У Х В А Л А

21 жовтня 2025 року слідчий суддя Білоцерківського міськрайонного суду Київської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

сторони кримінального провадження та інші учасники судового провадження:

прокурор: ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Біла Церква, Київської області скаргу ОСОБА_4 на бездіяльність керівника Білоцерківської окружної прокуратури, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудового розслідування,

У С Т А Н О В И В:

Особа, яка подала скаргу скаржник ОСОБА_4 звернувся до слідчого судді з вказаною скаргою на бездіяльність керівника Білоцерківської окружної прокуратури, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудового розслідування.

Скарга мотивована тим, що ОСОБА_4 30.09.2025 звернувся до керівника Білоцерківської окружної прокуратури ОСОБА_5 з заявою про вчинення прокурором Білоцерківської окружної прокуратури ОСОБА_6 злочинів, передбачених ч. 2 ст. 364, ч. 1 ст. 396 КК України. Однак до теперішнього часу зазначені у заяві відомості про злочин в Єдиний реєстр досудових розслідувань так і не внесені.

В обґрунтування скарги зазначив, що на час прийняття рішення про закриття кримінального провадження № 0002108, зареєстрованого в ЄРДР - 01.09.2022, за ознаками кримінальних правопорушень, скоєних ОСОБА_7 за участі ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 проти життя і власності моїх батьків: ОСОБА_11 і ОСОБА_12 , передбачених п.п. 4, 6 ч. 2 ст. 115, ч.ч. 3, 4 ст. 187, ч. 2 ст. 194 КК України, а саме умисних вбивств ОСОБА_11 і ОСОБА_12 з особливою жорстокістю в їх квартирі в ніч на 03.01.2008 року, на підставі п.п. 1, 9) ч. 1 ст. 284 КПК України, відсутності події злочинів, станом на 14 червня 2023 року, під час неналежного процесуального керівництва досудовим розслідуванням кримінальних правопорушень в кримінальному провадженні № 0002108 від 01.09.2022, а саме у порушеннями вимог статей 2, 7, ч.ч. 1, 2 ст. 9, п.п. 4, 5, 7 ч. 2 ст. 36 КПК України, які полягали у навмисному неналежному виконанні службових обов`язків під час здійснення навмисно неналежного процесуального керівництва досудовим розслідуванням кримінальних правопорушень в кримінальному провадженні №0002108 від 01.09.2022, що вчинялися ним всупереч їх призначенню, спрямованими на обмеження можливості реалізації та порушення прав потерпілого ОСОБА_4 в цьому кримінальному провадженні, в якому: відсутні постанови процесуального керівника - прокурора ОСОБА_6 про скасування незаконних, необґрунтованих, невмотивованих, упереджених, протиправних постанов від 12 грудня 2022 року, від 1 березня 2023 року, від 14 червня 2023 року слідчої слідчого відділу Білоцерківського районного Управління поліції Головного управління Національної поліції в Київській області ОСОБА_13 про закриття кримінального провадження № 0002108 від 01.09.2022 року; відсутні вказівки прокурора ОСОБА_6 , спрямовані на здобуття, і на закріплення доказів кримінальних правопорушень, скоєних ОСОБА_7 за участі ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 ; відсутні вказівки прокурора ОСОБА_6 , що стосуються конкретних процесуальних дій, які необхідно вчинити для виконання зобов`язальної постанови від 09 листопада 2012 року судді Шевченківського районного суду м. Києва ОСОБА_14 у справі № 2610/21791/2012 в кримінальній справі № 47 -1042, порушеної 07.07.2008 року, за ознаками складу злочинів, передбачених за ч. З ст. 185, ч. 2 ст. 194 КК України; зобов`язальної ухвали від 22.12.2022 слідчого судді Білоцерківського міськрайонного суду Київської області ОСОБА_15 у справі № 357/7944/22, якою було зобов`язано слідчого уданому кримінальному провадженні всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваних, обвинувачених, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують їх покарання, надати їм належну правову оцінку, усунути вказану в даній ухвалі неповноту досудового розслідування та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень; зобов`язальної ухвали від 22.03.2023 року слідчого судді Білоцерківського міськрайонного суду Київської області ОСОБА_16 у справі № 357/2897/23: - у межах нового кримінального провадження допитати в якості свідків осіб, стосовно яких порушено кримінальне провадження ( ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 ) та встановити їх анкетні дані на даний час; зобов`язальної ухвали від 16.10.2023 року слідчого судді Білоцерківського міськрайонного суду Київської області ОСОБА_15 у справі № 357/7944/22, якою було зобов`язано слідчого у даному кримінальному провадженні всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваних, обвинувачених, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують їх покарання, надати їм належну правову оцінку, усунути вказану в даній ухвалі неповноту досудового розслідування та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень; зобов`язального рішення Європейського суду з прав людини у справі «Горопацький та інші проти України» від 04.02.2021 року, в частині заходів індивідуального характеру, за яким: провести розслідування з дотриманням процесуальних вимог за статтею 2 Конвенції: належність слідчих дій; - оперативність розслідування; - залучення членів родини померлого та незалежність розслідування, яке, у принципі, має бути здатним призвести до встановлення фактів справи, до встановлення та покарання винних осіб».

Враховуючи викладене, заявник вважає, що вищевказане у сукупності, призвело до невжиття необхідних заходів щодо встановлення осіб, які скоїли умисні вбивства з особливою жорстокістю ОСОБА_11 і ОСОБА_12 , що спричинило потерпілому ОСОБА_4 серйозну моральну і значну матеріальну шкоду, який поклав 17 років і 9 місяців на захист права на життя батьків: ОСОБА_11 і ОСОБА_12 , які гарантовані ст. 2 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод - «Право кожного на життя охороняється законом», які закріплених ст. 27 Конституції України, але не зміг добитися для них справедливості через такі кримінальні правопорушення, скоєні процесуальним керівником - прокурором Білоцерківської окружної прокуратури ОСОБА_17 .

У зв`язку з викладеним скаржник просить слідчого суддю зобов`язати уповноважену особу Білоцерківської окружної прокуратури внести до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомості про кримінальні правопорушення із заяви ОСОБА_4 від 30.09.2025 та розпочати досудове розслідування кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 364, ч. 1 ст. 396 КК України, відносно прокурора Білоцерківської окружної прокуратури ОСОБА_6 .

В судове засідання особа, яка подала скаргу скаржник ОСОБА_4 не з`явився, про час, місце, дату розгляду справи повідомлений належним чином, подав до суду клопотання, в якому просив розглянути скаргу за його відсутністю.

Слідчим суддею, з урахуванням викладеного, принципу диспозитивності, позиції особи, що звернулась зі скаргою, положень ч. 3 ст. 306 КПК України та з метою дотримання розумних строків розгляду клопотання, що є одним з пріоритетних завдань кримінального провадження, здійснення якого має забезпечити, зокрема, слідчий суддя на досудовому провадженні, слідчий суддя вважає можливим розглянути скаргу у відсутності скаржника.

Прокурор в судовому засіданні заперечував проти задоволення скарги посилаючись на те, що у кримінальному провадженні №0002108 першим заступником керівника Білоцерківської окружної прокуратури 01.09.2022 призначено групу прокурорів у складі прокурорів Білоцерківської окружної прокуратури ОСОБА_18 (старший групи) та ОСОБА_6

Також, 26.12.2023 першим заступником керівника Білоцерківської окружної прокуратури змінено групу прокурорів у кримінальному провадженні № 0002108 та визначено її у складі прокурорів ОСОБА_3 (старший групи), ОСОБА_6 , ОСОБА_19 .

Звідси випливає, що прокурор ОСОБА_6 був включений до складу групи прокурорів у кримінальному провадженні № 0002108, однак не був старшим групи.

З урахуванням вимог КПК України та наказу Генерального прокурора № 309, керувати діями інших прокурорів у кримінальному провадженні № 0002108, узгоджувати вчинення процесуальних дій та прийняття процесуальних рішень, узгоджувати процесуальну позицію, організовувати та координувати діяльність прокурорів групи, надавати відповідні письмові доручення іншим прокурорам групи, повинен був старший групи, якими у різні часові проміжки являлися прокурори ОСОБА_18 та ОСОБА_3 .

Прокурор ОСОБА_6 здійснював свої повноваження у кримінальному провадженні № 0002108 виключно у правовому полі, будь-яких письмових доручень від старшого прокурора групи він не отримував.

Відповідно, не маючи доручень від старшого групи прокурорів на вчинення процесуальних дій та прийняття процесуальних рішень прокурор ОСОБА_6 утримувався від виконання наявних повноважень, адже ці повноваження у кримінальному провадженні реалізовувалися самостійно старшими прокурорами групи.

01.12.2023 прокурором ОСОБА_18 , реалізуючи надані ст. 36 КПК України повноваження, надано слідчому письмові вказівки. Зазначене також спростовує твердження ОСОБА_4 про те, що слідчому не надавалися письмові вказівки.

Прокурор зазначав, що та обставина, що процесуальне рішення слідчого було скасовано не прокурором, а слідчим суддею, не може свідчити про вчинення прокурором кримінального правопорушення (як ОСОБА_6 , так і іншими прокурорами групи прокурорів).

Таким чином, ОСОБА_4 фактично висловлює незгоду з процесуальною позицією службової особи правоохоронного органу у порядку, визначеному КПК України під час здійснення досудового розслідування.

Незгода з процесуальною позицією прокурора, а в даному випадку, навіть не прокурора ОСОБА_6 , у межах досудового розслідування, не може бути підставою для притягнення його до кримінальної відповідальності.

Враховуючи вищевикладене, прокурор просив відмовити у задоволенні скарги ОСОБА_4 .

Слідчий суддя, заслухавши прокурора, дослідивши матеріали додані до скарги 3, приходить до наступних висновків.

Слід зазначити, що можливість оскарження рішень, дій чи бездіяльності дізнавача, слідчого чи прокурора є одним з елементів судового контролю за стадією досудового розслідування кримінальних проваджень.

Так, відповідно до пункту 5 ч. 1 ст. 3 КПК України, досудове розслідування це стадія кримінального провадження, яка починається з моменту внесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань і закінчується закриттям кримінального провадження або направленням до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, клопотання про звільнення особи від кримінальної відповідальності.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КПК України під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий, інші службові особи органів державної влади зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства.

Відповідно до ст. 3 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» завданням суду є здійснення правосуддя на засадах верховенства права, забезпечення кожному права на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією та законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною радою України.

Статтею 24 КПК України кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Вичерпний перелік рішень, дій чи бездіяльності дізнавача, слідчого або прокурора, які можуть бути оскаржені під час досудового розслідування, визначений ч. 1 ст. 303 КПК України.

Згідно з пунктом 1 ч. 1 ст. 303 КПК України на досудовому провадженні може бути оскаржена бездіяльність слідчого, дізнавача або прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення.

Вищезазначена бездіяльність виникає у зв`язку з невиконанням слідчим, дізнавачем чи прокурором передбаченого ч. 1 ст. 214 КПК України обов`язку внести відомості про вчинення кримінального правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань, і таким чином розпочати проведення досудового розслідування за відповідними фактами.

Відповідно до частин 1, 2 ст. 214 КПК України слідчий, дізнавач, прокурор невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення або після самостійного виявлення ним з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, зобов`язаний внести відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань, розпочати розслідування та через 24 години з моменту внесення таких відомостей надати заявнику витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань. Досудове розслідування розпочинається з моменту внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

За змістом пункту 4 ч. 5 ст. 214 КПК України, до Єдиного реєстру досудових розслідувань, зокрема, має бути внесено короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, наведених потерпілим, заявником чи виявлених з іншого джерела. При цьому, об`єктивними даними, які можуть свідчити про наявність ознак злочину є відомості, що підтверджують реальність конкретної події кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення).

Вказані положення ст. 214 КПК України перебувають у взаємозв`язку з ч. 1 ст. 2 КК України, згідно з якою підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно небезпечного діяння, яке містить склад злочину, передбаченого цим Кодексом, і саме тому наявність фактичних даних, які вказують на ознаки складу злочину кримінального правопорушення, має бути критерієм внесення відповідних відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань та початку досудового розслідування.

З наведених положень вбачається, що слідчий та прокурор хоча і не проводять до моменту внесення відомостей у Єдину реєстрі досудових розслідувань перевірку обставин, викладених у заяві, однак аналізують її зміст, і саме ця інформація дає змогу визначити, чи містить заява достатньо відомостей про вчинення кримінального правопорушення.

Таким чином, внесенню до Єдиного реєстру досудових розслідувань в порядку ч. 1 ст. 214 КПК України підлягають не будь-які заяви чи повідомлення, а лише ті з них, котрі містять відомості про кримінальне правопорушення.

Саме такий механізм початку досудового розслідування надає кожній особі право заявляти про їх вчинення та очікувати, що за відповідними фактами буде розпочате розслідування, водночас забезпечує можливість здійснювати досудове розслідування виключно за фактами вчинення кримінальних правопорушень та захищає інших осіб від необґрунтованого кримінального переслідування та процесуального примусу.

Вказане узгоджується з правовими позиціями Верховного Суду, який у своїх постановах наголошує на такому: 1) «... якщо не було події кримінального правопорушення або в діях особи немає складу кримінального правопорушення, то за таких обставин кримінальне провадження не може бути розпочато. А якщо через помилку чи з інших причин таке провадження було розпочато, то воно негайно має бути припинено і з позиції вимог правопорядку, і з огляду дотримання інтересів всіх учасників правовідносин ...» (постанова Верховного Суду від 16.05.2019 року у справі за єдиним унікальним номером 761/20985/18); 2) «… слідчий, прокурор після прийняття та реєстрації заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, виходячи з їх змісту, має перевірити достатність даних, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, за наслідками чого ним приймається рішення про початок досудового розслідування шляхом внесення відповідних відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань. Таким чином, підставою початку досудового розслідування є не будь-які прийняті та зареєстровані заяви, повідомлення, а лише ті з них, з яких вбачаються вагомі обставини, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, короткий виклад яких разом із прізвищем, ім`ям, по-батькові (найменуванням) потерпілого або заявника, серед іншого, вноситься до Єдиного реєстру досудових розслідувань» (постанова Верховного Суду від 30.09.2021 року у справі за єдиним унікальним номером 556/450/18).

Отже, КПК України передбачена необхідність попередньої оцінки (аналізу) слідчим, прокурором, слідчим суддею (у разі оскарження заявником бездіяльності уповноваженої особи щодо невнесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань) змісту заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення на предмет викладення в ньому інформації саме про кримінальне правопорушення. При цьому, наведена самим заявником у заяві про кримінальне правопорушення правова кваліфікація діяння не є обов`язковою для вказаних суб`єктів. Визначення кваліфікації діяння за відповідною нормою КК України не відносяться ні до компетенції заявника, ні до повноважень слідчого судді (на етапі оскарження заявником бездіяльності уповноваженої особи щодо невнесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань), який не наділений правом перебирати на себе функції сторони обвинувачення та вирішувати питання про попередню кваліфікацію кримінального правопорушення чи впливати на слідчого, прокурора з наданням вказівок про правову кваліфікацію при внесенні відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

В судовому засіданні встановлено, що 30.09.2025 ОСОБА_4 звернувся до керівника Білоцерківської окружної прокуратури з заявою про внесення відомостей до ЄРДР за ч. ч. 1 ст. 396 та ч. 2 ст. 364 КК України за фактом приховування злочину та зловживання владою прокурором Білоцерківської окружної прокуратури ОСОБА_6 у кримінальному провадженні № 0002108 від 01.09.2022.

За результатами розгляду вказаної заяви ОСОБА_4 було надано відповідь від 30.09.2025 №50-8957 вих. 25, згідно якої вбачається, що обставини, викладені у заяві ОСОБА_4 про зловживання владою або службовим становищем прокурором ОСОБА_6 , а також приховування ним злочину, не містять об`єктивних даних та достатніх відомостей, які дійсно б свідчили про ознаки будь-якого кримінального правопорушення. Враховуючи викладене, на даний час, підстав для вжиття заходів прокурорського реагування не встановлено.

В судовому засіданні встановлено, що в провадженні СВ Білоцерківського РУП ГУНП в Київській області перебувало кримінальне провадження № 0000011 від 16.01.2014 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених п.п. 4, 6 ч. 2 ст. 115, ч.ч. 3, 4 ст. 187 та ч. 2 ст. 194 КК України.

04.02.2021 Європейським судом з прав людини було ухвалено остаточне рішення у справі «Горопацький та інші проти України», в якому суд констатував порушення процесуального аспекту ст. 2 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод у зв`язку із непроведенням державними органами ефективного розслідування обставин смерті родичів заявника, невстановленням причин та обставин пожежі.

На виконання вищевказаного рішення ЄСПЛ у кримінальному провадженні № 0000011 від 16.01.2014 забезпечено ефективне досудове розслідування обставин смерті батьків ОСОБА_4 , в ході якого встановлено причини та обставини пожежі.

За наслідками досудового розслідування 15.03.2022 слідчим СВ Білоцерківського РУП ГУНП в Київській області ОСОБА_13 кримінальне провадження №0000011 закрито на підставі п. 1 ч. 1 ст. 284 КПК України, у зв`язку із встановленою відсутністю події кримінального правопорушення.

Білоцерківською окружною прокуратурою перевірено законність прийнятого рішення, за результатами чого підстав для його скасування не встановлено.

Також ОСОБА_4 неодноразово роз`яснювався порядок оскарження рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора. Ним реалізовувались відповідні процесуальні права шляхом звернення до слідчого судді із скаргами на постанову слідчої ОСОБА_13 від 15.03.2022 про закриття кримінального провадження № 0000011.

Ухвалою слідчого судді від 11.04.2022 відмовлено у задоволенні скарги ОСОБА_4 на вказану постанову. Зазначена ухвала слідчого судді не скасована.

Досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0002108 від 01.09.2022 здійснювалось за фактами та ознаками кримінальних правопорушень, що й кримінальне провадження № 0000011.

За результатами досудового розслідування кримінального провадження № 0002108 слідчим СВ Білоцерківського РУП ГУНП в Київській області ОСОБА_20 18.01.2024 прийнято рішення про його закриття на підставі п. 9-1 ч. 1 ст. 284 КПК України у зв`язку із наявністю нескасованої постанови слідчого про закриття кримінального провадження з підстави, передбаченої пунктами 1 цієї частини, у кримінальному провадженні щодо того самого діяння, що розслідувалося з дотриманням вимог щодо підслідності. Зазначена постанова ОСОБА_4 не оскаржувалась.

Так, з заяви ОСОБА_4 від 30.09.2025 вбачається, що кримінальні правопорушення прокурором ОСОБА_6 , на думку ОСОБА_4 , полягають у тому, що він тричі незаконно погодив закриття кримінального провадження № 0002108, а також не надав вказівки слідчому ОСОБА_13 , спрямовані на здобуття доказів.

В судовому засіданні встановлено, що у кримінальному провадженні № 0002108 першим заступником керівника Білоцерківської окружної прокуратури 01.09.2022 призначено групу прокурорів у складі прокурорів Білоцерківської окружної прокуратури ОСОБА_18 (старший групи) та ОСОБА_6 .

Також, 26.12.2023 першим заступником керівника Білоцерківської окружної прокуратури змінено групу прокурорів у кримінальному провадженні № 0002108 та визначено її у складі прокурорів ОСОБА_3 (старший групи), ОСОБА_6 , ОСОБА_19 .

Звідси випливає, що прокурор ОСОБА_6 був включений до складу групи прокурорів у кримінальному провадженні № 0002108, однак не був старшим групи.

Відповідно до приписів ч. 1 ст. 37 КПК України прокурор, який здійснюватиме повноваження прокурора у конкретному кримінальному провадженні, визначається керівником відповідного органу прокуратури після початку досудового розслідування. У разі необхідності керівник органу прокуратури може визначити групу прокурорів, які здійснюватимуть повноваження прокурорів у конкретному кримінальному провадженні, а також старшого прокурора такої групи, який керуватиме діями інших прокурорів.

Згідно з положеннями п. 11.11. наказу Генерального прокурора «Про організацію діяльності прокурорів у кримінальному провадженні» від 30.09.2021 за № 309, у разі здійснення повноважень у складі групи прокурорів перед вчиненням процесуальних дій та прийняттям процесуальних рішень узгоджувати їх зі старшим прокурором групи, рішення якого є остаточним.

У відповідності до п. п. 22., 22.1. старшим прокурорам груп прокурорів відповідно до вимог законодавства необхідно організовувати та координувати діяльність прокурорів групи, узгоджувати їх процесуальні позиції, у тому числі шляхом надання відповідних доручень, які долучати до наглядового провадження.

З урахуванням вимог КПК України та наказу Генерального прокурора № 309, керувати діями інших прокурорів у кримінальному провадженні № 0002108, узгоджувати вчинення процесуальних дій та прийняття процесуальних рішень, узгоджувати процесуальну позицію, організовувати та координувати діяльність прокурорів групи, надавати відповідні письмові доручення іншим прокурорам групи, повинен був старший групи, якими у різні часові проміжки являлися прокурори ОСОБА_18 та ОСОБА_3 .

Прокурор ОСОБА_6 здійснював свої повноваження у кримінальному провадженні № 0002108 виключно у правовому полі, будь-яких письмових доручень від старшого прокурора групи він не отримував.

Також з`ясовано, що 01.12.2023 прокурором ОСОБА_18 , реалізуючи надані ст. 36 КПК України повноваження, надано слідчому письмові вказівки.

Відповідно до вимог п. 8 ч. 2 ст. 40 КПК України, слідчий уповноважений приймати процесуальні рішення у випадках, передбачених цим Кодексом, у тому числі щодо закриття кримінального провадження за наявності підстав, передбачених статтею 284 цього Кодексу. При цьому, згідно з приписами ч. 5 указаної статті слідчий, здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог цього Кодексу, є самостійним у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку осіб, що не мають на те законних повноважень, забороняється.

Згідно з ч. 4 ст. 284 КПК України про закриття кримінального провадження слідчий, дізнавач, прокурор приймає постанову, яку може бути оскаржено у порядку, встановленому цим Кодексом.

Слідчий, дізнавач приймає постанову про закриття кримінального провадження з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 41, 9, 91 частини першої цієї статті, якщо в цьому кримінальному провадженні жодній особі не повідомлялося про підозру.

Враховуючи викладене, слідчий є процесуально самостійною особою, і при прийнятті рішення про закриття кримінального провадження не погоджує своє рішення з прокурором або з іншими особами. Чинним КПК України не передбачено погодження такого процесуального документу, як постанова слідчого про закриття кримінального провадження.

Фактично у кримінальному провадженні № 0002108 постанови слідчого про закриття даного кримінального провадження скасовувалися слідчим суддею, а не прокурором. Проте саме такий механізм оскарження процесуальних рішень слідчого і передбачено в КПК України (Глава 26 КПК України).

Таким чином, з викладеного вбачається, що ОСОБА_4 фактично висловлює незгоду з процесуальною позицією службової особи правоохоронного органу у порядку, визначеному КПК України під час здійснення досудового розслідування.

Незгода з процесуальною позицією прокурора, у межах досудового розслідування, не може бути підставою для притягнення його до кримінальної відповідальності.

Посилання ОСОБА_4 на ознаки складу кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 364, ч. 1 ст. 396 КК України, містить лише суб`єктивний виклад обставин та є припущеннями заявника, суб`єктивним уявленням щодо неправомірності дій, а також ґрунтується на власному аналізі та баченні норм законодавства про кримінальну відповідальність.

У постанові Великої Палати № 818/1526/18 від 30.01.2019, зазначено, що саме у межах процедури оскарження рішення щодо невнесення відомостей до ЄРДР, слідчий суддя з`ясовує обставини та мотиви, з яких слідчий або прокурор дійшов висновку про відсутність підстав для внесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР, чим саме обґрунтоване невнесення відповідних відомостей до ЄРДР, та вирішує питання про наявність або відсутність правових підстав для зобов`язання слідчого або прокурора внести інформацію про кримінальне правопорушення до ЄРДР.

За таких обставин, слідчий суддя дійшов висновку про відсутність у заяві ОСОБА_4 про вчинення кримінальних правопорушень від 30.09.2025 об`єктивних даних, які б свідчили про ймовірність вчинення прокурором ОСОБА_6 кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 364, ч. 1 ст. 396 КК України, а викладених у заяві ОСОБА_4 обставин недостатньо для того, щоб розпочати досудове розслідування, що свідчить про відсутні підстави для внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань за вказаним повідомленням.

За таких обставин, враховуючи все вищезазначене, скарга задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного, керуючись статтями 303-309, 376 КПК України, слідчий суддя,

П О С Т А Н О В И В :

У задоволенні скарги ОСОБА_4 на бездіяльність керівника Білоцерківської окружної прокуратури, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудового розслідування, - відмовити.

Повний текст ухвали виготовлений та оголошений 24.10.2025 о 10 год. 00 хв. у приміщенні Білоцерківського міськрайонного суду Київської області за адресою: Київська область, м. Біла Церква, вул. Павла Скоропадського, буд. 4-А.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня її оголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Слідчий суддяОСОБА_21