Справа № 405/1060/25
провадження № 1-кс/405/383/26
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30.01.2026 м. Кропивницький

слідчий суддя Подільського районного суду міста Кропивницького ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 , захисника адвоката ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Кропивницькому клопотання старшого слідчого відділу розслідування особливо тяжких злочинів СУ ГУНП в Кіровоградській області ОСОБА_6 , у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000112 від 17.02.2025 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 191, ч. 4 ст. 409 КК України про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю м. Кіровограда, українцю, громадянину України, зареєстрованому за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючому: АДРЕСА_2 , на момент затримання військовослужбовця, перебуваючого на посаді водія-електрика (05тр) відділення збору та обробки інформації взводу безпілотних авіаційних комплексів батареї управління та артилерійської розвідки, а також на посаді такелажника (02 тр) такелажного відділення взводу забезпечення 2 самохідного артилерійського дивізіону військової частини НОМЕР_1 , раніше не судимого,

ВСТАНОВИВ:

старший слідчий відділу розслідування особливо тяжких злочинів СУ в Кіровоградській області ОСОБА_6 , звернувся з даним клопотанням до слідчого судді Подільського районного суду міста Кропивницького, відповідно до якого просив застосувати до ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 запобіжний захід у виді тримання під вартою, з підстав вказаних в клопотанні.

Прокурор у судовому засіданні надав пояснення, згідно з якими клопотання підтримав та просив задовольнити.

Захисник та підозрюваний у судовому засіданні кожен окремо надали пояснення, згідно з якими заперечували щодо задоволення клопотання. Підозру вважали не обґрунтованою, а ризики не доведеними, просив застосувати інший запобіжний захід, а саме особисте зобов`язання.

Свідок ОСОБА_7 у судовому засіданні надав показання, відповідно до яких суду показав, що підозрюваний є військовослужбовцем ЗСУ, зарекомендував себе з позитивної сторони як дисциплінований та працелюбний військовослужбовець. Службові обов`язки виконував у повному обсязі, проявляв ініціативу, умів раціонально розподіляти сили та засоби для виконання першочергових завдань. Також свідок наголосив на важливості підрозділу, в якому проходить службу ОСОБА_4 та на тому, що відсутність підозрюваного може призвести до дезорганізації та декомпенсації роботи підрозділу, що негативно вплине на оперативність оборони країни.

Отже слідчим суддею показання свідка, який обізнаний у якому кримінальному правопорушенні підозрюється ОСОБА_4 оцінюються, як такі, що надані не стільки з метою позитивного характеризування підозрюваного, скільки задля доведення до суду об`єктивної необхідності перебування ОСОБА_4 у складі ЗСУ, на командному пункті РЕБ, задля виконання оборонних завдань по подавленню засобів ураження, які використовує противник.

Заслухавши сторін та дослідивши матеріали клопотання, дослідивши характеристику підозрюваного, надану захисником, оцінивши показання свідка, слідчий суддя прийшов до наступних висновків.

Встановлено, що у провадженні слідчого управління ГУНП в Кіровоградській області перебувають матеріали досудового розслідування внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань №0000112 від 17.02.2025 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 191, ч. 4 ст. 409 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що Згідно ст. 1 Закону України «Про оборону України» воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози та забезпечення національної безпеки, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню, військовим адміністраціям та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози, відсічі збройної агресії та забезпечення національної безпеки, усунення загрози небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.

Відповідно до указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 № 64/2022 та Закону України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 № 2102-ІX введено воєнний стан на всій території України.

У подальшому Указами Президента України та відповідними законами воєнний стан неодноразово продовжувався. Відтак, з 24.02.2022 по теперішній час в Україні діє воєнний стан.

Згідно з ст. 17 Конституції України, захист суверенітету і територіальної цілісності України, забезпечення її економічної та інформаційної безпеки є найважливішими функціями держави, справою всього Українського народу.

Відповідно до ст. 65 Конституції України захист Батьківщини, незалежності і територіальної цілісності України є обов`язком громадян України.

Відповідно до ст. 68 Конституції України, кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей. Незнання законів не звільняє від юридичної відповідальності.

Згідно з ст. 11 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, військовослужбовці зобов`язані свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок; постійно підвищувати рівень військових професійних знань, вдосконалювати свою виучку і майстерність, знати і виконувати свої обов`язки та додержуватися вимог статутів Збройних Сил України; знати і утримувати в готовності до застосування закріплене озброєння, бойову та іншу техніку; дорожити бойовою славою Збройних Сил України та своєї військової частини, честю і гідністю військовослужбовця Збройних Сил України.

Статті 1, 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» визначають, що військовий обов`язок встановлюється з метою підготовки громадян України до захисту Вітчизни, забезпечення Збройних Сил України військовослужбовцями.

Громадяни України чоловічої статті, придатні до проходження військової служби за станом здоров`я і віком, повинні виконувати військовий обов`язок згідно із законодавством.

Військова служба у Збройних Силах України, утворених відповідно до Законів України є державною службою особливого характеру, яка полягає в професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України, пов`язаній із захистом Вітчизни.

Порядок проходження громадянами України військової служби, їх права та обов`язки визначаються Законами України, положеннями про проходження військової служби відповідними категоріями військовослужбовців, які затверджуються Президентом України та іншими нормативно-правовими актами.

Досудовим розслідуванням встановлено, що відповідно до наказу №96 від 24.05.2023 командира військової частини НОМЕР_1 солдат ОСОБА_4 зарахований до списків військовослужбовців військової частини НОМЕР_1 та набув статусу військовослужбовця особи, яка проходить військову службу, та з того ж дня, приступив до виконання військового обов`язку проходження військової служби.

Будучи військовослужбовцем військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_4 повинен у своїй повсякденній діяльності дотримуватися вимог статей 11, 49 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, згідно з якими військовослужбовці зобов`язані, зокрема, свято та непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок; бути хоробрими, ініціативними, дисциплінованими; беззастережно виконувати накази командирів (начальників); знати та виконувати свої обов`язки та додержуватися вимог статутів Збройних Сил України; бути зразком високої культури, скромності і витримки, не допускати негідних вчинків і стримувати від них інших військовослужбовців; берегти військову честь, захищати свою й поважати гідність інших людей; завжди пам`ятати, що за їх поведінкою судять не лише про них, а й про Збройні Сили України в цілому.

Крім того, відповідно до статей 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України військова дисципліна зобов`язує кожного військовослужбовця дотримуватися Конституції та Законів України, зміцнювати військове товариство, виявляти повагу до командирів і один до одного, бути ввічливим і додержуватися військового етикету, поводитися з гідністю й честю, не допускати самому і стримувати інших від негідних вчинків.

Згідно з вимогами п. п. 1, 2, 3 ч. 4 ст. 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» військовослужбовці вважаються такими, що виконують обов`язок військової служби на території військової частини або в іншому місці роботи (занять) протягом робочого (навчального) часу, включаючи перерви, встановлені розпорядком (розкладом занять) чи поза військовою частиною, якщо перебування там відповідає обов`язкам військовослужбовця або його було направлено туди за наказом відповідного командира (начальника), на шляху прямування на службу або зі служби, під час службових поїздок, повернення до місця служби.

Досудовим розслідуванням встановлено, що відповідно до бойових розпоряджень командира ВЧ НОМЕР_1 №88 від 08.07.2023, останній мав приступити до виконання даного бойового розпорядження та зосередити основні зусилля на виконання бойових завдань у складі угрупування військ (сил) в районні виконання завдань Куп`янськ ОУВ «Харків» оперативного підпорядкування командувача ОСУВ « ІНФОРМАЦІЯ_2 ».

У подальшому відповідно бойових розпоряджень був направлений для виконання бойових завдань у східній частині Слобожанського оперативного району Харківської області у складі угрупування військ ОУВ « ІНФОРМАЦІЯ_3 » оперативного підпорядкування командувача ОСУВ « ІНФОРМАЦІЯ_2 » з 01.08.2023 по 09.08.2023; у складі угрупування військ ОТУ « ІНФОРМАЦІЯ_4 » оперативного підпорядкування командувача ОСУВ « ІНФОРМАЦІЯ_2 » - 10.08.2023; у складі угрупування військ ТГр «Куп?янськ» ОТУ « ІНФОРМАЦІЯ_4 » оперативного підпорядкування командувача ОСУВ « ІНФОРМАЦІЯ_2 » з 11.08.2023 по 31.08.2023 - з 01.08.2023 по 28.08.2023 (БН ОУВ « ІНФОРМАЦІЯ_3 » №?БН 164т/ОУВ від 01.07.2023, БР командира в/ч НОМЕР_1 від 02.07.2023 №?34, БР ОУВ «Харків від 08.08.2023 №3754/ОУВ, БР командира в/ч НОМЕР_1 від 09.08.2023 №?500/1, БР ТГр «Куп?янськ» від 10.08.2023 №?1 т/ТГр БР командира в/ч НОМЕР_1 від 10.08.2023 №?504/1).

В подальшому повинен був приймати участь у виконанні бойових завдань, а саме охорона, оборона та всебічне забезпечення розгорнутих пунктів управління та їх елементів у складі угрупування військ ОТУ «Луганськ» оперативного підпорядкування командувача ОСУВ « ІНФОРМАЦІЯ_2 » з 01.07.2024 по 17.07.2024 та з інтенсивної підготовки до ведення воєнних (бойових) дій у складі військової частини, включених до складу резерву Головнокомандувача ЗСУ, у складі угрупування військ (сил) ОТУ «Сіверськ» - з 17.07.2024 по 31.07.2024 (БН ОТУ «Луганськ» від 02.04.2024 №?43т, БР командира в/ч НОМЕР_1 від 01.07.2024 № 6680, БР ГК ЗСУ від 05.07.2024 №?10547, БР командира в/ч НОМЕР_1 №?6982 від 15.07.2024; БР ОТУ «Сіверськ» від 18.07.2024 №БР-386т/оту); виконанні бойових завдань, а саме інтенсивна підготовка до ведення воєнних (бойових) дій у складі резерву Головнокомандувача ЗСУ, у складі угрупування військ (сил ) ОТУ « ІНФОРМАЦІЯ_5 » з 01.08.2024 по 31.08.2024 (БР ОТУ « ІНФОРМАЦІЯ_5 » від 18.07.2024 №?БР-386т/оту; БР командира в/ч НОМЕР_1 від 01.08.2024 №?7120); у виконанні бойових завдань, а саме інтенсивна підготовка для ведення воєнних (бойових) дій у складі резерву Головнокомандувача ЗСУ та у складі угрупування військ (сил ОТУ « ІНФОРМАЦІЯ_5 » з 01.09.2024 та охорона, оборона та всебічне забезпечення Функціонування системи зв`язку, експлуатаційного-технічного забезпечення функціонування системи зв?язку, експлуатаційно-технічного обслуговування логістичного, медичного забезпечення, підтримки), у складі угрупування військ ОТУ « ІНФОРМАЦІЯ_5 » з 01.09.2024 по 30.09.2024 (БР ОТУ « ІНФОРМАЦІЯ_5 » від 18.07.2024 №БР-386т/оту; БР командира в/ч НОМЕР_1 від 01.09.2024 №?7504, від 02.09.2024 №?7534; БР Головнокомандувача ЗСУ від 02.09.2024 №?15863).; у виконанні бойових завдань, а саме охорона, оборона та всебічне забезпечення розгорнутих пунктів управління та їх елементів у складі угрупування військ ОТУ « ІНФОРМАЦІЯ_5 » - з 01.10.2024 по 31.10.2024 (БР Головнокомандувача ЗСУ від 02.09.2024 №?15863, від 03.09.2024 №?15878, від 16.09.2024 N?17224; БР командира в/ч НОМЕР_1 від 01.10.2024 №?8015; БР Головнокомандувача ЗСУ від 15.10.2024 №?20546, БР ОТУ « ІНФОРМАЦІЯ_5 » від 16.10.2024 №БР-374т/ДПУ)

Водночас, ОСОБА_4 будучи військовослужбовцем, проходячи військову службу на посаді водія-електрика (05тр) відділення збору та обробки інформації взводу безпілотних авіаційних комплексів батареї управління та артилерійської розвідки (з 07.06.2023) та такелажника (02 тр) такелажного відділення взводу забезпечення 2 самохідного артилерійського дивізіону (з 30.08.2023) військової частини НОМЕР_1 , військової частини НОМЕР_1 , у військовому званні «солдат», в порушення вимог ст. ст. 9, 11, 16, 56, 57, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24.03.1999 №548-XIV, ст. ст. 1-6 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24.03.1999 №551-XIV, у період з 07.06.2023 по 29.08.2023 обіймаючи посаду водія-електрика (05тр) відділення збору та обробки інформації взводу безпілотних авіаційних комплексів батареї управління та артилерійської розвідки та з 30.08.2023 по 01.01.2025 обіймаючи посаду такелажника (02 тр) такелажного відділення взводу забезпечення 2 самохідного артилерійського дивізіону, перебуваючи на території м. Кропивницького, діючи в порушення вищевказаних вимог нормативних актів України, грубо порушуючи порядок проходження військової служби, в умовах воєнного стану, у власних цілях, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, достовірно знаючи свої обов`язки, передбачені законодавством, яке регламентує порядок виконання військового обов`язку і проходження військової служби, маючи можливість належно їх виконувати, свідомо допустив їх порушення та шляхом обману командування військової частини НОМЕР_1 , який полягав у створенні умов для фіктивного обліку його перебування на службі, в період з 07.06.2023 по 01.01.2025, більш точний час встановити не надалось можливим, в умовах воєнного стану ухилявся від військової служби.

Таким чином, ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 409 КК України, тобто в ухиленні військовослужбовцем від несення обов`язків військової служби шляхом іншого обману, вчиненому в умовах воєнного стану.

Відповідно до вимог ст. ст. 276-278 КПК України, 27.01.2026 року слідчим було вручене письмове повідомлення про підозру у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 409 КК України ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1

Щодо обґрунтованості підозри:

Термін «обґрунтована підозра», згідно практики Європейського суду з прав людини ( надалі ЄСПЛ) у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» від 21.04.2011, означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа про яку йдеться мова, могла вчинити правопорушення.

ЄСПЛ не вимагає, щоб на момент обрання запобіжного заходу у органу досудового розслідування були чіткі докази винуватості особи, яку повідомлено про підозру, розумна підозра передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення (рішення у справі «Мюррей проти Об`єднаного Королівства» від 28.10.1994, «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30.08.1990).

У справі «Феррарі-Браво проти Італії» від 14.03.1984 ЄСПЛ вказав, що комісія наголошує, що питання про те, що арешт або тримання під вартою до суду є виправданими тільки тоді, коли доведено факт вчинення та характер інкримінованих правопорушень, ставити не можна це питання, оскільки це є завданням попереднього розслідування, сприяти якому має й тримання під вартою.

Практика ЄСПЛ не вбачає тяжкість обвинувачення або підозри самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення або підозра у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів»

Отже, обґрунтованість підозри у вчиненні зазначеного вище кримінального правопорушення підтверджується зібраними під час проведення досудового розслідування по кримінальному провадженню доказами, а саме:

- протоколом огляду предметів (а.к.22-35, 119-208);

- протоколом допиту свідка (а.к.36-63);

- бойові розпорядження (а.к.64-118);

- висновком експерта (а.к.210-235).

Таким чином, слідчий суддя встановив, що відповідно до матеріалів кримінального провадження та норм КПК України, які згідно до п. 5 ст. 9 КПК України, застосовуються з урахуванням практики Європейського суду з прав людини, є достатні об`єктивні дані, які вказують на обґрунтованість підозри ОСОБА_4 .

ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 409 КК України, які відповідно до ст. 12 КК України, відносяться до категорії тяжких злочинів, оскільки за їх вчинення передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від п`яти до десяти років.

Щодо ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України:

слідчим суддею, беручи до уваги наявність вищезазначених вагомих доказів обґрунтованості підозри, обставин вчинення злочину, його тяжкості, міри покарання, а також особи підозрюваного було встановлено наявність такого ризику:

- п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України підозрюваний може незаконно впливати на свідків, експертів, у цьому ж кримінальному провадженні. Встановлення об`єктивних обставин вчинення кримінального правопорушення, можливе в тому числі шляхом проведення допитів. Таким чином, у сторони обвинувачення є достатньо підстав вважати, що для мінімізації негативних наслідків для себе, підозрюваний, використовуючи вплив на учасників кримінального провадження з метою зміни їх показів або перешкоджання безпосереднього дослідження судом їх показів як це передбачено ст. 23 КПК України, має можливість незаконно впливати на свідків.

Практика ЄСПЛ послідовна в підкреслюванні початку розслідування як етапу, коли цей ризик перешкоджання досудовому розслідування або впливу на свідків чи потерпілих може виправдовувати тримання під вартою. Цей підхід випливає з припущення, що розслідування власне і призначене для того, щоб зібрати та зберегти докази. В рішенні ЄСПЛ від 26.01.93 у справі «W. v. Switzerland», § 35 сформульовано правову позицію, що згодом потреби розслідування недостатньо виправдовують тримання підозрюваного під вартою: зазвичай цей ризик зменшується тою мірою, як просувається розслідування, збираються свідчення та здійснюється перевірка. Наразі стадія збору доказів, встановлення дійсних обставин кримінального правопорушення ще триває, що виправдовує використання найсуворішого запобіжного заходу з метою унеможливлення незаконного впливу підозрюваного на хід кримінального провадження у його «вразливій» стадії;

Отже, інші ризики, на які слідчий посилався у клопотанні слідчий та прокурор у судовому засіданні, не доведені.

Відповідно до ч. та 1 ст. 131 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Заходами забезпечення кримінального провадження, зокрема є запобіжні заходи.

Тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу (ч. 1 ст. 183 КПК України).

У відповідності до п.3 ч. 2 ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як: до раніше не судимої особи, яка підозрюється чи обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до п`яти років, - виключно у разі, якщо прокурором, крім наявності підстав, передбачених статтею 177 цього Кодексу, буде доведено, що перебуваючи на волі, ця особа переховувалася від органу досудового розслідування чи суду, перешкоджала кримінальному провадженню або їй повідомлено про підозру у вчиненні іншого злочину.

Згідно ч.4 ст.194 КПК України якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частинами п`ятою та шостою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

Слідчий суддя при вирішенні питання про застосування до ОСОБА_4 запобіжного заходу також враховує те, що кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики ЄСПЛ (ч.5 ст.9 КПК).Так, згідно правової позиції ЄСПЛ, викладеної у пункті 80 рішення від 10 лютого 2011 року у справі «Харченко проти України», при розгляді клопотання про обрання або ж продовження застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обов`язково має бути розглянуто можливість застосування інших (альтернативних) запобіжних заходів.

Крім того, відповідно до ч.1 ст. 178 ККПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; репутацію підозрюваного, обвинуваченого; майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини .

Отже, мотивуючи неможливість застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання встановленим ризикам, слідчий в своєму клопотанні про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою та прокурор в судовому засіданні під час розгляду клопотання слідчого не довели доцільність застосування до ОСОБА_4 виключного запобіжного заходу у виді тримання під вартою, а також те, що жоден із більш м`яких, ніж тримання під вартою, запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК України, а тому з урахуванням обставин кримінального провадження, характеризуючих даних на підозрюваного, зокрема стану його здоров`я та сімейного стану, його соціальних зв`язків, наданої характеристики та показань свідка, слідчий суддя приходить до переконливого висновку про те, що стороною обвинувачення не надано доказів, достатніх, щоб переконати суд у необхідності застосування відносно підозрюваного запобіжного заходу виключно у вигляді тримання під вартою.

Таким чином, під час розгляду клопотання слідчого про застосування до підозрюваного ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчим суддею розглянуто можливість застосування інших (альтернативних) запобіжних заходів, а саме особистого зобов`язання.

Відповідно до ч. 1 ст. 179 КПК України особисте зобов`язання полягає у покладенні на підозрюваного, обвинуваченого зобов`язання виконувати покладені на нього слідчим суддею, судом обов`язки, передбачені статтею 194 цього Кодексу

Таким чином, слідчий суддя дійшов висновку, що саме особисте зобов`язання є достатнім запобіжним заходом, що забезпечить виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а тому визнає за необхідне застосувати до ОСОБА_4 запобіжний захід особисте зобов`язання, поклавши на нього обов`язки передбачені ч.5 ст.194 КПК України, строком до 27.03.2026 року.

ПОСТАНОВИВ:

клопотання слідчого задовольнити частково.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді особистого зобов`язання.

Покласти на ОСОБА_4 , на строк до 27.03.2026 наступні обов`язки:

1) прибувати до слідчого у кримінальному провадженні, прокурора у кримінальному провадженні та слідчого судді, суду за першою вимогою;

2) повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;

3) утримуватися від спілкування зі свідками у кримінальному провадженні та іншими підозрюваними;

4) здати на зберігання до відповідного територіального органу Центрально-південного міжрегіонального управління Державної міграційної служби паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Роз`яснити підозрюваному ОСОБА_4 , що в разі невиконання покладених на нього обов`язків, до нього може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід і на нього може бути накладено грошове стягнення в розмірі від 0,25 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб до 2 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

В іншій частині клопотання - відмовити.

Контроль за виконанням обов`язків покласти на слідчого у кримінальному провадженні.

Строк дії покладених на підозрюваного обов`язків визначити до 27.03.2026 року.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_8