такий захід не може застосовуватися формально та без оцінки його необхідності й пропорційності на кожній стадії кримінального провадження. Закінчення строку дії обов`язків, покладених ухвалою слідчого судді, у сукупності з відсутністю доведених ризиків підлягає врахуванню судом при вирішенні питання про доцільність подальшого застосування застави.

Відповідно до ч. 7 ст. 42 КПК України протягом усього часу з моменту набуття певною особою статусу обвинуваченого, на неї покладено певні процесуальні обов`язки, а саме: прибути за викликом до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду, а в разі неможливості прибути за викликом у призначений строк - заздалегідь повідомити про це зазначених осіб; виконувати обов`язки, покладені на нього рішенням про застосування заходів забезпечення кримінального провадження; підкорятися законним вимогам та розпорядженням слідчого, прокурора, слідчого судді, суду; надавати достовірну інформацію представнику персоналу органу пробації, необхідну для підготовки досудової доповіді.

Отже, на даний момент стосовно обвинуваченої ОСОБА_4 діє запобіжний захід у вигляді застави. Ухвала суду в частині покладення обов`язків припинила свою дію.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого.

Частиною 1 ст. 201 КПК України визначено, що обвинувачений, до якого застосовано запобіжний захід, його захисник, має право подати до місцевого суду, клопотання про зміну запобіжного заходу, в тому числі про скасування чи зміну додаткових обов`язків, передбачених частиною п`ятою статті 194 цього Кодексу та покладених на нього слідчим суддею, судом, чи про зміну способу їх виконання.

Зміст та форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких відносяться верховенство права і законність (ч.1 ст.7 КПК України).

Статтею 8 КПК Українивизначено, що кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави; такий принцип застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Клопотання про зміну запобіжного заходу розглядається за правилами, передбаченими для розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу.

Так, ч.1 ст.194 КПК України встановлює, що під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Кримінальне процесуальне законодавство не визначає переліку підстав зміни запобіжного заходу за клопотанням сторони захисту, ст. 201 КПК України вказує тільки на те, що до клопотання мають бути додані документи, якими обґрунтовуються доводи клопотання.

Зміна чи скасування запобіжного заходу обумовлюється тим, що в ході кримінального провадження змінюються підстави застосування чи обставини, що враховувалися при обранні запобіжного заходу, внаслідок чого запобіжний захід може бути скасований або замінений на інший більш або менш суворий.

Зміна запобіжного заходу може полягати у зміні виду запобіжного заходу, скасуванні, зміні або покладенні додаткових обов`язків, передбачених ч. 5 ст.194 КПК, чи у зміні способу виконання цих обов`язків.

При цьому суд зазначає, що зі спливом часу запобіжного заходу ризики, що він мав на меті запобігти, значно зменшуються або взагалі зникають. Це пов`язано з тим, що сам запобіжний захід є тимчасовим обмеженням прав особи, і його метою є уникнення певних дій з боку підозрюваного/обвинуваченого, які можуть перешкоджати кримінальному провадженню або вчиненню нових злочинів.

Хоча тяжкість покарання є одним з факторів, що враховуються при обранні запобіжного заходу, вона не є вирішальною. Основним критерієм є наявність ризиків, що виправдовують застосування запобіжного заходу. З плином часу, особа, яка перебуває під запобіжним заходом, має можливість продемонструвати свою поведінку, яка свідчить про зменшення ризиків втечі, перешкоджання розслідуванню, або вчинення нового злочину.

Даних щодо зміни запобіжного заходу ОСОБА_4 у зв`язку із порушенням нею обов`язків, покладених судом відповідно до ч.5, 6 ст. 194 КПК України та звернення застави в дохід держави, матеріали справи не містять.

Доводи сторони захисту щодо наявності у ОСОБА_4 інвалідності ІІІ групи та необхідності постійного лікування судом до уваги не приймаються, оскільки будь-які належні та допустимі докази на підтвердження зазначених обставин до матеріалів клопотання не долучені, а під час судового розгляду вони не були підтверджені у порядку, передбаченому КПК України.

Водночас відсутність доказів щодо стану здоров`я обвинуваченої не впливає на загальний висновок суду про те, що на час розгляду клопотання стороною обвинувачення не доведено наявність актуальних ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, які б обґрунтовували подальше застосування запобіжного заходу у вигляді застави.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 194 КПК України, при вирішенні питання про застосування чи зміну запобіжного заходу суд зобов`язаний перевірити наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, а також оцінити, чи є застосований запобіжний захід необхідним та пропорційним поставленій меті.

Судом установлено, що на час розгляду даного клопотання ОСОБА_4 належним чином виконувала покладені на неї процесуальні обов`язки, від органів досудового розслідування та суду не переховувалася, з`являлася за всіма викликами, фактів порушення нею процесуальної дисципліни або перешкоджання кримінальному провадженню стороною обвинувачення не наведено та суду не доведено.

Крім того, досудове розслідування у кримінальному провадженні завершено, обвинувальний акт передано до суду, у зв`язку з чим об`єктивна можливість впливу обвинуваченої на хід досудового розслідування, знищення чи спотворення доказів, на які посилався орган досудового розслідування при первинному обранні запобіжного заходу, фактично відсутня.

Посилання прокурора на те, що ризики, визначені ухвалою слідчого судді від 23 серпня 2025 року, не відпали, суд оцінює критично, оскільки такі доводи не підкріплені конкретними фактичними обставинами, які б свідчили про їх актуальність саме на стадії судового розгляду, та зводяться до формального відтворення попередньої правової позиції сторони обвинувачення.

З урахуванням наведеного, суд доходить висновку, що продовження застосування до ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді застави за відсутності чинних процесуальних обов`язків, а також за відсутності доведених ризиків, не відповідає вимогам законності, необхідності та пропорційності, у зв`язку з чим клопотання захисника підлягає задоволенню, а запобіжний захід зміні на більш м`який.

Частина 1ст.189 КПК визначає, що особисте зобов`язання полягає у покладенні на підозрюваного, обвинуваченого зобов`язання виконувати покладені на нього слідчим суддею, судом обов`язки, передбаченістаттею 194 цього кодексу.

Відповідно до ч.2 ст.189 КПК підозрюваному, обвинуваченому письмово під розпис повідомляються покладені на нього обов`язки та роз`яснюється, що в разі їх невиконання до нього може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід і на нього може бути накладено грошове стягнення в розмірі від 0,25 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Суд вважає, що запобіжний захід у виді особистого зобов`язання, із покладенням на обвинуваченого обов`язків відповідно до ст.194 КПК України, буде необхідним і достатнім для ОСОБА_9 та забезпечать належну їй поведінку під час розгляду справи.

Керуючись ст.177,189,194,201,331 КПК України,суд,-

УХВАЛИВ:

Клопотання адвоката ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченої ОСОБА_4 про зміну запобіжного заходу у кримінальному провадженні № 0000039 за обвинуваченням ОСОБА_4 , ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28, ч.2 ст. 369-2 КК України- задовольнити.

Змінити обвинуваченій ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді застави на особисте зобов'язання.

Покласти на обвинувачену ОСОБА_4 на строк до 23.02.2026 наступні обов`язки:

- прибувати за кожною вимогою прокурора, суду;

- не відлучатися за межі Дніпропетровської області без дозволу прокурора, суду;

- повідомляти прокурора, суд про зміну місця проживання чи роботи;

- утримуватися від спілкування зі свідками та експертами у даному кримінальному провадженні;

Роз`яснити обвинуваченій ОСОБА_4 , що у разі невиконання цих обов`язків до неї може бути застосовано більш жорсткий запобіжний захід, а також накладено грошове стягнення.

Заставу у розмірі 363 360 (триста шістдесят три тисячітриста шістдесят) грн 00 коп., що внесена на депозитний рахунок ТУ ДСА України в Дніпропетровській області, код отримувача 26239738 згідно платіжної інструкції № 75А9-5Р88-В88Е-3СТС від 27.08.2025, за ухвалою слідчого судді Індустріального районного суду міста Дніпра від 23.08.2025 по справі № 202/8097/25 - повернути застоводавцю ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП № НОМЕР_1 .

Ухвала оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали проголошено 26.12.2025 о 14.00 год.

Суддя ОСОБА_1