Справа № 132/2201/25
Ухвала

Іменем України

11 лютого 2026 року місто КАЛИНІВКА

КАЛИНІВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Калинівка Хмільницького району Вінницької області, клопотання в кримінальному провадженню, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000013 від 10 лютого 2025 року, про застосування примусового заходу медичного характеру відносно:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Житомир Житомирської області, українця, громадянина України, із вищою освітою, неодруженого, непрацевлаштованого, не судимого в силу ст.89 КК України, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

який вчинив суспільно небезпечне діяння, що підпадає під ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України,

за участі сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_4 ,

потерпілої особи ОСОБА_5 ,

особи, стосовно якої вирішується питання про застосування примусових заходів медичного характеру ОСОБА_6 , його захисника адвоката ОСОБА_7 , та законних представників ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,

ВСТАНОВИВ:

Згідно поданого клопотання про застосування примусового заходу медичного характеру, під час здійснення досудового розслідування в рамках кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000013 від 10 лютого 2025 року, встановлені фактичні обставини суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України, які вчиненні ОСОБА_10 за наступних обставин. Так, ОСОБА_10 08.02.2025 року близько 14год.14хв. перебуваючи на вулиці Лінія-32, перед будинком № 72, що в селі Сальник Хмільницького району Вінницької області, вступив у словесну суперечку із ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , у яких вимагав повернути йому борг за раніше надані послуги. На ґрунті виниклого словесного конфлікту, ОСОБА_10 вирішив нанести тілесні ушкодження ОСОБА_11 . З цією метою, ОСОБА_10 підійшовши спереду до ОСОБА_11 , та кулаком лівої руки наніс їй один удар в обличчя, від якого вона впала на землю та втратила свідомість. В результаті зазначених дій ОСОБА_10 , ОСОБА_11 згідно висновку судово-медичної експертизи № 52 від 05.03.2025 року, спричинено тілесне ушкодження у вигляді підшкірної гематоми (1) волосяної частини голови, що виникло від травматичної дії (удару, співударяння) тупого твердого предмета (предметів), по давності утворення може відповідати терміну, вказаному в постанові 08.02.2025 року, належить до легкого тілесного ушкодження (відповідно до п.2.3.5 Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень, затверджених наказом МОЗ України № 6 від 17.01.1995 року). Таким чином, ОСОБА_10 вчинив суспільно небезпечне діяння, передбачене ч.1 ст.125 КК України, тобто умисне легке тілесне ушкодження.

У поданому клопотанні перед судом поставлене питання про застосування щодо ОСОБА_10 примусового заходу медичного характеру у вигляді госпіталізації до закладу з надання психіатричної допомоги з посиленим наглядом, з огляду на висновок судово-психіатричного експерта № 278-2025 від 24.06.2025 року, згідно якого ОСОБА_10 в період інкримінованого йому діяння страждав на Біполярний афективний розлад, поточний епізод манії з психотичними симптомами (F31.2 МКХ-10), та за своїм психічним станом не міг усвідомлювати свої дії та керувати ними. В теперішній час, ОСОБА_10 страждає на Біполярний афективний розлад, поточний епізод манії без психотичних симптомів (F31.1 МКХ-10), та не може усвідомлювати свої дії та керувати ними. ОСОБА_10 потребує застосування до нього примусових заходів медичного характеру у вигляді госпіталізації до закладу з надання психіатричної допомоги з посиленим наглядом.

В судовому засіданні, прокурор ОСОБА_4 підтримала подане клопотання та просила його задовольнити, з підстав зазначених в ньому, оскільки згідно висновку судово-психіатричного експерта № 278-2025 від 24.06.2025 року, ОСОБА_10 у зв`язку з наявним у нього психічним захворюванням, потребує застосування примусових заходів медичного характеру у вигляді госпіталізації до закладу з надання психіатричної допомоги з посиленим наглядом.

Особа, стосовно якої вирішується питання про застосування примусових заходів медичного характеру ОСОБА_13 в судовому засіданні вказав, що суть даного судового розгляду йому зрозуміла, та зазначив, що ОСОБА_12 в його помешканні виконував ремонтні роботи, за які отримав грошові кошти у вигляді авансового платежу, який не відпрацював. З приводу вирішення даного питання він 08.02.2025 року приїхав до ОСОБА_12 додому, а коли переконався, що останній відсутній, знайшов його у сусіда ОСОБА_14 . Побачивши машину ОСОБА_12 , вирішив порізати на ній колеса, з тією метою, щоб її власник вийшов на вулицю до нього. В цей момент до нього вибігла ОСОБА_11 , яка в одній руці тримала сокиру, а в іншій тримала лопату. За нею слідом на вулицю вийшов ОСОБА_12 , який вихватив з руки ОСОБА_11 лопату, та нею кинув в його сторону. Увернувшись, він взяв держак від цієї лопати, на направився до них. Підійшовши до ОСОБА_11 , остання замахнулася в його сторону сокирою, яку тримала в руці, і лише тому, він з метою самооборони, наніс їй один удар в область голови, від якого вона впала на землю. Підійнявши мобільний телефон ОСОБА_11 , на який вона знімала вказану подію, він забрав його та покинув зазначене місце, а вподальшому передав телефон працівникам органу Національної поліції. Заперечує проти застосування до нього примусових заходів медичного характеру у вигляді госпіталізації до закладу з надання психіатричної допомоги з посиленим наглядом.

Захисник особи, стосовно якої розглядається клопотання адвокат ОСОБА_15 , його законний представник ОСОБА_16 в судовому засіданні також заперечували щодо задоволення клопотання та застосування відносно ОСОБА_10 примусового заходу медичного характеру у вигляді госпіталізації до закладу з надання психіатричної допомоги з посиленим наглядом, виходячи з позиції останнього.

Заслухавши думку учасників судового провадження, перевірив матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

Потерпіла ОСОБА_5 в суді зазначила, що 08.02.2025 року вона разом зі своїм колишнім чоловіком ОСОБА_12 , прийшла в гості до ОСОБА_14 , у якого проводили своє дозвілля. Перебуваючи в будинку, побачила, як під`їхав ОСОБА_10 та почав різати колеса на автомобілі. Вибігши на вулицю, вона в руках ОСОБА_10 побачила ніж та пляшку з невідомою їй речовиною, і з метою самозахисту, взяла до своєї руки лопату, а в іншій руці тримала мобільний телефон, на який фіксувала неправомірні дії ОСОБА_10 . ОСОБА_12 забрав у неї лопату, яку кинув в сторону ОСОБА_10 . Останній підійшовши до неї, наніс їй лівою рукою один удар в ділянку обличчя, від якого вона впала на землю та втратила свідомість. На уточнююче питання зазначила, що ніякої сокири вона до рук не брала та нею не замахувалася в сторону ОСОБА_10 .

Свідок ОСОБА_17 в суді зазначив, що 08.02.2025 року він зі своєю колишньою дружиною ОСОБА_11 , прийшов до сусіда ОСОБА_14 в гості, з яким перебували в приміщенні його будинку. З кухні будинку побачили, як під`їхав ОСОБА_10 та підійшов до його автомобіля. Він разом із ОСОБА_11 вийшли на вулицю, при цьому остання взяла до своїх рук лопату з метою самооборони. На запитання «Що він робить?», ОСОБА_10 почав кричати та висловлювати претензії з приводу боргу, якого насправді не було, при цьому в руці тримав ножа. ОСОБА_11 почала фіксувати дії ОСОБА_10 на мобільний телефон. Він забрав з руки ОСОБА_11 лопату, яку кинув в сторону ОСОБА_10 , який підбіг до ОСОБА_11 та наніс їй рукою один удар в ділянку обличчя, від якого вона впала на землю та втратила свідомість. Після цього, ОСОБА_10 забрав мобільний телефон ОСОБА_11 та поїхав з місця події. На уточнююче питання зазначив, що ніякої сокири ОСОБА_11 до рук не брала та нею не замахувалася в сторону ОСОБА_10 .

Свідок ОСОБА_18 в суді зазначив, що 08.02.2025 року до нього в гості прийшли ОСОБА_12 та ОСОБА_11 , з якими він перебував у приміщенні свого помешкання. З будинку вони побачили, як під`їхав ОСОБА_10 та почав різати колеса на автомобілі. Після цього, ОСОБА_12 разом із ОСОБА_11 вибігли на вулицю. Проте, коли він вийшов на вулицю, то вже побачив, як ОСОБА_11 лежить на землі без свідомості. Пізніше із відеозапису з камер відеоспостереження, які розташовані на його житловому будинку, йому стало відомо, що ОСОБА_10 кулаком своєї руки наніс один удар ОСОБА_11 в ділянку обличчя, від якого вона впала на землю та втратила свідомість. На уточнююче питання зазначив, що не бачив, що б ОСОБА_11 брала до рук сокиру, та нею замахувалася в сторону ОСОБА_10 . Ніякої сокири на місці події не було виявлено.

Окрім показів потерпілої ОСОБА_11 , свідків ОСОБА_12 , ОСОБА_14 , судом безпосередньо досліджені письмові докази:

протокол прийняття заяви про кримінальне правопорушення та іншу подію, складений 10.02.2025 року слідчим СВ відділення поліції № 1 Хмільницького РВП ГУНП у Вінницькій області капітаном поліції ОСОБА_19 , згідно якого, ОСОБА_11 просить притягнути до відповідальності ОСОБА_10 , який 08.02.2025 року спричинив їй тілесні ушкодження;

акт судово-медичного дослідження (обстеження) № 40, складений 11.02.2025 року судово-медичним експертом Калинівського відділення Державної спеціалізованої установи «Вінницьке обласне бюро судово-медичної експертизи» ОСОБА_20 , згідно якого, при судово-медичному огляді ОСОБА_11 мало місце тілесне ушкодження підшкірна гематома (1) волосяної частини голови, що виникло від травматичної дії (удару, співударяння) тупого твердого предмета (предметів), по давності утворення може відповідати терміну, вказаному в направленні та обстежуваною 08.02.2025 року, належить до легкого тілесного ушкодження (згідно п.2.3.5 Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень, затверджених наказом МОЗ України № 6 від 17.01.1995 року);

протокол огляду, складений 14.02.2025 року старшим дізнавачем СД відділення поліції № 1 Хмільницького РВП ГУНП у Вінницькій області підполковником поліції ОСОБА_21 , згідно якого, були оглянуті відеозаписи з камер відеоспостереження, наданих свідком ОСОБА_14 , на яких зафіксовані протиправні дії ОСОБА_10 , зокрема момент нанесення ним лівою рукою одного удару в область обличчя ОСОБА_11 , від якого вона впала на землю;

висновок експерта № 52, складений 05.03.2025 року судово-медичним експертом Калинівського відділення Державної спеціалізованої установи «Вінницьке обласне бюро судово-медичної експертизи» ОСОБА_20 , згідно якого, при судово-медичному огляді ОСОБА_11 мало місце тілесне ушкодження підшкірна гематома (1) волосяної частини голови, що виникло від травматичної дії (удару, співударяння) тупого твердого предмета (предметів), по давності утворення може відповідати терміну, вказаному в направленні та обстежуваною 08.02.2025 року, належить до легкого тілесного ушкодження (згідно п.2.3.5 Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень, затверджених наказом МОЗ України № 6 від 17.01.1995 року);

висновок судово-психіатричного експерта № 278-2025, складений 24.06.2025 року експертами Житомирської філії судових експертиз Державної установи «Інститут судової психіатрії Міністерства охорони здоров`я України» ОСОБА_22 , ОСОБА_23 , згідно якого, ОСОБА_10 в період інкримінованого йому діяння страждав на Біполярний афективний розлад, поточний епізод манії з психотичними симптомами (F31.2 МКХ-10), та за своїм психічним станом не міг усвідомлювати свої дії та керувати ними. В теперішній час, ОСОБА_10 страждає на Біполярний афективний розлад, поточний епізод манії без психотичних симптомів (F31.1 МКХ-10), та не може усвідомлювати свої дії та керувати ними. ОСОБА_10 потребує застосування до нього примусових заходів медичного характеру у вигляді госпіталізації до закладу з надання психіатричної допомоги з посиленим наглядом.

Виходячи із сукупності зібраних у кримінальному провадженні доказів, які у повному обсязі, відповідно до вимог параграфу 3 глави 28 КПК України, досліджені судом під час судового розгляду справи, які є взаємоузгодженими між собою і відповідають фактичним обставинам справи, суд приходить до висновку про доведеність вини ОСОБА_10 у вчиненні суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України.

Належність та допустимість доказів у даному кримінальному провадженні, а також правильність кваліфікації дій ОСОБА_10 за ч.1 ст.125 КК України, у суду сумнівів не викликає.

Доводи ОСОБА_10 про те, що він перебував у стані необхідної оборони, оскільки захищався від дій ОСОБА_11 , яка в руках тримала сокиру та нею замахувалась на нього, спростовуються показами потерпілої ОСОБА_11 ; свідків ОСОБА_12 , ОСОБА_14 ; відеозаписом із камер відеоспостереження домоволодіння ОСОБА_14 , згідно яких, перед нанесенням ОСОБА_10 кулаком лівої руки одного удару в область обличчя ОСОБА_11 , у останньої в руках жодного предмету ззовні схожого на сокиру, не було.

Кримінальне провадження щодо застосування примусових заходів медичного характеру, передбачених законом України про кримінальну відповідальність, здійснюється за наявності достатніх підстав вважати, що особа вчинила суспільно небезпечне діяння, передбачене законом України про кримінальну відповідальність, у стані неосудності (стаття 503 КПК України).

Згідно частини другої статті 19 КК України, не підлягає кримінальній відповідальності особа, яка під час вчинення суспільно небезпечного діяння, передбаченого цим Кодексом, перебувала в стані неосудності, тобто не могла усвідомлювати свої дії (бездіяльність) або керувати ними внаслідок хронічного психічного захворювання, тимчасового розладу психічної діяльності, недоумства або іншого хворобливого стану психіки. До такої особи за рішенням суду можуть бути застосовані примусові заходи медичного характеру.

За приписами статті 93 КК України, примусові заходи медичного характеру можуть бути застосовані судом до осіб, які вчинили у стані неосудності суспільно небезпечні діяння.

Статтею 19 Закону України «Про психіатричну допомогу» передбачено, що примусові заходи медичного характеру застосовуються за рішенням суду у випадках та в порядку, встановлених Кримінальним та Кримінально-процесуальним кодексами України, цим законом та іншими законами. За рішенням суду застосовуються вищевказані примусові заходи медичного характеру.

Відповідно до пункту 3 частини першої статті 94 КК України, залежно від характеру та тяжкості захворювання, тяжкості вчиненого діяння, з урахуванням ступеня небезпечності психічно хворого для себе або інших осіб, суд може застосувати примусові заходи медичного характеру у вигляді госпіталізації до закладу з надання психіатричної допомоги з посиленим наглядом.

Положеннями частини четвертої статті 94 КК України регламентовано, що госпіталізація до закладу з надання психіатричної допомоги з посиленим наглядом може бути застосована судом щодо психічно хворого, який вчинив суспільно небезпечне діяння, не пов`язане з посяганням на життя інших осіб, і за своїм психічним станом не становить загрози для суспільства, але потребує тримання у закладі з надання психіатричної допомоги та лікування в умовах посиленого нагляду.

Згідно частини першої, другої статті 513 КПК України, під час постановлення ухвали про застосування примусових заходів медичного характеру суд з`ясовує такі питання: 1) чи мало місце суспільно небезпечне діяння, кримінальне правопорушення; 2) чи вчинено це суспільно небезпечне діяння, кримінальне правопорушення особою; 3) чи вчинила ця особа суспільно небезпечне діяння, кримінальне правопорушення у стані неосудності; 4) чи не захворіла ця особа після вчинення кримінального правопорушення на психічну хворобу, яка виключає застосування покарання; 5) чи слід застосовувати до цієї особи примусові заходи медичного характеру і якщо слід, то які. Визнавши доведеним, що ця особа вчинила суспільно небезпечне діяння у стані неосудності або після вчинення кримінального правопорушення захворіла на психічну хворобу, яка виключає можливість застосування покарання, суд постановляє ухвалу про застосування примусових заходів медичного характеру.

За роз`ясненнями, викладеними у постанові Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами примусових заходів медичного характеру та примусового лікування» № 7 від 03.06.2005 року, примусові заходи медичного характеру мають застосовуватись лише за наявності у справі обґрунтованого висновку експертів-психіатрів про те, що особа страждає на психічну хворобу чи має інший психічний розлад, які зумовлюють її неосудність і викликають потребу у застосуванні до неї таких заходів. Для об`єктивної оцінки ступеня небезпечності хворого для себе або інших осіб суд має спочатку з`ясувати думку експертів-психіатрів стосовно виду примусових заходів медичного характеру, які можуть бути призначені психічно хворій особі в разі визнання її неосудною, а потім з урахуванням висновків експертів і характеру вчиненого цією особою суспільно небезпечного діяння, ухвалити рішення про вибраний ним вид примусових заходів медичного характеру. Застосування заходів примусового заходу медичного характеру за рішенням суду може полягати лише в їх застосуванні, при цьому, суд не визначає лікувальну установу, в якій до особи будуть застосовані примусові заходи медичного характеру та не визначає строк, на який ці заходи призначені.

Відповідно до пункту 3 наказу Міністерства охорони здоров`я України № 397 від 08.10.2001 року «Про затвердження нормативно-правових документів з окремих питань щодо застосування примусових заходів медичного характеру до осіб, які страждають на психічні розлади», вид примусового заходу медичного характеру залежить від характеру та тяжкості психічного захворювання в особи, тяжкості вчинення нею діяння з урахуванням її ступеня суспільної небезпечності.

При визначенні виду примусових заходів медичного характеру, суд враховує не тільки характер психічного захворювання, а й рекомендації експертів про тип лікувального закладу, а також тяжкість вчиненого злочину.

Суд дійшов висновку, що ОСОБА_10 вчинив суспільно небезпечне діяння, що підпадає під ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України, в стані неосудності, оскільки в момент його вчинення він страждав на Біполярний афективний розлад, поточний епізод манії з психотичними симптомами (F31.2 МКХ-10), та за своїм психічним станом не міг усвідомлювати свої дії та керувати ними, що встановлено висновком судово-психіатричного експерта № 278-2025, складеним 24.06.2025 року експертами Житомирської філії судових експертиз Державної установи «Інститут судової психіатрії Міністерства охорони здоров`я України» ОСОБА_22 , ОСОБА_23 .

Згідно цього ж висновку судово-психіатричного експерта № 278-2025 від 24.06.2025 року, в теперішній час, ОСОБА_10 страждає на Біполярний афективний розлад, поточний епізод манії без психотичних симптомів (F31.1 МКХ-10), та не може усвідомлювати свої дії та керувати ними. ОСОБА_10 потребує застосування до нього примусових заходів медичного характеру у вигляді госпіталізації до закладу з надання психіатричної допомоги з посиленим наглядом.

За вказаних обставин, встановивши, що ОСОБА_10 вчинив інкриміноване йому кримінальне правопорушення у стані неосудності, за відсутності обставин, як б вказували, що на час розгляду справи в суді останній видужав або внаслідок змін у стані його здоров`я відпала потреба у застосуванні примусових заходів медичного характеру, суд прийшов до висновку про наявність підстав для задоволення поданого клопотання та застосування щодо ОСОБА_10 примусових заходів медичного характеру у виді госпіталізації до закладу з надання психіатричної допомоги з посиленим наглядом.

Виходячи із роз`яснень, викладених у постанові Пленуму Верховного Суду України № 7 від 03.06.2005 року «Про практику застосування судами примусових заходів медичного характеру та примусового лікування», суд не визначає лікувальну установу, в якій до особи будуть застосовані примусові заходи медичного характеру та не визначає строк, на який ці заходи призначені.

Суд відхиляє позицію захисника ОСОБА_24 щодо застосування до ОСОБА_10 іншого виду примусових заходів медичного характеру, з огляду на висновок судово-психіатричного експерта № 278-2025 від 24.06.2025 року, згідно якого ОСОБА_10 потребує застосування примусових заходів медичного характеру у виді госпіталізації до закладу з надання психіатричної допомоги з посиленим наглядом, оскільки його психічне захворювання на даний час перебуває в стані загострення, що становить активний тип суспільної небезпечності. Також при визначенні даного виду заходів медичного характеру враховано відсутність критики та мотивації на прийом підтримуючого лікування, повторність правопорушень.

Даний висновок судово-психіатричного експерта № 278-2025 від 24.06.2025 року в частині виду примусового заходу медичного характеру у виді госпіталізації до закладу з надання психіатричної допомоги з посиленим наглядом, не спростований стороною захисту належними та допустимими доказами, яка не під час розгляду кримінального провадження не ставила його під сумнів та не просила провести повторне експертне дослідження.

Згідно частини 9 статті 100 КПК України, питання про спеціальну конфіскацію та долю речових доказів і документів, які були надані суду, вирішується судом під час ухвалення судового рішення, яким закінчується кримінальне провадження. Такі докази і документи повинні зберігатися до набрання рішенням законної сили.

Речовий доказ, вилучений в ході розслідування даного кримінального провадження, а саме диск із відеозаписом із камер відеоспостереження, розташованих на домоволодінні ОСОБА_14 (постанова старшого дізнавача СД відділення поліції № 1 Хмільницького РВП ГУНП у Вінницькій області підполковника поліції ОСОБА_21 від 14.02.2025 року), після набуття ухвалою законної сили, необхідно залишити в матеріалах кримінального провадження.

Процесуальні витрати в кримінальному провадженні відсутні.

Заходи забезпечення кримінального провадження, у тому числі запобіжний захід до особи, стосовно якої вирішувалося питання про застосування примусових заходів медичного характеру, не застосовувалися.

Цивільний позов потерпілою особою не заявлявся.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 93, 94 КК України, постановою Пленуму Верховного Суду України № 7 від 03.06.2005 року «Про практику застосування судами примусових заходів медичного характеру та примусового лікування», ст.ст.369-372, 511, 512, 513 КПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання про застосування примусового заходу медичного характеру у вигляді госпіталізації до закладу з надання психіатричної допомоги з посиленим наглядом відносно ОСОБА_10 , який вчинив суспільно небезпечне діяння, що підпадає під ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України, поданого в рамках кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000013 від 10 лютого 2025 року, - задовольнити.

Застосувати до ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Житомир Житомирської області, українця, громадянина України, із вищою освітою, неодруженого, непрацевлаштованого, не судимого в силу ст.89 КК України, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , який вчинив суспільно небезпечне діяння, що підпадає під ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України, примусовий захід медичного характеру у вигляді госпіталізації до закладу з надання психіатричної допомоги з посиленим наглядом.

Речовий доказ, вилучений в ході розслідування даного кримінального провадження, а саме диск із відеозаписом із камер відеоспостереження, розташованих на домоволодінні ОСОБА_14 (постанова старшого дізнавача СД відділення поліції № 1 Хмільницького РВП ГУНП у Вінницькій області підполковника поліції ОСОБА_21 від 14.02.2025 року), після набуття ухвалою законної сили, залишити в матеріалах кримінального провадження.

Ухвала суду може бути оскаржена до Вінницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня її оголошення.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя