УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.10.2025 року слідчий суддя Київського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі клопотання старшого слідчого СУ ГУНП в Одеській області ОСОБА_3 , яке погоджене прокурором відділу Одеської обласної прокуратури ОСОБА_4 , про арешт майна у кримінальному провадженні № 0001090, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 06.10.2025, за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

До Київського районного суду м. Одеси надійшло клопотання старшого слідчого СУ ГУНП в Одеській області ОСОБА_3 , яке погоджене прокурором відділу Одеської обласної прокуратури ОСОБА_4 , про арешт майна у кримінальному провадженні № 0001090, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 06.10.2025, за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України.

У клопотанні сторона обвинувачення, з метою збереження речового доказу просить накласти арешт на майно, яке було вилучено 06.10.2025 під час огляду місця ДТП на ділянці проїзної частини ділянці проїзної частини вул. Космонавтів, в районі будинку №17, у с. Лиманське, Лиманської селищної громади Роздільнянського району Одеської області

Учасники кримінального провадження у судове засідання не з`явились,про розгляд клопотання повідомлялись належним чином. Прокурор просить розглядати без її участі.

Відповідно до ч.4 ст. 107 КПК України, у разі неприбуття в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу судове провадження здійснюється судом за відсутності осіб, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється

Дослідивши клопотання та матеріали, які обґрунтовують доводи клопотання, слідчий суддя приходить до наступного переконання.

Дослідивши клопотання та матеріали, які обґрунтовують доводи клопотання, слідчий суддя приходить до наступного переконання.

Згідно з ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення чи відчуження.

Як вбачається з ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою збереження речових доказів.

Згідно з ч. 3 ст. 170 КПК України: «У випадку, передбаченому п.1 ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу».

Відповідно до ч. 1 ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

У судовому засіданні встановлено, що слідчими відділу розслідування злочинів у сфері транспорту СУ ГУНП в Одеській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001090 від 06.10.2025, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України.

Досудовим розслідування установлено, що 05.10.2025, о 23:07 год., до 05.10.2025 до ЧЧ Роздільнянського РВП ГУНП в Одеській області надійшло повідомлення про те, що 10.05.2025, приблизно о 23:07 год. на проїзній частині вул. Космонавтів, селища Лиманське, Роздільнянського району Одеської області, біля будинку №17, невстановлений автомобіль білого кольору скоїв наїзд на пішохода ОСОБА_5 , 1992 року народження, та з місця події зник.

При виїзді на місце ДТП та проведення ОРЗ було встановлено, що 05.10.2025, приблизно о 23:00 год., водій ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , керуючи автомобілем типу вантажний фургон «MERCEDES-BENZ VITO 112 CDI», р/н НОМЕР_1 , рухався по проїзній частині вул. Космонавтів з боку села Кучурган у напрямку села Градениці, у селищі Лиманське, Роздільнянського району Одеської області. Проїжджаючи у вказаний час нерегульовану ділянку проїзної частини вул. Космонавтів в районі будинку №17, водій ОСОБА_7 , керованим автомобілем «MERCEDES-BENZ VITO 112 CDI» допустив наїзд на пішохода ОСОБА_5 .

Внаслідок отриманих травм під час наїзду на нього вказаного автомобіля, пішохід ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , загинув на місці події.

Після наїзду на пішохода водій ОСОБА_6 у місці події не зупинився, продовжив рух до місця проживання його сестри ОСОБА_6 , до будинку АДРЕСА_1 , де у подальшому на подвір`ї вказаного будинку залишив автомобіль.

Відомості за даним фактом були внесені 06.10.2025 о 04:21 год. до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001090 за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України.

Попередня правова кваліфікація кримінального правопорушення - це ч. 2 ст. 286 КК України, а саме: порушення правил безпеки дорожнього руху особою, якщо вони спричинили смерть потерпілого.

Нагляд за додержанням законів під час проведення досудового розслідування у формі процесуального керівництва досудовим розслідуванням у даному кримінальному провадженні здійснюється прокурорами Одеської обласної прокуратури.

Під час огляду місця дорожньо - транспортної пригоди 06.10.2025, у період часу з 02:50 год. до 05:23 год., на ділянці проїзної частини вул. Космонавтів, в районі будинку №17, у с. Лиманське, Лиманської селищної громади Роздільнянського району Одеської області, у місці події були виявлені:

- уламки скла розсіювач передньої фари автомобіля;

- уламки (осип) скла;

- фрагмент лако фарбового покриття білого кольору;

- фрагменти пластику;

- взуття загиблого пішохода ОСОБА_5 .

Вказані об`єкти були вилучені з місця огляду.

Фактичним власником уламків пластику та скла, фарби від автомобіля є ОСОБА_6 , 1975 року народження, проживаючий: АДРЕСА_2 , ' НОМЕР_2 , а вилучене взуття належало загиблому пішоходу ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Постановою слідчого від 07.10.2025 перелічене вище майно, вилучене в ході огляду, у відповідності до ст. 98 КПК України, визнано речовими доказами, оскільки в органу досудового розслідування є достатньо підстав вважати що воно є знаряддям та об`єктом протиправних дій та зберегло на собі сліди вчинення кримінального правопорушення, виявити які вдасться лише за допомогою проведення слідчих дій та відповідних експертиз із залученням судових експертів.

Слідчим суддею встановлено, що вилучене під час огляду місця дорожньо-транспортної пригоди майно відповідає критеріям ч. 1 ст. 98 КПК України, оскільки зберігають на собі сліди ДТП та необхідні для подальшого проведення експертиз.

Вищевикладене також підтверджується долученою до матеріалів клопотання постановою слідчого від 06.10.2025 року, відповідно до якої вилучені під час огляду місця ДТП речі визнані речовими доказами в рамках кримінального провадження.

Відповідно до ч. 1 ст. 242 КПК України, експертиза проводиться за зверненням сторони кримінального провадження, якщо для з`ясування обставин, що мають значення для кримінального провадження, необхідні спеціальні знання.

Критерії розумності та співрозмірності обмеження права власності завданням кримінального провадження є оціночними поняттями. Європейський Суд з прав людини неодноразово наголошував на тому, що будь-яке втручання у право особи з боку держави має забезпечувати «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи.

Мета судового контролю полягає в тому, щоб досудове розслідування в кримінальних провадженнях проводилось із дотриманням принципу верховенства права.

Згідно ч. 11 ст. 170 КПК України, заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

З клопотання та долучених в його обґрунтування матеріалів вбачається, що вилучений майно автомобіль п. 1 ч. 2 ст. 167 КПК України відноситься до речей, які зберегли на собі сліди скоєння кримінального правопорушення.

З урахуванням викладеного, слідчий суддя вважає, що з метою встановлення істини по кримінальному провадженню та з`ясування причин дорожньо-транспортної пригоди потрібне детальне дослідження вилученого транспортного засобу за участю спеціалістів в галузі автотехніки, що свідчить про наявність необхідності у їх арешті.

На підставі викладеного, слідчий суддя приходить до переконання про наявність правових підстав для застосування заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту майна, оскільки існує необхідність в забезпеченні збереження зазначеного у клопотанні майна. В свою чергу не накладення арешту на майно, може призвести до його знищення, приховання, що в свою чергу призведе до втрати доказів в рамках кримінального провадження та суттєво ускладнить процес встановлення істини по кримінальному провадженню.

Згідно п. 20 постанови Кабінету Міністрів України від 19.11.2012 № 1104 «Про реалізацію окремих положень Кримінального процесуального кодексу України»: «Зберігання речових доказів у вигляді автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів , здійснюються на спеціальних майданчиках і стоянках для зберігання тимчасово затриманих засобів».

Одночасно слідчий суддя наголошує, що накладення арешту на майно не є припиненням права власності на нього або невідворотним позбавленням такого права. Хоча власник і обмежується у реалізації всіх правомочностей щодо відповідного майна, проте таке обмеження має тимчасовий характер. Відповідно до ч. 1 ст. 174 КПК України арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 132, 170-173, 309 КПК України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання - задовольнити.

Накласти арешт на майно, яке було вилучено 06.10.2025 під час огляду місця ДТП на ділянці проїзної частини ділянці проїзної частини вул. Космонавтів, в районі будинку №17, у с. Лиманське, Лиманської селищної громади Роздільнянського району Одеської області, а саме, на: уламки скла розсіювач передньої фари автомобіля; уламки (осип) скла; фрагмент лако фарбового покриття білого кольору; фрагменти пластику; взуття загиблого пішохода ОСОБА_5 , шляхом позбавлення власника права на відчуження, розпорядження та користування цим майном.

Виконання ухвали покласти на старшого слідчого СУ ГУНП в Одеській області ОСОБА_3 .

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом п`яти днів з дня її оголошення безпосередньо до Одеського апеляційного суду.

Слідчий суддя ОСОБА_1