Кропивницький апеляційний суд
№ провадження 11-кп/4809/645/25 Головуючий у суді І-ї інстанції - ОСОБА_1
Категорія 309 (229-5, 229-8) Доповідач у суді ІІ-ї інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.12.2025 року. Кропивницький апеляційний суд колегією суддів судової палати з розгляду кримінальних справ у складі:

головуючого судді - ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

із секретарем ОСОБА_5 ,

за участю прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Кропивницькому кримінальне провадження за апеляційною скаргою, з доповненнями, обвинуваченого ОСОБА_8 на вирок Фортечного районного суду м. Кропивницького від 16 липня 2025 року, яким

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Кіровограда, українця, громадянина України, з професійною освітою, непрацевлаштованого, неодруженого, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

- 25.03.2025 вироком Ленінського районного суду м.Кіровограда за ч.2 ст.309 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 2 роки та на підставі ст.75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 2 роки;

визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.309 КК України, та призначено йому покарання у виді позбавлення волі строком на 2 (два) роки.

На підставі ст.71 КК України, за сукупністю вироків, до покарання, призначеного за даним вироком, частково приєднано невідбуту частину покарання за вироком Ленінського районного суду м. Кіровограда від 25.03.2025 року та остаточно призначено ОСОБА_8 покарання у виді позбавлення волі строком на 2 (два) роки 6 (шість) місяців.

Строк відбування покарання ОСОБА_8 ухвалено обчислювати з моменту затримання, тобто з 04 червня 2025 року.

Стягнуто з ОСОБА_8 на користь держави процесуальні витрати у кримінальному провадженні на залучення експерта для проведення експертизи у розмірі 2674 грн. 20 коп.

Також вказаним вироком вирішено питання щодо речових доказів у відповідності до ст. 100 КПК України,

ВСТАНОВИВ:

Згідно з вироком суду першої інстанції ОСОБА_8 визнаний винуватим та засуджений за незаконне придбання та зберігання психотропної речовини без мети збуту, вчинене протягом року після засудження за ст.309 КК України, за таких обставин.

ОСОБА_8 , будучи 25.03.2025 засудженим вироком Ленінського районного суду м.Кіровограда за ч.2 ст.309 КК України, за невстановлених досудовим розслідуванням часу, місця та способу незаконно придбав особливо небезпечну психотропну речовину PVP, а також пристрій для її вживання у вигляді скляної трубки, які залишив зберігати при собі у лівій кишені куртки без мети збуту.

Надалі, 16.05.2025 близько 19 год. 00 хв. біля гаражного приміщення за адресою: вул.Левка Мацієвича, 1В, м.Кропивницький, працівниками поліції було зупинено ОСОБА_8 , у лівій кишені куртки якого виявлено та під час огляду місця події вилучено: 1 прозорий безбарвний полімерний пакет із зіп-застібкою з кристалічною речовиною світло-коричневого кольору; 1 згорток липкої ізоляційної стрічки синього кольору, всередині якого знаходився прозорий безбарвний полімерний пакет із зіп-застібкою з кристалічною речовиною білого кольору; а також прозору скляну трубку із нашаруванням речовини світло-коричневого кольору.

Відповідно до висновку судової експертизи матеріалів, речовин та виробів №СЕ-19/112-25/7098-НЗПРАП від 27.05.2025, в наданій на дослідження кристалічній речовині, у полімерних пакетах та змивах із скляної трубки містить особливо небезпечна психотропна речовина PVP, обіг якої заборонено, загальною масою 0,7701 г, яку ОСОБА_8 незаконно придбав та зберігав при собі без мети збуту.

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_8 просить вирок місцевого суду щодо нього скасувати та закрити кримінальне провадження. Під час апеляційного розгляду дослідити всі докази по справі, у тому числі і відеозапис його затримання.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що суд не взяв до уваги те, що відносно нього відбулась провокація. Він йшов по стежці біля гаражного кооперативу, на прикінці стежки він побачив предмети, які підібрав. В цей час йому на зустріч вийшов поліцейський з вкюченою нагрудною камерою та запитав чи не має він заборонених предметів. Він зрозумів, що ці речі були навмисно покладені працівниками поліції на видному місці. На запитання поліцейських про заборонені предмети, він відповів, що є і віддав їм спочатку ніж, а потім віддав речі, які підібрав на стежці. Поліцейський наказав йому покласти речі до кищені (все це видно на відеозаписі). Після цього вони чекали інший наряд поліції, який вже під протокол вилучили у нього вказані речі з кишені в присутності понятих.

Обвинувачений вважає, що відеозапис містить докази його непричетності та провокації з боку працівників поліції.

Також зазначає, що під час ознайомлення з матеріалами справи йому було надано письмові матеріали, інші докази не надавались, а тому вважає, що речові докази, визнані постановами слідчого по справі є недопустимими.

В доповненнях до апеляційної скарги обвинувачений ОСОБА_8 зазначає про незаконність проведених у даному кримінальному провадженні експертиз, а тому на його думку вони також мають бути визнані недопустимими доказами у даному кримінальному провадженні.

Вислухавши суддю-доповідача про зміст оскарженого судового рішення, доводи обвинуваченого ОСОБА_8 та його захисника ОСОБА_7 , які підтримали апеляційну скаргу з доповненнями, доводи прокурора ОСОБА_6 про залишення судового рішення без змін, а апеляційну скаргу без задоволення, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи поданої апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вказана вище апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Висновки суду першої інстанції про винуватість ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 309 КК України, за обставин, викладених у вироку, відповідають фактичним матеріалам кримінального провадження, належним чином умотивовані та ґрунтуються на досліджених і перевірених в судовому засіданні доказах.

Так, розглянувши кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 309 КК України, суд першої інстанції визнав доведеним, що останній винен у незаконному придбанні та зберіганні психотропної речовини без мети збуту, вчинене протягом року після засудження за ст.309 КК України, правильно встановив наявність фактів і обставин, що мають значення для кримінального провадження та на підтвердження визнаного доведеним обвинувачення у вироку послався на докази, які визнав належними, допустимими, достовірними і які у своїй сукупності та взаємозв`язку є достатніми для доведення винуватості ОСОБА_8 поза розумним сумнівом.

При цьому обставини вчинення ОСОБА_8 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 309 КК України, ретельно досліджені та проаналізовані судом першої інстанції, всім наявним у кримінальному провадженні доказам надана належна правова оцінка, що знайшло своє відображення у вироку з наведенням відповідних мотивів.

Обвинувачений ОСОБА_8 , будучи допитаним у встановлений законом спосіб, свою вину у вчиненні кримінального правопорушення визнав. Пояснив суду, що придбав зазначену в обвинувальному акті психотропну речовину, знайшовши згорток на землі, повністю підтвердив розмір вилученої у нього психотропної речовини, не оспорював законність дій поліцейських. При цьому також указав, що не мав умислу на подальше зберігання психотропної речовини, оскільки забрав згорток для того, щоб надалі викинути у смітник, проте, не встиг та згорток був виявлений працівниками поліції, розкаївся у вчиненому, просив суворо не карати.

Разом з тим, суд першої інстанції безпосередньо дослідив усі докази у кримінальному провадженні, виклав їх у вироку, внаслідок чого дійшов обґрунтованого висновку про доведеність вини ОСОБА_8 поза розумним сумнівом у вчиненні ним інкримінованого правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 309 КК України.

Зокрема, крім показань обвинуваченого ОСОБА_8 його вина у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.309 КК України, підтверджується доказами дослідженими під час судового розгляду, а саме:

заявою добровільної видачі від 16.05.2025, відповідно до якої ОСОБА_8 добровільно видав працівникам поліції належний йому згорток ізоляційної стрічки синього кольору, зіп-пакет з речовиною світло-коричневого кольору та пристрій для куріння (т.1 а.п.12);

протоколом огляду місця події від 16.05.2025 з фототаблицею, відповідно до якого на відкритій ділянці місцевості, що за адресою: вул.Левка Мацієвича, 1В, м.Кропивницький, виявлено ОСОБА_8 , який на запитання про наявність заборонених предметів чи речовин добровільно видав згорток ізоляційної стрічки синього кольору, зіп-пакет з речовиною світло-коричневого кольору та пристрій для куріння, які вилучено та надалі визнано речовими доказами (т.1 а.п.13-16, 28-29);

висновком експерта №СЕ-19/112-25/7098-НЗПРАП від 27.05.2025, відповідно до якого в наданій на дослідження кристалічній речовині, у полімерний пакетах та змивах із скляної трубки містить особливо небезпечна психотропна речовина PVP, обіг якого заборонено, загальною масою 0,7701 г (т.1 а.п.21-27);

оптичними дисками з відеозаписами з камер нагрудних відеореєстраторів поліцейських, які оглянуто та визнано речовими доказами, згідно з якими 16.05.2025 поліцейськими за адресою: вул.Левка Мацієвича, 1В, за обставин, які відповідають висунутому обвинуваченню, виявлено у ОСОБА_8 особливо небезпечну психотропну речовину PVP (т.1 а.п.41-43, 44-45, 46-47, 49-50, 51, 52).

Оцінюючи кожний вказаний вище і наведений у вироку доказ винуватості ОСОБА_8 з точки зору його належності, допустимості, достовірності, а сукупність цих зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, колегія суддів за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічній, повній й неупередженій перевірці всіх доводів апеляційної скарги та обставин кримінального провадження, не вбачає будь-яких законних підстав не довіряти цим доказам.

Щодо стосується доводів апеляційної скарги що відносно нього відбулась провокація то такі доводи є безпідставними.

Так відповідно до дослідженого місцевим судом відеозапису з камер нагрудних відеореєстраторів поліцейських, які оглянуто та визнано речовими доказами, 16.05.2025 працівниками поліції за адресою: вул. Левка Мацієвича, 1В, виявлено у ОСОБА_8 особливо небезпечну психотропну речовину PVP.

Обставини виявлення та вилучення особливо небезпечної психотропної речовини PVP, ОСОБА_8 в суді першої інстанції не заперечував та повністю підтвердив. При цьому з відеозапису видно, що ОСОБА_8 розумів про те що у нього заборонені предмети та намагався у присутності працівників поліції їх викинути.

Відповідно до протоколу ОМП від 16.05.2025 з фототаблицею, ОСОБА_8 , на запитання про наявність заборонених предметів чи речовин добровільно видав згорток ізоляційної стрічки синього кольору, зіп-пакет з речовиною світло-коричневого кольору та пристрій для вживання наркотичних засобів, які вилучено та надалі визнано речовими доказами. Вказаний протокол підписаний особисто ОСОБА_8 без доповнень та зауважень.

Будь яких даних про те, що особливо небезпечну психотропну речовину PVP та пристрій для вживання було навмисно залишено працівниками поліції з метою провокації судом не встановлено.

За таких обставин доводи ОСОБА_8 про вчинення відносно нього провокації слід визнати надуманими та такими, що надані з метою уникнення він кримінальної відповідальності.

Необхідно зазначити, що версія обвинуваченого ОСОБА_8 про те, що він знайшов наркотичні засоби та хотів їх віднести як найдалі від розташованого поруч навчального закладу спростовується сукупністю досліджених доказів, зокрема, відеозаписом, де він пояснив поліцейським з самого початку, що заборонених речей не має.

При цьому слід зазначити те, що ОСОБА_8 не міг не розуміти про те, що знайдені (за його словами) речі є наркотичними засобами, оскільки відповідно до матеріалів кримінального провадження він раніше судимий за незаконний обіг наркотичних засобів, та як пояснив в апеляційному суді, що відносно нього розглядається кримінальне провадження місцевим судом за ст. 309,307 КК України.

Колегія суддів приходить до переконання, що висновки суду першої інстанції, викладені в оскаржуваному вироку, всупереч доводів апеляційної скарги обвинуваченого відповідають фактичним обставинам кримінального провадження, які судом першої інстанції встановлені повно та підтверджуються вищенаведеними доказами у своїй сукупності.

Що стосується доводів обвинуваченого про необхідність повторного дослідження усіх доказів по кримінальному провадженню, то вони є безпідставними і також задоволенню не підлягають, оскільки згідно вимог ч. 3 ст. 404 КПК України за клопотанням учасників судового провадження суд апеляційної інстанції зобов`язаний повторно дослідити обставини, встановлені під час кримінального провадження, за умови, що вони досліджені судом першої інстанції 1) не повністю або 2) з порушеннями. При цьому варто зазначити, що за змістом кримінального процесуального закону, суд апеляційної інстанції покликаний не стільки самостійно встановити обставини кримінального провадження, скільки перевірити та оцінити правильність їх встановлення судом першої інстанції, точність та відповідність застосування ним норм матеріального і процесуального закону, справедливість призначеного заходу кримінально-правового впливу, а також безпомилковість вирішення інших питань, що підлягають з`ясуванню при ухваленні судового рішення. Розгляд у суді апеляційної інстанції не повинен дублювати дослідження доказів, яке проводилося у місцевому суді, оскільки це суперечить основним засадам кримінального процесуального законодавства України.

До того ж в ході апеляційного перегляду сторона захисту не зверталася з клопотанням про повторне дослідження доказів, а за відсутності мотивованого клопотання про повторне дослідження доказів, яке обов`язково має відповідати положенню ч. 3 ст. 404 КПК України, апеляційний суд не повинен досліджувати ці докази, оскільки протилежне, без дотримання принципів, закріплених у приписах зазначеної норми процесуального закону, може перетворити апеляційний перегляд судового рішення на повторний розгляд кримінального провадження по суті, що фактично нівелює принцип інстанційності судочинства.

У цьому кримінальному провадженні стороною захисту не було доведено підстав, які б покладали на апеляційний суд обов`язок, передбачений ч. 3 ст. 404 КПК України, тому колегія суддів обмежилася лише аналізом доказів, безпосередньо досліджених і сприйнятих місцевим судом, та за результатами перегляду вироку погодилася з їх оцінкою, даною судом першої інстанції, що не суперечить встановленій у ст. 23 КПК України засаді безпосередності дослідження доказів.

Перевіривши матеріали кримінального провадження та доводи апеляційної скарги, обставин і фактів, які могли б вплинути на законність, вмотивованість та/чи обґрунтованість ухваленого судом першої інстанції рішення щодо доведення винуватості ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, і які б не були досліджені чи належним чином не оцінені цим судом, під час апеляційного розгляду колегією суддів не встановлено.

Не приймаються до уваги доводи сторони захисту про те, що під час ознайомлення з матеріалами кримінального провадження не ознайомлювався з відеозаписом.

Як вбачається із матеріалів справи, під час проведення досудового розслідування та під час відкриття матеріалів провадження в порядку ст. 290 КПК України стороні захисту було надано доступ до матеріалів кримінального провадження.

Згідно з протоколом про надання доступу до матеріалів досудового розслідування від 09.06.2025 обвинувачений ОСОБА_8 та його захисник ознайомились у повному обсязі, про що свідчать підписи останніх. При цьому захисник та обвинувачений клопотання про перегляд відеозапису, який наявний у матеріалах провадження, та про ознайомлення з речовими доказами не заявляли.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що відсутні підстави для висновку про порушення права на захист обвинуваченого ОСОБА_8 під час ознайомлення з матеріалами кримінального провадження.

Що стосується призначеного ОСОБА_8 покарання то воно призначено відповідно до вимог ст. ст.50, 65 КК України, у виді позбавлення волі, передбаченому санкцією ч.1 ст.309 КК України. Призначене покарання, на думку апеляційного суду, є необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження нових кримінальних правопорушень.

Також, є правильним рішення суду першої інстанції про призначення ОСОБА_8 покарання на підставі ч. 1 ст. 71 КК України, за сукупністю вироків, шляхом часткового складання невідбутої частини покарання за попереднім вироком.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що призначене обвинуваченому ОСОБА_8 покарання за ч. 1 ст. 309 КК України відповідає загальним засадам призначення покарання, через які реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, і це покарання, як за своїм видом, так і розміром, не може бути визнане явно несправедливим через суворість, оскільки є необхідним й достатнім для виправлення особи, яка вчинила злочин, та попередження нових злочинів.

Переконливих аргументів, які б ставили під сумнів законність рішення місцевого суду, вмотивованість його висновків при призначенні обвинуваченому покарання в апеляційній скарзі не наведено.

На підставі викладеного, оскаржене судове рішення є законним, обґрунтованим і належним чином умотивованим, тому вирок суду першої інстанції стосовно ОСОБА_8 підлягає залишенню без змін, а апеляційну скаргу з доповненнями слід без задоволення.

Керуючись ст.ст. 376 ч.2, 404, 407, 418, 419 КПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу обвинуваченого обвинуваченого ОСОБА_8 , з доповненнями залишити без задоволення.

Вирок Фортечного районного суду м. Кропивницького від 16 липня 2025 року щодо ОСОБА_8 залишити без змін.

Ухвала набирає чинності з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення, а засудженим який утримується під вартою, в той самий строк з дня отримання її копії.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4