Справа № 357/2056/22
У Х В А Л А

11.12.2025 Білоцерківський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючий суддя ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участі секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,

захисників-адвокатів ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

обвинувачених ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,

при розгляді у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції із обвинуваченими з ДУ "Київський слідчий ізолятор" ОСОБА_8 та ОСОБА_9 в залі суду № 2 у місті Біла Церква Київської області обвинувального акту у кримінальному провадженні внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань № 0003155 від 19.12.2021 року відносно ОСОБА_8 та ОСОБА_9 обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого п. 12 ч. 2 ст. 115 КК України, -

у с т а н о в и в:

до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області передано вищевказаний обвинувальний акт у кримінальному провадженні внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань № 0003155 від 19.12.2021 року відносно ОСОБА_8 та ОСОБА_9 обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого п. 12 ч. 2 ст. 115 КК України.

Прокурором заявлено клопотання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченим ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , який закінчується 25.12.2025 з тих підстав, що на даний час продовжують існувати ризики та обставини, які існували при застосуванні запобіжного заходу .

Оскільки термін застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо обвинувачених ОСОБА_8 та ОСОБА_9 закінчується 25.12.2025, а провести судове засідання до зазначеної дати не надається можливим, прокурором заявлено клопотання про продовження обвинуваченим ОСОБА_8 та ОСОБА_9 запобіжного заходу у виді тримання під вартою , в зв`язку з тим, що на даний час продовжують існувати ризики, які були підставою для застосування та продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо обвинувачених.

Обвинувачені ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , захисники ОСОБА_6 та ОСОБА_7 при вирішенні питання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченим покладались на розсуд суду.

Заслухавши доводи прокурора, думку обвинувачених та їх захисників, суд вважає, що клопотання прокурора підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. ч. 2, 3 ст. 331 КПК України вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

Як вбачається з матеріалів справи строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_8 та ОСОБА_9 закінчується 25.12.2025.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини доцільність продовження строку тримання під вартою ґрунтується на презумпції, що з перебігом ефективного розслідування справи зменшуються ризики, які стали підставою для взяття особи під варту на початковій стадії розслідування. Кожне наступне продовження строку тримання під вартою має містити детальне обґрунтування ризиків, що залишаються та їх аналіз, як підстава для втручання в право особи на свободу. Наявність підстав для тримання особи під вартою та доцільність продовження строку тримання під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання під вартою та продовження строку тримання під вартою може бути виправдано за наявності того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважають над принципом поваги до особистої свободи.

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року передбачено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Згідно рішення Європейського суду з прав людини «Тейс проти Румунії», автоматичне продовження строків тримання під вартою суперечить Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а тому при вирішенні питання про продовження відносно ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , строку тримання під вартою суд виходить не з принципу автоматичного продовження строку тримання під вартою, а з необхідності уникнення ризиків, визначених ст. 177 КПК України.

Клопотання прокурора про продовження обвинуваченим ОСОБА_8 та ОСОБА_9 строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою обґрунтоване та підлягає до задоволення оскільки на даний час ризики та обставини, передбачені п. п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, які були підставою для застосування та продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо обвинувачених ОСОБА_8 та ОСОБА_9 не змінилися та продовжують існувати.

Будь-яких даних про зменшення чи відсутність ризиків для застосування обвинуваченим більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, в судовому засіданні не встановлено.

Враховуючи характер інкримінованого обвинуваченим злочину, дані про їх особи, те, що відповідно до ч. 3 ст. 95 КПК України суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показах, які він безпосередньо отримав під час судового засідання, суд приходить до висновку, що ризики та обставини відповідно до ст.ст.177,178 КПК України, які враховував суд при обранні та продовженні відносно ОСОБА_8 та ОСОБА_9 запобіжного заходу у вигляді гримання під вартою, на сьогодні не зменшилися та продовжують існувати.

Таким чином, жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам протиправної поведінки обвинувачених ОСОБА_8 та ОСОБА_9 .

Приймаючи рішення про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд виходить з того, що судове рішення повинно забезпечити не тільки права обвинувачених, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці цінностей суспільства.

Зважаючи на суспільний інтерес, який, з урахуванням презумпції невинуватості, виправдовує відступ від принципу поваги до особистої свободи та не суперечить практиці Європейського суду з прав людини і вимогам Конвенції про захист прав людини га основоположних свобод, зокрема, правовим позиціям, викладеним в п. 35 рішення ЄСПЛ «Летельє проти Франції», суд вважає необхідним продовжити щодо обвинувачених винятковий вид запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки застосування більш м`яких запобіжних заходів не буде достатнім для забезпечення відсутності визначених вище ризиків.

Таким чином, виходячи з положень КПК України та враховуючи матеріали справи, які свідчать, що інші запобіжні заходи не забезпечать належної поведінки обвинувачених під час розгляду справи, суд приходить до висновку, що обвинуваченим ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , необхідно продовжити запобіжний захід у виді тримання під вартою.

Даних про те, що ОСОБА_8 та ОСОБА_9 не можуть утримуватися в умовах СІЗО, суду не надано.

Тому, суд приходить до висновку про необхідність продовження строку застосування щодо обвинувачених ОСОБА_8 та ОСОБА_9 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ще на 60 днів.

Враховуючи викладене, керуючись ст. 29 Конституції України, ст. ст. 48, 177, 178, 182, 183, 184,193,194, 196, 197, 331, 376 КПК України, суд,-

п о с т а н о в и в :

Клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_8 задовольнити.

Продовжити строк застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 строком на 60 діб, тобто до 08 лютого 2026 року включно, утримуючи в Державній установі «Київський слідчий ізолятор» Міністерства юстиції України.

Клопотання прокурора про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_9 задовольнити.

Продовжити строк застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 строком на 60 діб, тобто до 08 лютого 2026, утримуючи в Державній установі «Київський слідчий ізолятор» Міністерства юстиції України.

Судове засідання по кримінальному провадженню про обвинувачення ОСОБА_8 та ОСОБА_9 у скоєнні злочину, передбаченого п. 12 ч. 2 ст. 115 КК України відкласти до 23 січня 2026 року до 12 год. 00 хв.

Копію ухвали вручити прокурору, захисникам, обвинуваченим ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , для відому.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду через Білоцерківський міськрайонний суд Київської області протягом 7 днів з дня її проголошення.

Головуючий суддя ОСОБА_10

Суддя ОСОБА_11

Суддя ОСОБА_12