Провадження № 1-кп/932/1931/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 січня 2026 року Шевченківський районний суд міста Дніпра у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

представника потерпілої ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

провівши у відкритому судовому засіданні в залі Шевченківського районного суду міста Дніпра підготовче судове засідання по кримінальному провадженню (внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001505 від 21 листопада 2025 року) за обвинуваченням:

ОСОБА_6 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Енергодар Запорізької області, громадянина України, із незакінченою базовою вищою освітою, неодруженого, військовослужбовця військової служби за призовом під час мобілізації на особливий період, стрільця-снайпера 2 аеромобільного відділення 3 аеромобільного взводу 2 аеромобільної роти 1 аеромобільного батальйону військової частини НОМЕР_1 , у військовому званні «солдат», проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого 16 січня 2025 року Чуднівським районним судом Житомирської області за ч.1 ст. 309 КК України до покарання у вигляді штрафу у сумі 17000 грн.,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 296 КК України, -

в с т а н о в и в :

18 грудня 2025 року до Шевченківського районного суду міста Дніпра надійшло кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 296 КК України.

Ухвалою судді від 19 грудня 2025 року по вказаному провадженню було призначено підготовче судове засідання.

Учасники судового провадження у підготовчому судовому засіданні проти призначення справи до судового розгляду не заперечували.

Дане кримінальне провадження підсудне Шевченківському районному суду міста Дніпра, обвинувальний акт відповідає вимогам КПК України і підстави для його повернення прокурору відсутні, підстав для закриття провадження суд не вбачає.

У порядку підготовки справи до розгляду суд вирішив питання про склад осіб, які будуть приймати участь у судовому розгляді.

Оскільки підстави для прийняття рішень, передбачених пунктами 1-4 частини 3 статті 314 КПК України не встановлені, суд, з`ясувавши думку учасників судового провадження, вважає за можливе призначити судовий розгляд даного кримінального провадження у відкритому судовому засіданні.

Відповідно до ч.2 ст. 314-1 КПК України досудова доповідь складається щодо особи, обвинуваченої у вчиненні злочину невеликої або середньої тяжкості, або тяжкого злочину, нижня межа санкції якого не перевищує п`яти років позбавлення волі.

Відповідно до ст. 12 КК України злочин, передбачений ч.4 ст. 296 КК України, у скоєнні якого обвинувачується ОСОБА_6 , є тяжким злочином, нижня межа санкції якого не перевищує п`яти років позбавлення волі, тому, враховуючи відсутність обставин, зазначених у ч.4 ст. 314-1 КПК України, необхідно доручити представнику уповноваженого органу з питань пробації скласти досудову доповідь щодо обвинуваченого.

У підготовче судове засідання представник потерпілої ОСОБА_7 адвокат ОСОБА_4 надав цивільний позов від імені потерпілої ОСОБА_7 та законного представника ОСОБА_8 , яка діє в інтересах малолітніх дітей ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , про відшкодування моральної та матеріальної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, в якому він просив визнати цивільними позивачами потерпілу ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , яка діє в інтересах малолітніх дітей ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , а обвинуваченого ОСОБА_6 визнати цивільним відповідачем, а також стягнути з цивільного відповідача ОСОБА_6 на користь цивільних позивачів матеріальну та моральну шкоду.

Учасники підготовчого судового засідання не заперечували проти залучення по вказаному кримінальному провадженні цивільних позивачів та цивільного відповідача.

Враховуючи вищенаведені обставини, приймаючи до уваги надходження до суду цивільного позову, з метою забезпечення прав учасників справи, суд вважає можливим визнати потерпілу ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , яка діє в інтересах малолітніх дітей ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , цивільними позивачами, а обвинуваченого ОСОБА_6 цивільним відповідачем.

Також у підготовчому судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 заявив клопотання про продовження обвинуваченому ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, з підстав, викладених у письмовому клопотанні, обґрунтовуючи, це тим, що ризики, які існували при обранні такого виду запобіжного заходу раніше до теперішнього часу не зникли і продовжують існувати.

Представник потерпілої ОСОБА_4 у судовому засіданні підтримав клопотання прокурора.

Обвинувачений ОСОБА_6 та захисник ОСОБА_5 заперечували проти задоволення клопотання прокурора щодо продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, але у випадку продовження такого запобіжного заходу обвинуваченому просили визначити альтернативний запобіжний захід у вигляді застави.

Суд, вислухавши думку учасників судового провадження, дослідивши клопотання та додані матеріали приходить до наступних висновків.

Відповідно до ч.3 ст. 315 КПК України під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити, продовжити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого. При розгляді таких клопотань суд додержується правил, передбачених розділом II цього Кодексу.

Ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду міста Дніпра від 23 листопада 2025 року обвинуваченому ОСОБА_6 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 18 січня 2026 року.

Враховуючи, що розгляд кримінального провадження неможливо завершити до закінчення строку дії запобіжного заходу, тобто до 18 січня 2026 року, суд, не роблячи передчасних висновків щодо вини обвинуваченого ОСОБА_6 , дійшов висновку про доцільність продовження обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, не даючи при цьому оцінки зібраним доказам, та беручі до уваги наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 5 ч.1 ст. 177 КПК України, а саме того, що ОСОБА_6 може:

- переховуватись від суду, з огляду на суворість покарання за інкриміноване тяжке кримінальне правопорушення у виді позбавлення волі від 3 до 7 років, т.я. наслідки і ризик втечі для обвинуваченого можуть бути визнані ним менш небезпечними ніж кримінальне переслідування. Також, обґрунтовуючи існування вищевказаного ризику, суд звертає увагу, що у рішенні по справі «W проти Швейцарії» від 26.01.1993 Європейський суд з прав людини вказав, що врахування тяжкості злочину має свій раціональний зміст, оскільки вона свідчить про ступінь суспільної небезпечності цієї особи та дозволяє спрогнозувати з достатньо високим ступенем імовірності її поведінку, беручи до уваги, що майбутнє покарання за тяжкий злочин підвищує ризик того, що обвинувачений може ухилитись від слідства. Також враховуючи те, що ОСОБА_6 не має міцних соціальних зв`язків, через що може з великою вірогідністю у короткий проміжок часу змінити місце свого проживання та переховуватись від суду, через що обрання більш м`якого запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, не може запобігти цьому ризику;

- незаконно впливати на потерпілу та свідків, оскільки ОСОБА_6 , перебуваючи на волі, може чинити на останніх тиск, спробувавши переконати, залякати або домовитися про надання неправдивих свідчень на свою користь, що може істотно вплинути на хід судового розгляду провадження, тому як вказані потерпіла та свідки на теперішній час не допитані у судовому засіданні. Ризик незаконного впливу на потерпілу та свідків залишається актуальним з огляду на встановлену КПК України процедуру отримання показань від осіб, які є потерпілими та свідками у кримінальному провадженні, а саме усно шляхом допиту особи в судовому засіданні відповідно до положень ст. 23 КПК України. Суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання, або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 цього Кодексу. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них, крім порядку отримання показань, визначеного статтею 615 цього Кодексу (ч.4 ст. 95 КПК України). Тобто ризик впливу на потерпілу та свідків існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й в подальшому на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від потерпілої та свідків і дослідження їх судом.

Крім того, зазначені ризики, на думку суду, посилюються через введення воєнного стану в Україні у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України.

Разом з тим, прокурором не доведено наявність ризику, передбаченого п.5 ч.1 ст. 177 КПК України, зокрема вчинити інше кримінальне правопорушення з огляду на те, що в клопотанні прокурор лише посилається на те, що обвинувачений може вчинити інше кримінальне правопорушення, що є лише його припущенням, оскільки на підтвердження даного ризику суду не було надано будь-яких доказів.

При продовженні запобіжного заходу судом враховано також особу обвинуваченого. Так, ОСОБА_6 є працездатним, не працює, неодружений, не має на утриманні неповнолітніх дітей та осіб похилого віку, раніше судимий, має постійне місце проживання.

За таких обставин, суд вважає, що продовження обвинуваченому ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відповідає особі останнього, характеру та тяжкості кримінального правопорушення, що йому інкримінується, не дає можливості перешкоджати інтересам правосуддя, ухиленню від суду.

Враховуючи, що на даний час не відпали, а є дійсними та триваючими ризики, передбачені п.п. 1, 3 ч.1 ст. 177 КПК України, запобіжний захід, не пов`язаний з триманням під вартою, не спроможний забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого, що на даний час виключає можливість зміни запобіжного заходу на більш м`який.

Практика Європейського суду з прав людини свідчить про те, що суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, забезпечення яких вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Європейський суд з прав людини визнає виправданим тривале тримання під вартою за наявності конкретних ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважують інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Будь-яких обставин, які б свідчили про те, що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, з урахуванням наявності встановлених ризиків, не виправдовує такий ступінь втручання у права і свободи обвинуваченого, судом на теперішній час не встановлено.

Таким чином, з урахуванням вищенаведеного та вимог ст. 183 КПК України, суд вважає, що клопотання прокурора про продовження обвинуваченому ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підлягає задоволенню.

З урахуванням положень ч.4 ст. 183 КПК України, зокрема обвинувачення ОСОБА_6 у вчиненні злочину із застосуванням насильства, відсутні підстави для визначення розміру застави у даному кримінальному провадженні.

Керуючись ст.ст. 176-178, 183, 184, 193-199, 314-317 КПК України, -

п о с т а н о в и в:

Призначити судовий розгляд кримінального провадження (внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001505 від 21 листопада 2025 року) за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 296 КК України, у відкритому судовому засіданні на 12:00 годину 19 січня 2026 року у приміщенні Шевченківського районного суду міста Дніпра.

Клопотання прокурора Західної окружної прокуратури міста Дніпра ОСОБА_3 про продовження обвинуваченому ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою задовольнити.

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_6 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Енергодар Запорізької області, громадянину України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк 60 (шістдесят) днів, тобто по 14 березня 2026 року включно, в умовах Державної установи «Дніпровська установа виконання покарань (№ 4)» (Дніпропетровська обл., м. Дніпро, вул. Надії Алексеєнко, будинок 80).

Доручити представнику персоналу органу пробації, а саме Дніпровському районному відділу Державної установи «Центр пробації» у Дніпропетровській області, скласти досудову доповідь щодо обвинуваченого ОСОБА_6 , яку надати до суду в строк до 19 січня 2026 року.

Прийняти цивільний позов потерпілої ОСОБА_7 та ОСОБА_8 (яка діє в інтересах малолітніх дітей ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ), до розгляду з кримінальним провадженням за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 296 КК України.

Визнати потерпілу ОСОБА_7 та ОСОБА_8 (яка діє в інтересах малолітніх дітей ОСОБА_9 та ОСОБА_10 ) цивільними позивачами, а обвинуваченого ОСОБА_6 цивільним відповідачем.

Запропонувати відповідачу протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання копії даної ухвали подати до суду відзив на позов.

Відповідно до вимог ч.4 ст. 178 ЦПК України, одночасно з надісланням (наданням) відзиву до суду, копія відзиву та доданих до нього документів відповідач зобов`язаний надіслати іншим учасникам справи. У разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами (ч.8 ст. 178 ЦПК України).

Встановити цивільним позивачам п`ятиденний строк з дня отримання відзиву для подання відповіді на відзив, яка має відповідати вимогам частини третьої-п`ятої ст. 178 ЦПК України, копія якої одночасно з поданням до суду повинна бути надіслана іншим учасникам справи.

Встановити цивільному відповідачу п`ятиденний строк з дня отримання відповіді на відзив для подання заперечення, яке має відповідати вимогам частини третьої-п`ятої ст. 178 ЦПК України, копія якого одночасно з поданням до суду повинна бути надіслана іншим учасникам справи.

Роз`яснити учасникам справи, що подання заяв по суті справи (позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву) є їхнім правом. У разі ненадання учасником розгляду заяви по суті справи у встановлений судом або законом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

У судове засідання викликати прокурора, потерпілу, представника потерпілої, цивільного позивача, захисника, обвинуваченого.

Вручити копію цієї ухвали учасникам негайно після її оголошення.

Апеляційна скарга на ухвалу може бути подана до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з моменту її проголошення. Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Суддя