У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"10" грудня 2025 р. слідчий суддя Дніпровського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , за участю: секретаря судових засідань ОСОБА_2 , адвоката ОСОБА_3 , особи, в інтересах якої подано скаргу - ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні скаргу адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 на постанову начальника сектору дізнання відділу поліції № 3 (з обслуговування житлового масиву «Русанівка») Дніпровського УП ГУ НП у м. Києва ОСОБА_5 від 07.10.2025 року про відмову в задоволенні клопотання у межах кримінального провадження № 0000463 від 20.05.2025 року,

В С Т А Н О В И В:

Адвокат ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 звернувся до суду зі скаргою на постанову начальника сектору дізнання відділу поліції № 3 (з обслуговування житлового масиву «Русанівка») Дніпровського УП ГУ НП у м. Києва ОСОБА_5 від 07.10.2025 року про відмову в задоволенні клопотання у межах кримінального провадження № 0000463 від 20.05.2025 року.

Скарга мотивована тим, що ОСОБА_4 було подано заяву про злочин до Дніпровського УП ГУ НП у м. Києві, за якою 20.05.2025 року було порушено кримінальне провадження № 0000463, дізнавачами в якому призначено ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , і розпочато розслідування, однак, вказане провадження вже 18.06.2025 року було закрите, тобто, досудове розслідування тривало менше місяця. При цьому, закриття було здійснення на підставі п. 2 ч.1 ст. 284 КПК України, у тому числі, одним з обґрунтувань закриття була інформація про відсутність у даному провадженні потерпілої. Натомість, адвокатом ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 були оскаржені незаконні дії та ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва у справі № 755/13098/25 скасовано незаконну постанову дізнавачів у кримінальному провадженні № 0000463. При цьому, у судовому засіданні встановлювалися обставини, які в подальшому, стали основою клопотання про визнання ОСОБА_4 потерпілою. Не дивлячись на встановлені в судовому засіданні факти та зазначення в самому рішенні суду, а саме в ухвалі від 04 вересня 2025 року в провадженні № 1-кс/755/2490/25 статусу ОСОБА_4 як потерпілої, дізнавачі проводили повторний допит її в якості свідка. На численні зауваження заявниці щодо свого статусу посадові особи заперечували, що у даному випадку, особи, які викидали речі вчиняли це законно. Навіть більше, зазначили, що ті речі, що особи залишили собі знаходяться у них на законних підставах. Зацікавленість підтверджується і тим, що в процесі допиту, заявниця неодноразово намагалася долучити до матеріалів справи фото речей та інші докази, що підтверджують самоуправні дії осіб, що встановлені дізнавачами. При цьому, дізнавачі не тільки не пред`являють їм підозру, а й виправдовують самоуправні дії, як усно, так і вчиняючи протиправні дії. Так, якщо навіть не брати до уваги не просто небажання, а супротив щодо залучення доказів самоуправних дій, то саме небажання визнати постраждалу особу потерпілою є дивним, якщо не сказати злочинним. З постанови про відмову у задоволенні клопотання випливає єдиний аргумент дізнання, а саме те, що під час дізнання не отримано відомостей про завдання ОСОБА_4 моральної, фізичної або майнової шкоди, у зв`язку з чим, у кримінальному провадженні вона має процесуальні статуси «заявник», «свідок» та підстав для визнання її потерпілою, вручення пам`ятки про процесуальні права та обов`язки потерпілого, немає. При цьому, посилання в оскаржуваній постанові робиться на ст. 55 КПК України, а не на ст. ст. 356 КК України. Так, відповідно до норми ст. 356 КК України, самоправство це самовільне, всупереч установленому законом порядку, вчинення будь-яких дій, правомірність яких оспорюється окремим громадянином, отже, особи, які без дозволу власника присвоювали чи розпоряджалися його речами спричинили йому цим шкоду що і підтверджується оспорюванням таких дій. Тобто, сама ст. 356 КК України вказує на особу, що оспорює дії, як на потерпілу. На підтвердження цього, ч. 1 ст. 55 КПК України визначає, що потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди, юридична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової шкоди, а також адміністратор за випуском облігацій, який відповідно до положень Закону України «Про ринки капіталу та організовані товарні ринки» діє в інтересах власників облігацій, яким кримінальним правопорушенням завдано майнової шкоди. Якщо слідувати мисленому процесу, оскільки логіки в діях дізнавачів не має, посадових осіб поліції, то якщо «може бути» потерпілим то «може і не бути» і взагалі склад кримінального правопорушення дізнавачам не потрібен, а необхідна його відсутність. Дане призводить до однозначного висновку, що потерпілої не повинно бути, бо її наявність підтверджує наявність складу правопорушення і необхідність проводити розслідування, а не здійснити закриття за відсутністю. Поміж тим, під час дізнання можна ОСОБА_4 відмовляти у всьому, оскільки вона не є потерпілою і на неї не розповсюджується ч. 2 ст. 55 КПК України. Натомість, дізнавачі та їх керівництво, якщо вже керувалися ст. 55 КПК України, то мали б зауважити пряму вказівку ч. 2 ст. 55 КПК України, а саме на те, що права і обов`язки потерпілого виникають в особи з моменту подання заяви про вчинення щодо неї кримінального правопорушення або заяви про залучення її до провадження як потерпілого. Це означає, що постанова про відмову в клопотанні про визнання ОСОБА_4 потерпілою є незаконною у силу самої норми закону. 22 вересня 2025 року відбувся допит заявниці у процесуальному статусі свідка у кримінальному провадженні № 0000463 від 20.05.2025 року. При цьому, необхідно зауважити, що згідно із ч. 1 ст. 65 КПК України, свідком є фізична особа, якій відомі або можуть бути відомі обставини, що підлягають доказуванню під час кримінального провадження, і яка викликана для дачі показань. Отже, навіть виходячи з цього визначення, ОСОБА_4 свідчить про знаходження частини її речей не на своїх місцях, тобто, за межами квартири АДРЕСА_1 , в якій вона проживала, а також, заміні замка у вхідних дверях до даної квартири. При цьому, щодо речей ОСОБА_4 та дій щодо неї проводився допит. Дане свідчить, що з моменту подання про це заяви, як про це зазначено у ч. 2 ст. 55 КПК України, заявниця вже стала потерпілою і небажання дізнавачів узаконити це процесуальним документом є протиправною поведінкою посадових осіб. Заявниця неодноразово підтверджувала, що речі, які були викинуті на сходини новими власниками квартири АДРЕСА_2 , належали саме їй - ОСОБА_4 і по це знали особи, які вчиняли самоуправство. Це означає, що відповідно до ч. 1 ст. 55 КПК України, ОСОБА_4 є потерпілою, оскільки саме її виселено, не у встановленому законом порядку з помешкання, в якому вона мешкала, оскільки відсутній документ про втрату нею права на проживання та саме її речі були викрадені, частину з яких вона знайшла на сходовому марші, а частину, - досі не знає де знаходяться і думає, що вони залишилися в квартирі. Отже, фактично має місце крадіжка речей ОСОБА_4 , проте, враховуючи, що в даному випадку дізнавачі взагалі не кваліфікують дій осіб, що проживали та проживають у квартирі АДРЕСА_2 , хоча, очевидним є самоуправство, тобто, відповідно до ст. 356 КК України, самовільне, всупереч установленому законом порядку, вчинення будь-яких дій, щодо майна саме ОСОБА_4 та щодо неї самої, однозначно, згідно з вимогами ст. 55 КПК України, вона вже отримала статус потерпілої, а дізнавачі всупереч встановленому порядку не бажають процесуально закріпити цей статус. Зокрема, як станом на день порушення кримінального провадження № 0000463 від 20.05.2025 року, так і на даний час, ОСОБА_4 не володіє інформацією щодо цілісності її майна, документів та іншого, щодо якого були вчинені самоуправні дії, тобто, їй спричинена майнова, не кажучи вже про моральну, шкода. Це означає, що слідство зобов`язане процесуально узаконити статус потерпілої змінивши статус свідка. Крім того, сам по собі злочин триває, тобто не вчинено дій на припинення самоуправства та здійснення забезпечення кримінального провадження шляхом поновлення обставин, які існували до вчинення кримінального правопорушення, а саме зобов`язання осіб, які відомі органам дізнання, повернути всі речі на свої місця до завершення, як судових так і слідчо-оперативних заходів. Таким чином, з метою захисту ОСОБА_4 від кримінальних правопорушень, охорони її прав, свобод та законних інтересів, як учасника кримінального провадження, а також, забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто зчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура, необхідно провести процесуальні дії щодо фіксування статусу ОСОБА_4 , як потерпілої. Таким чином, не вчиняючи викладених процесуальних дій, суб`єкт оскарження усіляко намагається порушити права заявниці. З метою захисту своїх прав та припинення бездіяльності дізнавачів, представником заявниці 06.10.2025 року було подано, у порядку ст. 220 КПК України, клопотання про визнання її потерпілою. Зокрема, при повній або частковій відмові в задоволенні клопотання мала бути винесена вмотивована постанова, копія якої вручається особі, яка заявила клопотання, а у разі неможливості вручення з об`єктивних причин - надсилається їй. Як видно із викладеного, постанова про відмову не є вмотивованою. Отже, має місце службова недбалість чи зловживання посадовою особою своїми повноваженнями і це виявляється, не тільки в процесуальних порушеннях, а й у порушеннях по суті самого клопотання. Так, як випливає із викладеного вище, має місце об`єктивна сторона кримінального проступку, що тісно пов`язана з ОСОБА_4 , а саме, заволодінням її майном. Також, наявна суб`єктивна сторона, тобто прямий умисел, корисливий мотив і мета, незаконно отримати, те, що тобі не належить, при цьому, матеріали справи містять і об`єкт, і навіть, суб`єкт протиправного діяння. З незрозумілих підстав дізнавачі виправдовують осіб, які здійснили дії, що можливо кваліфікувати, як самоуправство. Зазначене підтверджується тим, що жодної із обставин, що підлягають перевірці, відповідно до ст. 91 КПК України, у тому числі, і для визнання потерпілою, не було перевірено, тобто, суб`єктом оскарження порушено вимоги КПК України. Більше того, ч. 2 ст. 91 КПК України визначає, що означає доказування, а воно полягає у збиранні, перевірці та оцінці доказів з метою встановлення обставин, що мають значення для кримінального провадження.

У судовому засіданні адвокат ОСОБА_3 скаргу підтримав, просив задовольнити з наведених у ній підстав, зазначивши, що дізнавач не вбачає, що ОСОБА_4 підпадає під процесуальний статус потерпілого, зокрема, у подальшому, вони дізналися, що кримінальне провадження закрите. На думку дізнавача будь-якої шкоди ОСОБА_4 не нанесено, хоча інша особа розпоряджається її речами і цим вже завдається шкода. ОСОБА_4 було передано дізнавачу перелік речей і під час останнього допиту зазначила, що матеріальна шкода становить 500 000 гривень. Крім того, наявна і моральна шкода, оскільки речі ОСОБА_4 викинули та не дали можливості самостійно виїхати з квартири. Також, дізнавачі зазначають, що не доведено те, що речі саме ОСОБА_4 , хоча у протоколах допитів ОСОБА_4 та інших учасників зазначено, що дійсно, речі ОСОБА_4 викидали, тобто, є всі ознаки того, що ОСОБА_4 потерпіла від самоуправних дій інших осіб, інші учасники підтверджують, що такі дії вчинялись і ОСОБА_4 зазначала, що це її речі.

У судовому засіданні ОСОБА_4 підтримала думку адвоката ОСОБА_3 .

Особа, рішення якої оскаржується, начальник сектору дізнання відділу поліції № 3 (з обслуговування житлового масиву «Русанівка») Дніпровського УП ГУ НП у м. Києві ОСОБА_5 , у судове засідання 10.12.2025 року не з`явився, клопотав про розгляд скарги у його відсутність та прохав відмовити у її задоволенні.

Крім того, до суду з Дніпровського УП ГУ НП у м. Києві надійшли матеріали кримінального провадження № 0000463.

Дослідивши скаргу та додані до неї документи, заслухавши думку адвоката ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , слідчий суддя прийшов до наступного висновку.

Під час досудового розслідування можуть бути оскаржені рішення прокурора, слідчого, дізнавача про відмову у визнанні потерпілим - особою, якій відмовлено у визнанні потерпілою (п. 5 ч. 1 ст. 303 КПК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 5 КПК України, потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди, а також юридична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової шкоди.

Згідно із ч. 2 ст. 55 КПК України, права і обов`язки потерпілого виникають в особи з моменту подання заяви про вчинення щодо неї кримінального правопорушення або заяви про залучення її до провадження як потерпілого.

Також ст. 58 КПК України передбачено, що представником юридичної особи, яка є потерпілим, може бути її керівник, інша особа, уповноважена законом або установчими документами, працівник юридичної особи за довіреністю, а також особа, яка має право бути захисником у кримінальному провадженні. Представник користується процесуальними правами потерпілого, інтереси якого він представляє.

Відповідно до ч. 1 ст. 24 КПК України, кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності прокурора, слідчого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Згідно із ч. 2 ст. 8 та ч. 5 ст. 9 КПК України, принцип верховенства права у кримінальному провадженні та кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Як зазначено в ч. 2 ст. 9 КПК України, слідчий зобов`язаний всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

Відповідно до ч. 5 ст. 110 КПК України, постанова слідчого, дізнавача, прокурора складається з: 1) вступної частини, яка повинна містити відомості про: місце і час прийняття постанови; прізвище, ім`я, по батькові, посаду особи, яка прийняла постанову; 2) мотивувальної частини, яка повинна містити відомості про: зміст обставин, які є підставами для прийняття постанови; мотиви прийняття постанови, їх обґрунтування та посилання на положення цього Кодексу; 3) резолютивної частини, яка повинна містити відомості про: зміст прийнятого процесуального рішення; місце та час (строки) його виконання; особу, якій належить виконати постанову; можливість та порядок оскарження постанови.

Також, таке процесуальне рішення слідчий, дізнавач, прокурор приймає з урахуванням норм ст. 94 КПК України, у якій зазначається, що слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення. Жоден доказ не має наперед встановленої сили.

Із матеріалів скарги та матеріалів кримінального провадження вбачається, що ВД Дніпровське УП ГУ НП у м. Києві здійснює досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000463 від 20.05.2025 року, за ознаками кримінального проступку, передбаченого ст. 356 КК України.

Ухвалою слідчого судді Дніпровського районного суду м. Києва від 10.12.2025 року скасовано постанову дізнавача ВД Дніпровського УП ГУ НП у м. Києві ОСОБА_7 від 21.10.2025 року про закриття кримінального провадження № 0000463 від 20.05.2025 року.

Адвокат ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 звернувся до дізнавача з клопотанням (у порядку ст. 220 КПК України) про зміну статусу ОСОБА_4 у кримінальному провадженні № 0000463 від 20.05.2025 року зі свідка на статус потерпілої, надавши витяг зі зміненим статусом адвокату та здійснити дії із забезпечення даного кримінального провадження, шляхом зобов`язання осіб, які вчинили протиправні дії їх припинити та повернути на свої місця майно ОСОБА_4

07 жовтня 2025 року начальником сектору дізнання відділу поліції № 3 (з обслуговування житлового масиву «Русанівка») Дніпровського УП ГУ НП у м. Києва ОСОБА_5 було винесено постанову про відмову в задоволенні вказаного вище клопотання.

Постанова мотивована тим, що під час дізнання не отримано відомостей про завдання ОСОБА_4 моральної, фізичної та майнової шкоди, у зв`язку з чим, у кримінальному провадженні вона має процесуальні статуси «заявник», «свідок» та підстав для визнання її потерпілою, вручення пам`ятки про процесуальні права та обов`язки потерпілого, немає.

Водночас, постанова не містить обґрунтування хто є об`єктом правопорушення, що є об`єктивною та суб`єктивною стороною цього правопорушення, у ній не міститься посилання на предмет кримінального правопорушення, також не вказано чи передбачає ст. 356 КК України наявності потерпілого та на кого спрямоване кримінальне правопорушення. Крім того, у постанові зазначено процесуальні статуси ОСОБА_4 як «заявник» та як «свідок», що є незрозумілим.

Отже, слідчий суддя за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин, керуючись законом, оцінюючи кожний доказ, що наявний у провадженні, з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку, вважає за необхідне скасувати постанову начальника сектору дізнання відділу поліції № 3 (з обслуговування житлового масиву «Русанівка») Дніпровського УП ГУ НП у м. Києва ОСОБА_5 від 07.10.2025 року про відмову в задоволенні клопотання у межах кримінального провадження № 0000463 від 20.05.2025 року.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 9, 303-307, 309, 372, 376 КПК України, слідчий суддя, -

П О С Т А Н О В И В:

Скаргу адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 на постанову начальника сектору дізнання відділу поліції № 3 (з обслуговування житлового масиву «Русанівка») Дніпровського УП ГУ НП у м. Києва ОСОБА_5 від 07.10.2025 року про відмову в задоволенні клопотання у межах кримінального провадження № 0000463 від 20.05.2025 року - задовольнити.

Скасувати постанову начальника сектору дізнання відділу поліції № 3 (з обслуговування житлового масиву «Русанівка») Дніпровського УП ГУ НП у м. Києва ОСОБА_5 від 07.10.2025 року про відмову в задоволенні клопотання у межах кримінального провадження № 0000463 від 20.05.2025 року.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя