н/п 1-кп/953/1067/25
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"06" листопада 2025 р. м.Харків

Київський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

за участю прокурора - ОСОБА_2 ,

обвинуваченого - ОСОБА_3 ,

захисника - адвоката ОСОБА_4 ,

секретар судового засідання - ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000506 від 07.04.2025 за обвинуваченням

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Мирне Богодухівського району Харківської області, громадянина України, з середньою спеціальною освітою, одруженого, пенсіонера, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 369-2 КК України,

УСТАНОВИВ:

На початку квітня 2025 року, більш точний час не встановлений, ОСОБА_6 зателефонував до ОСОБА_3 на мобільний номер телефону НОМЕР_1 , з метою консультації щодо проходження теоретичної та практичної частини екзамену задля отримання посвідчення водія на право керування транспортними засобами категорії «В». Під час телефонної розмови у ОСОБА_3 виник злочинний умисел, спрямований на одержання неправомірної вигоди за плив на прийняття рішення особою, уповноваженою на виконання функцій держави.

Так, ОСОБА_3 , реалізуючи свій протиправний умисел, спрямований на одержання неправомірної вигоди за плив на прийняття рішення особою, уповноваженою на виконання функцій держави, повідомив ОСОБА_6 , що для отримання права керування транспортними засобами категорії «В» йому необхідно буде сплатити ОСОБА_3 неправомірну вигоду у розмірі 1300 (одна тисяча) євро за плив на прийняття рішення особою, уповноваженою на виконання функцій держави - працівниками РСЦ ГСЦ МВС в Харківській, Полтавській та Сумській областях щодо успішного складання теоретичного та практичного іспиту для отримання права керування транспортними засобами категорії «В». ОСОБА_3 під час телефонної розмови зі ОСОБА_6 запевнив останнього, що у нього відсутня можливість успішного складання теоретичного та практичного іспиту та подальшого отримання водійського посвідчення з відкритою категорією «В» у разі ненадання ОСОБА_3 неправомірної вигоди.

Головний сервісний центр МВС підпорядковується Міністерству внутрішніх справ України та є міжрегіональним територіальним органом з надання сервісних послуг МВС.

ГСЦ МВС є головним органом у системі територіальних органів з надання сервісних послуг Міністерства внутрішніх справ. Регіональні сервісні центри ГСЦ МВС входять до його структури.

Згідно з п. 5-1 Постанови КМУ № 340 від 08 травня 1993 року «Про затвердження Положення про порядок видачі посвідчень водія та допуску громадян до керування транспортними засобами» централізоване оформлення, персоналізація, видача, повернення та обмін посвідчень водія здійснюється територіальними сервісними центрами МВС у визначені законодавством строки.

Співробітники РСЦ ГСЦ МВС, які уповноважені на видачу посвідчень водія, є державними службовцями та визначені у п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про запобігання корупції».

Отже, відповідно до примітки до ст. 369-2 КК України працівники територіального сервісного центру МВС під час оформлення та видачі посвідчення водія є особами, уповноваженими на виконання функцій держави.

07 травня 2025 року ОСОБА_3 повідомив ОСОБА_6 , що взяв талон для складання ним теоретичної частини іспиту з 11:00 до 15:00 та буде очікувати ОСОБА_6 за адресою: м. Харків, вул. Шевченка, буд. 26 о 10 годині 20 хвилин.

У подальшому ОСОБА_3 зустрівся з ОСОБА_6 за адресою: м. Харків, вул. Шевченка, буд. 26, та під час розмови повідомив ОСОБА_6 , що його водійське посвідчення не було вчасно здано до підрозділів Національної поліції України чи до сервісного центру МВС України, у зв`язку з чим ОСОБА_6 не буде допущено до складання теоретичного іспиту та запропонував ОСОБА_6 вирішити вказане вище питання в РСЦ ГСЦ МВС в Харківській, Полтавській та Сумській областях, для чого взяв у ОСОБА_6 його водійське посвідчення.

Потім ОСОБА_3 , реалізуючи свій протиправний умисел, діючи з корисливих мотивів, з метою незаконного особистого збагачення, попередньо створивши відповідні штучні умови, повідомив ОСОБА_6 , що для вирішення питання щодо його водійського посвідчення необхідно надати йому грошові кошти у розмірі 200 доларів США, з метою впливу на прийняття рішення працівниками РСЦ ГСЦ МВС в Харківській, Полтавській та Сумській областях. ОСОБА_6 повідомив ОСОБА_3 , що наразі у нього відсутні грошові кошти у зазначеному розмірі, на що ОСОБА_3 запропонував йому надати за вирішення питання свої власні грошові кошти за умови, що ОСОБА_6 поверне ці кошти на банківську картку ОСОБА_3 , на що останній погодився.

У подальшому при проведенні негласної слідчої дії контроль за вчиненням злочину у вигляді слідчого експерименту ОСОБА_6 08 травня 2025 року з 13 години 38 хвилин до 13 години 43 хвилини, перебуваючи за адресою: АДРЕСА_3 , перерахував грошові кошти у розмірі 8 400 грн на картку № НОМЕР_2 , яку ОСОБА_3 повідомив ОСОБА_6 .

Дії обвинуваченого ОСОБА_3 суд кваліфікує за ч. 2 ст. 369-2 КК України як одержання неправомірної вигоди для себе за плив на прийняття рішення особою, уповноваженою на виконання функцій держави.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою вину у пред`явленому йому обвинуваченні визнав повністю, щиро розкаявся у скоєному, погодився з кваліфікацією вчиненого діяння та підтвердив обставини, викладені в обвинувальному акті.

Показання ОСОБА_3 не викликають у суду сумніву щодо правильності розуміння обвинуваченим змісту обставин правопорушення, добровільності та істинності його позиції.

Враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_3 винним себе у пред`явленому обвинуваченні визнав повністю, його показання відповідають суті обвинувачення, суд за згодою обвинуваченого та інших учасників кримінального провадження, які вважають підтвердженими наявними в матеріалах кримінального провадження доказами фактичні обставини скоєного: дату, час, місце, спосіб, форму вини і спрямованість умислу, мотив кримінального правопорушення, його наслідки, обставини, які впливають на ступінь і характер відповідальності обвинуваченого, визнає їх доказаними у судовому засіданні і вважає за можливе не досліджувати у повному обсязі докази стосовно цих фактичних обставин кримінального провадження відповідно до положень ч. 3 ст. 349 КПК України, обмежившись допитом обвинувачуваного, дослідженням матеріалів експертиз, та вивченням даних, які характеризують особу обвинуваченого, визнавши недоцільним дослідження інших доказів по справі.

Перед встановленням такого порядку дослідження доказів суд з`ясував, що сторони кримінального провадження правильно розуміють зміст цих обставин, а процесуальні наслідки встановлення такого порядку дослідження доказів у частині обмеження права апеляційного оскарження вказаних обставин їм роз`яснені та зрозумілі. У суду не виникло сумнівів у добровільності позицій сторін.

За таких обставин суд вважає, що вина ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 369-2 КК України, в обсязі пред`явленого обвинувачення доведена повністю.

Вивченням даних про особу ОСОБА_3 встановлено, що він раніше несудимий, дружений, пенсіонер, на обліку у лікаря нарколога та лікаря психіатра не перебуває.

Обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченого відповідно до ст. 66 КК України, суд визнає його щире каяття, яке полягає у тому, що він визнає свою провину, висловлює жаль з приводу вчиненого ним кримінального правопорушення, у скоєному щиросердечно розкаявся, критично оцінює свою протиправну поведінку, осуджує її та бажає залагодити провину.

Відповідно до вимог ст. 67 КК України обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого, суд не встановив.

При призначенні покарання ОСОБА_3 суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України є нетяжким злочином, наявність обставин, що пом`якшують покарання та відсутність обставин, що обтяжують покарання, дані про особу обвинуваченого, його вік та стан здоров`я, репутацію, у зв`язку з чим суд вважає необхідним і достатнім призначити йому покарання у виді штрафу в межах, встановлених санкцією статті Особливої частини Кримінального кодексу України, за якою він обвинувачується і яка передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення. Саме покарання у виді штрафу на думку суду буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого ОСОБА_3 та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

Щодо ОСОБА_3 на підставі ухвали слідчого судді Київського районного суду м.Харкова від 17 червня 2025 року був застосований запобіжний захід у виді домашнього арешту у період часу з 21:00 години до 06:00 години наступної доби, під час судового розгляду вказаний запобіжний захід не продовжувався, зважаючи на характер призначеного покарання, суд вважає доцільним не застосовувати до обвинуваченого запобіжний захід до набрання вироком законної сили.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлений.

Питання щодо речових доказів суд вирішує у порядку ст.100 КПК України.

Питання щодо витрат, пов`язаних із проведенням експертиз по кримінальному провадженню, суд вирішує на підставі ст. 124 КПК України.

Відповідно до вимог статті 374 КПК України суд при постановленні вироку вирішує питання щодо заходів забезпечення кримінального провадження.

На підставі викладеного, керуючись ч. 3 ст. 349, ст. ст. 369, 370, 373, 374 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 369-2 КК України, та призначити йому покарання у виді штрафу у розмірі 2000 (двох тисяч) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що складає 34 000 (тридцять чотири тисячі) гривень.

Скасувати арешт, накладений на речові докази на підставі ухвали слідчого судді Київського районного суду м.Харкова від 17 червня 2025 року.

Речові докази:

- мобільний телефон Xiaomi Redmi Note 12 imei: НОМЕР_3 , НОМЕР_4 з сім картою з номером телефону НОМЕР_1 - вважати повернутим власнику ОСОБА_3 ;

- посвідчення водія на ім`я ОСОБА_7 № НОМЕР_5 , посвідчення водія на ім`я ОСОБА_8 КВІ НОМЕР_6 , свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_7 - повернути власникам;

- копію паспорта ОСОБА_9 16.01.2006 на 1 арк.; копію паспорта на ім`я ОСОБА_10 на 1 арк.; копію постанови Харківського апеляційного суду № 643/2730/23 щодо притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_11 на 4 арк.; копію постанови Краснокутського районного суду справа № 627/361/23 щодо притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_12 на 5 арк.; медичну довідку щодо придатності до керування транспортними засобами на ім`я ОСОБА_9 серія ААЗ № 607338; РНОКПП на ім`я ОСОБА_13 на 1 арк.; повістку № 654 на ім`я ОСОБА_14 на 1 арк.; бланк повістки ІНФОРМАЦІЯ_2 з печаткою та підписом на 1 арк.; копію військово-облікового документу на ім`я ОСОБА_15 на 3 арк. - залишити в матеріалах кримінального провадження.

Стягнути з ОСОБА_3 витрати на залучення експерта для проведення судової експертизи № СЕ-19/121-25/17907-ВЗ від 01.09.2025 у розмірі 9653,70 гривень.

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст. 349 КПК України, до Харківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Київський районний суд м. Харкова протягом 30 діб з дня його проголошення, а засудженим - в той же строк з моменту отримання копії вироку.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1