ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 грудня 2025 року м. Одеса

Хаджибейський районний суд міста Одеси у складі колегії суддів:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю секретарів ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

захисника-адвоката ОСОБА_7 ,

розглянувши у закритому судовому засіданні в залі суду в м. Одесі, кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0005565від 16.11.2022 року за обвинуваченням:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, українця, уродженця м. Таврійськ, Херсонської області, офіційно непрацевлаштованого, неодруженого, з вищою освітою, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимий:

19.05.2006 Білозерським районним судом Херсонської області за ч. 3 ст. 185 КК України застосовано заходи виховного характеру спецшкола на 3 роки НВУ;

30.10.2008 Бериславським районним судом Херсонської області за ч. 2 ст. 289 КК України до 5 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України відбування покарання звільнено з іспитовим строком на 1 рік;

22.04.2014 Новокаховськи м міським судом Херсонської області за ч.3 ст. 187, ч.4 ст. 70 КК України до покарання у виді 7 років 6 місяців позбавлення волі. Звільнений 19.11.2020 по відбуттю строку покарання;

11.06.2021 Бериславським районним судом Херсонської області за ч.2 ст 190 КК України до 1 року позбавлення волі;

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 146, ч.1 ст. 152 КК України,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_6 переслідуючи прямий злочинний умисел, направлений на незаконне позбавлення волі потерпілої ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння у вигляді порушення права особи на волю, честь та гідність, передбачаючи його суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання 11.11.2022, близько 14:15 год. перебуваючи у приміщенні холу колишньої ВК № 61 (вхід зі сторони вул. Дружби, 4 в м. Херсоні), шляхом обману потерпілої ОСОБА_8 , викликавши у неї переконаність у тому, що він є військовим, під приводим перевірки документів, застосовуючи фізичну силу, що виразилось у хапанні за одяг та штовханні потерпілої перед собою, потягнув ОСОБА_8 у глиб коридору приміщень колишньої ВК № 61 в м. Херсоні, провів через територію колонії, завів до камерного приміщення (камери) № 1, розташованої на другому поверсі дисциплінарного ізолятора ДУ «Херсонський слідчий ізолятор», де утримував, проти її волі, оскільки потерпіла не мала змоги вільно залишити її через те, що він зачиняв приміщення камери, протягом часу перебування у камері погрожував фізичною розправою та вбивством, демонстрував свою психологічну та фізичну перевагу, наносив потерпілій тілесні ушкодження, повністю роздягнув, вчинив насильницькі дії сексуального характеру, утримував у холодному неосвітленому приміщенні повністю роздягнутою без їжі та води кілька годин, у виснажливих для людського організму умовах, чим спричинив потерпілій фізичні страждання, після чого, близько 17:00 год. 11.11.2022 вивів потерпілу до внутрішнього двору території ДУ «Херсонський СІЗО» де і залишив. Таким чином ОСОБА_6 насильно утримував потерпілу ОСОБА_8 у період часу з 14:15 год. до 17:00 год. 11.11.2022 (більш точний час не встановлено) у камерному приміщенні (камері) №1 розташованої на другому поверсі дисциплінарного ізолятора ДУ «Херсонський слідчий ізолятор», за адресою: м. Херсон, вул. Дружби, 4, чим позбавив її можливості самостійно обирати місце свого знаходження та свободи переміщення.

Крім того, ОСОБА_6 11.11.2022 в період часу з 14:15 год. по 17:00 год. (більш точний час під час досудового розслідування не встановлено), перебуваючи у камерному приміщенні (камері) №1, розташованому на другому поверсі дисциплінарного ізолятора ДУ «Херсонський слідчий ізолятор» за адресою: м. Херсон, вул. Дружби, 4, реалізуючи свій прямий злочинний умисел, направлений на насильницьке задоволення статевої пристрасті природним та неприроднім способом, достовірно знаючи, що потерпіла ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , не давала згоду на статевий акт, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки своїх дій у вигляді порушення статевої свободи та статевої недоторканості потерпілої та бажаючи їх настання, ОСОБА_6 , маючи на меті залякати ОСОБА_8 та таким чином подолати її опір, застосував відносно останньої фізичне насильство, а саме наніс більше двох ударів рукою в область обличчя та спини потерпілої, чим відповідно до висновку судово-медичної експертизи №188 від 22.11.2022 спричинив тілесні ушкодження у вигляді синцю, садна обличчя зліва, садна спини у ділянці попереку, які виникли від травматичних дій тупими предметами та відносяться до легких тілесних ушкоджень. У подальшому ОСОБА_6 , розуміючи, що своїми попередніми діями повністю подолав будь-який супротив з боку ОСОБА_8 , яка не мала можливості чинити опір та була вимушена підкоритись будь-яким його вимогам внаслідок загрози її життю, погрожуючи потерпілій розправою, силоміць частково самостійно роздягнув потерпілу, після чого під загрозою вбивства, яку потерпіла сприймала як реальну, наказав зняти одяг, що залишився на ній, після чого з використанням своїх геніталій вчинив дії сексуального характеру, пов`язані із оральним та вагінальним проникненням в тіло потерпілої ОСОБА_8 , чим задовольнив свою статеву пристрасть природним та неприродним способом.

Після завершення вчинення дій сексуального характеру ОСОБА_6 близько 17:00 год. 11.11.2022 вивів потерпілу до внутрішнього двору території ДУ «Херсонський СІЗО» де її залишив.

Органом досудового розслідування дії ОСОБА_6 були кваліфіковані за ч. 2 ст. 146, ч.1, 3 ст. 152 КК України, а потім в ході судового розгляду кримінального провадження прокурором були перекваліфіковані його дії на ч. 2 ст. 146, ч.1 ст. 152 КК України.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 вину в пред`явленому йому обвинуваченні за ч.2 ст. 146, ч.1 ст.152 КК України не визнав та пояснив наступне. 11.11.2022 року перебував в м. Херсоні в СІЗО. Росіяни повідкривали камери та випустили всіх зеків. В камері було п`ятеро людей ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 і ще один, прізвище якого не пам`ятає. Номер камери не пам`ятає. Також у нього був мобільний телефон, який був телефон не пам`ятає. Вони всі вийшли з СІЗО та пішли до дому до одного з них. Виявилось, що його жінка куди-сь поїхала та вони не змогли зайти до квартири. Він із ОСОБА_10 пішли до інших знайомих ОСОБА_10 , чоловіка та жінки, у них поїли. Інші пішли по домам. Там були до 15 години. О 15-16 годині ОСОБА_12 зателефонував та запропонував забрати в СІЗО свої речі. Йшли звідти «в попихах» та не забрали речі. В чому він був одягнений не пам`ятає, верхній одяг на ньому також був. ОСОБА_11 , ОСОБА_9 та його брат вже чекали біля СІЗО. Там було 4 людини. В СІЗО було багато зеків, вони забрали свої речі, потім залишили їх у знайомого ОСОБА_10 та пішли гуляти до центру. Був день визволення Херсону, були машини, люди з прапорами, всі святкували деокупацію м. Херсона. В центрі були приблизно до 21-22 години. Потім він пішов до свого знайомого на ім`я ОСОБА_13 , прізвища не знає. У нього пробув з 11.11 до 19.11. Ще сказав, що у нього є велике тату на грудях, яке він давно зробив під час відбування покарання у ВК №90. Також зазначив, що свій строк він відсидів, але росіяни тримали його на 4 місяці більше. 19.11.2022 зранку пішов до РВ, адже хотів виїхати до Хмельницької області, щоб працівники його «перевірили» і він міг виїхати. Коли прийшов до РВ оперативники сказала, що він згвалтував. Він не погоджувався, але довелось. Потім його повезли на Миколаїв. Потерпілих він взагалі ніколи не бачив, не зустрічав їх в день деокупації, ніяких вимог до них не висував. Вперше потерпілих побачив вже в суді.

Допитана у судовому засіданні потерпіла ОСОБА_8 показала, що вона 11.11.2022 близько 14:00 год., проходячи повз будівлю Херсонської регіональної дирекції радіо-мовлення «Скіфія», вирішила оглянути свій кабінет через вікно, оскільки він знаходить на першому поверсі. В цей час на тому місці вона зустріла ще одного співробітника Херсонської регіональної дирекції радіомовлення «Скіфія» - оператора ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , з яким вони домовились зайти в будівлю Херсонської регіональної дирекції радіо-мовлення «Скіфія» зі сторони вул. Дружби для того, щоб оглянути масштаби руйнування та мародерства свого місця роботи. В цей час с заду до них підбіг чоловік у бронежилеті та запитав, що вони тут роблять. У потерпілих склалось враження, що цей чоловік є представником влади (можливо армії), тому коли він наказав їм йти за ним для перевірки документів та мобільних телефонів, вони погодились і пішли з ним до приміщення, де чоловік сказав ОСОБА_14 , щоб він віддав свій телефон, на що той при ОСОБА_8 передав свій мобільний телефон чоловікові в бронежилеті, а також цей чоловік забрав мобільний телефон та блютуз навушник у самої ОСОБА_8 . Після чого чоловік наказав ОСОБА_14 чекати в одній із кімнат та готувати документи, а потерпілу ОСОБА_8 повів через територію колонії, завів до камерного приміщення, розташованої на другому поверсі дисциплінарного ізолятора ДУ «Херсонський слідчий ізолятор», де проти її волі, наказав роздягнутись догола, наносив їй тілесні ушкодження, після чого самостійно ґвалтував її природнім та неприроднім способом, утримуючи її у вказаному камерному приміщенні тривалий час (до настання темного часу доби) без одягу, їжі і води. Під час цього потерпіла просила його не завдавати їй шкоди, не вбивати її, казала, що живе поруч та віддасть йому свої гроші, аби він лише її відпустив. В подальшому, коли чоловік в бронежилеті наказав потерпілій одягнутись та вивів її у подвір`я ДУ «Херсонський слідчий ізолятор», до нього підійшли інші чоловіки, які також перебували там на подвір`ї, звернулись на ім?я « ОСОБА_15 ». Так потерпіла зрозуміла, що чоловіка в бронежилеті, який забрав у неї мобільний телефон, ґвалтував її та утримував у камері звати - ОСОБА_15 . Під час допиту потерпіла уточнила, що її ґвалтував тільки один чоловік - ОСОБА_15 , інших осіб присутніх не було. Крім того, потерпіла пояснила, що у своїх попередніх показах вона не умисно говорила, що зґвалтування відносно неї здійснювало двоє осіб, на той час вона перебувала у емоційному стресовому стані та до кінця не вірила, що з нею таке сталося.

Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_16 показав, що потерпіла ОСОБА_8 є рідною сестрою, останній раз спілкувався з сестрою на початку листопада 2022 року, оскільки у місті не було світла та зв`язку. Коли саме не пам`ятає, до нього в гараж ) він там працював) прийшла сестра ОСОБА_8 , яка була налякана, виглядала пригнічено, очі були опухлі. Почав її заспокоювати і через деякий час вона повідомила, що її зґвалтували в день звільнення міста Херсона. По її стану зрозумів, що вона говорить правду. Одразу поїхали в поліцію, де ОСОБА_8 боялася усіх чоловіків в бронежилеті і з бородою. В поліції ОСОБА_8 повідомила, що випадково зустрілася з колегою по роботі, біля приміщення біля приміщення, де працювала до окупації міста Херсона. Там до них підійшов чоловік в бронежилеті, з бородою, забрав у них мобільні телефони і наказав йти за ним. Після чого завів їх у приміщення слідчого ізолятору. Колезі сказав чекати, а ОСОБА_17 повів в окреме приміщення, де утримував і ґвалтував.

Допитаний у судовому засіданні потерпілий ( на час допиту був потерпілий за ч.2 ст. 190 КК України; в подальшому ухвалою суду в цій частині було закрито провадження у зв`язку з декриміналізацію вчиненого діяння) ОСОБА_14 підтвердив покази потерпілої ОСОБА_8 , в частині того, що вони зустрілися 11.11.2022 року близько 14:00 год. біля їх тодішнього місця роботи і саме в цей час до них підбіг чоловік у бронежилеті і наказав йти за ним для перевірки документів та мобільних телефонів. У них склалось враження, що цей чоловік є представником влади (можливо армії), тому пішли за ним до приміщення обласної тюрми, де на вимогу чоловіка він і ОСОБА_8 віддали свої мобільні телефони. Після чого, цей чоловік наказав йому чекати, а потерпілу ОСОБА_8 куди-сь повів. Він прочекав хвилин 30-40, вийшов з будівлі , та чекав біля самої будівлі ще близько години, а коли почало темніти, він пішки направився додому. В судовому засіданні потерпілий ОСОБА_14 впізнав в особі обвинуваченого ОСОБА_6 чоловіка, який 11.11.2022 року близько 14:00 год. наказав йти за ним з метою перевірки документів та мобільних телефонів до приміщення тюрми, а після наказу віддати мобільні телефони, повів ОСОБА_8 у глиб приміщення. Більше потерпілу ОСОБА_8 він не бачив.

Незважаючи на визнання ОСОБА_6 своєї вини, винність обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 146, ч.1 ст. 152 КК України, крім показань потерпілої та свідка, повністю підтверджується наявними у матеріалах кримінального провадження доказами, дослідження яких було проведено судом:

-заявою ОСОБА_8 щодо вчиненого кримінального правопорушення;

-протоколом слідчого експерименту за участю потерпілої ОСОБА_8 від 19.11.2022, із відеозаписом до нього, відповідно до якого остання детально розповіла і показала місце події як чоловік на ім`я ОСОБА_15 вчиняв відносно неї кримінальні правопорушення, зокрема повів її та ОСОБА_14 до адміністративного приміщення колишнього ВК № 61 за адресою: м. Херсон, вул. Дружби, 4, де забрав у них мобільні телефони, а потім повів її через територію колонії, завів до камерного приміщення № 1, розташоване на другому поверсі дисциплінарного ізолятору ДУ «Херсонський слідчий ізолятор», де наказав роздягнутися і розуміючи загрозу для свого життя, роздягнулася, а речі він зібрав і виніс за межі камери. Після чого утримував, проти її волі, тривалий час ( до настання темного часу доби) без одягу, їжі і води, наносив тілесні ушкодження та ґвалтував природним і неприродним способом. Під час чого потерпіла просила не завдавати їй шкоди, не вбивати її. В подальшому чоловік приніс її речі і наказав одягнутися та вивів її на подвір`я, то інші чоловіки, які там знаходились, зверталися до нього на ім`я ОСОБА_15 . Також показала, що коли повернулася додому, одразу вимилась, а всю спідню білизну в якій була одягнені випрала. Після того, що трапилось п`ять діб не виходила на вулицю і не телефонувала, оскільки в місті не було світла і зв`язку;

- висновком експерта бюро судово-медичної експертизи №118 від 22.11.2022, відповідно до якого у потерпілої ОСОБА_18 наявні тілесні ушкодження у вигляді синцю, садна обличчя зліва, садна спини у ділянці попереку, які виникли від травматичних дій тупими предметами, не виключено 11.11.2022 року при обставинах та способом, які вказані у протоколу допиту потерпілої ОСОБА_8 від 17.11.2022,і відносяться до легких тілесних ушкоджень;

-протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 21.11.2022 р., та довідкою до нього, відповідно до якого потерпілій ОСОБА_8 , в присутності понятих, було пред`явлено 4 особи для впізнання. На запитання слідчого, чи може впізнати особу, опитавши про зовнішній вигляд і прикмети цієї особи, а також про обставини, за яких він бачив цю особу. На запитання слідчого потерпіла ОСОБА_8 впізнала особу № 2 за сукупністю зовнішніх рис обличчя. Відповідно до довідки до протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками на фотознімку №2 зображено гр. ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ;

-протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 21.11.2022 р., та довідкою до нього, відповідно до якого свідку (на той час) ОСОБА_14 , в присутності понятих, було пред`явлено 4 особи для впізнання. На запитання слідчого, чи може впізнати особу, опитавши про зовнішній вигляд і прикмети цієї особи, а також про обставини, за яких він бачив цю особу. На запитання слідчого свідок ОСОБА_14 впізнала особу № 2 за сукупністю зовнішніх рис обличчя, як особу, яка 11.11.2022 близько 14:00 год. завів свідка та потерпілу ОСОБА_8 в адміністративну будівлю ВК №61 по вул. Дружби в м. Херсооні, де відкрито заволодів мобільними телефонами та в подальшому повела ОСОБА_8 по коридору вглиб адмін. будівлі. Відповідно до довідки до протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками на фотознімку №2 зображено гр. ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ;

-протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 26.11.2022 р., та довідкою до нього, відповідно до якого потерпілому (на той час) ОСОБА_14 , в присутності понятих, було пред`явлено 4 особи для впізнання. На запитання слідчого, чи може впізнати особу, опитавши про зовнішній вигляд і прикмети цієї особи, а також про обставини, за яких він бачив цю особу. На запитання слідчого свідок ОСОБА_14 впізнала особу № 3 за сукупністю зовнішніх рис обличчя, як особу, яка 11.11.2022 близько 14:00 год. завів свідка та потерпілу ОСОБА_8 в адміністративну будівлю ВК №61 по вул. Дружби в м. Херсооні, де відкрито заволодів мобільними телефонами та в подальшому повела ОСОБА_8 по коридору вглиб адмін. будівлі. Відповідно до довідки до протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками на фотознімку №3 зображено гр. ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ;

-протоколом огляду місця події від 22.11.2022 із фототаблицею до нього, відповідно до якого оглянуто місце вчинення кримінального правопорушення камеру № 1, яка розташована за адресою м. Херсон, вул. Дружби, 4, дисциплінарного ізолятору ДУ «Херсонський слідчий ізолятор». У протоколі відображено розташування предметів і речей у камері. На стійці приміщення камери, що розташована праворуч по відношенню до входу, поруч з двоповерховим ліжком, після обробки виявлено сліди папілярних узорів. Також СПУ виявлені н а пляшці олії. Під час огляду виявлено два СПУ на двох фрагментах СТ, які упаковані до сейф-пакету № WAR1366731;

-протоколом огляду від 23.11.2022, відповідно до якого в приміщенні кімнати прийому громадян Херсонського РУП ГУНП в Херсонській області потерпілою ОСОБА_8 надано для огляду одяг, який був одягнутий на ній в момент вчинення відносно неї злочину 11.11.2022. Вказаним одягом є жіноча куртка зеленого кольору, жіночий джемпер (куртка) з принтом квітів (переважно рожевого кольору), штани жіночі джинсові синього кольору, бюстгалтеру червоно-чорного кольору, труси жіночі синього кольору у кількост і 2 шт. В ході огляду видимих пошкоджень на одязі не виявлено. Вказаний одяг упаковано до картонної коробки з контрольним талоном;

-висновком молекулярно-генетичної експертизи № СЕ-19/115-22/9903-БД від 23.12.2022 з таблицею та ілюстративною таблицею до нього, відповідно до якого: на куртці (об`єкт № 1.4), на джемпері (об`єкт № 2.3), на штанах (об`єкт №3.1), на бюстгальтері (об`єкт № 4.1, 4.3), на трусах "1" (об`єкти №№ 5.1, 5.2) на трусах "2" (об`єкт № 6.1) виявлено клітини з ядрами без домішки крові та сперми, які наведено в таблиці результатів дослідження.

На куртці (об`єкти №№ 1.1, 1.2, 1.3), на джемпері (об`єкт № 2.4), на бюстгальтері (об`єкт № 4.2) виявлено клітини з ядрами без домішки крові та сперми та встановлено їх генетичні ознаки, які є змішаними та не придатними ідентифікації.

На джемпері (об`єкт № 2.2) виявлено поодинокі клітини з ядрами без домішки крові та сперми, генетичні ознаки яких не встановлено, у зв`язку з недостатньою кількістю біологічного матеріалу.

На трусах "2" (об`єкт № 6.2) виявлено поодинокі клітини з ядрами без домішки крові та сперми, генетичні ознаки яких встановити не представляється за можливе у зв`язку з надзвичайно низьким вмістом (або відсутністю) ДНК в даних об`єктах.

Генетичні ознаки клітин з ядрами без домішки крові та сперми, виявлених на трусах "1" (об`єкт № 5.1), на трусах "2" (об`єкт № 6.1) збігаються між собою та належать невстановленій особі жіночої генетичної статі.

Генетичні ознаки клітин з ядрами без домішки крові та сперми, виявлених на куртці (об`єкт № 1.4), на джемпері (об`єкти №№ 2.1, 2.3), на штанах (об`єкт № 3.1), на бюстгальтері (об`єкт № 4.1), на трусах "1" (об`єкт № 5.2) є змішаними і можуть бути придатними для ідентифікації лише за домінуючим ДНК-профілем. Генетичні ознаки клітин з ядрами без домішки крові та сперми, що домінують серед змішаних генетичних ознак в об`єктах №№ 1.4, 2.1, 2.3, 3.1, 4.1, 5.2, збігаються між собою та належать невстановленій особі жіночої генетичної статі, генетичні ознаки якої встановлено в об`єктах №№ 5.1, 6.1.

Генетичні ознаки клітин з ядрами без домішки крові та сперми, виявлених на бюстгальтері (об`єкт № 4.3) є змішаними, містять генетичні ознаки двох осіб, а саме генетичні ознаки невстановленої особи жіночої генетичної статі, генетичні ознаки якої встановлено в об`єктах №№ 5.1, 6.1. та невстановленої особи чоловічої генетичної статі;

-протоколом здійснення примусового відібрання біологічних зразків від 19.01.2023, відповідно до якого у ОСОБА_6 , на підставі ухвали слідчого судді, примусово відібрані біологічні зразки букального епітелію та крові.

-відповідно до висновку молекулярно-генетичної експертизи № СЕ-19/115-22/1143-БД від 09.02.2023 встановлено, що походження домінуючих генетичних ознак клітин з ядрами без домішки крові та сперми, виявлених на бюстгальтері ( об`єкт № 4.1., 4.3) від ОСОБА_6 виключається.

Відповідно до висновків експертів №СЕ-19/115-22/9904-Д від 01.12.2022, №СЕ-19/115-22/9909-Д від 01.12.2022 надані на експертизи сліди папілярних узорів рук, вилучених під час ОМП за адресою: АДРЕСА_2 та за адресою: вул. Дружби, 4 ДУ «Херсонський слідчий ізолятор» камера №1,- не придатні для ідентифікації за ними. Отже, вказані висновки експерта судом не може використовуватись судом як доказ на доведення вини обвинуваченого ОСОБА_6 ..

Аналізуючи досліджені в судовому засіданні викладені вище докази вчинення кримінальних правопорушень ОСОБА_6 за ч.2 ст. 146 та ч.1 ст.152 КК України, суд, керуючись законом, оцінив їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності та приходить до висновку про повну доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушеннях.

Згідно зі ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод, законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Статтею 94 КПК України передбачено, що суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення. Жоден доказ не має наперед встановленої сили.

Згідно з ч. 3 ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачяться на її користь.

Згідно ст.337 КПК України судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта.

Європейський Суд з прав людини наголошує, що відповідно до його прецедентної практики при оцінці доказів він керується критерієм доведення «поза розумним сумнівом» (див. вищенаведене рішення у справі «Авшар проти Туреччини» (Avsar v. Turkey), п. 282). Таке доведення має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою.

Відповідно до викладених у п. 13 постанови Пленуму Верховного суду №5 від 30.05.2008 Про судову практику у справах про злочини проти статевої свободи та статевої недоторканості особи роз`ясненнях, насильницьке задоволення статевої пристрасті неприродним способом вважається закінченим злочином з початку здійснення дій сексуального характеру, спрямованих на задоволення статевої пристрасті неприродним способом.

Ретельно дослідивши й зіставивши зібрані у кримінальному провадженні докази, давши їм оцінку з точки зору належності, допустимості і достовірності, суд прийшов до висновку, що вони в їх сукупності та взаємозв`язку є достатніми для ухвалення обвинувального вироку стосовно ОСОБА_6 ..

Судом в ході судового розгляду забезпечено обвинуваченому ОСОБА_6 право, передбачене ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод на захист від обвинувачення і його реалізація шляхом надання розумної можливості представляти свою правову позицію, свої докази, оскаржувати допустимість доказів, заперечувати проти них, їх використання.

Захисником було заявлено клопотання про допит свідка ОСОБА_19 , у режимі ВКЗ. Однак, допитати вказаного свідка не вдалось через його неодноразову неявку. В подальшому захисник не наполягав на допиті вказаного свідка.

Крім того, стороною захисту було подане клопотання про визнання доказів недопустимими, у якому захисник просив визнати недопустимим протокол пред`явлення для впізнання за фотознімками потерпілій ОСОБА_8 від 21.11.2022 та слідчий експеримент з ОСОБА_8 від 19.11.2022.

Своє клопотання захисник мотивував тим, що у відповідності до реєстру до обвинувального акту з потерпілою ОСОБА_8 проводилося впізнання за фотознімками, а пред`явлення для впізнання особи не проводилось. Вказаний протокол складений з порушенням вимог ст. 228 КПК України, оскільки ОСОБА_6 було пред`явлено їй в живу. Крім того, захисник ставить під сумнів проведений із потерпілою слідчий експеримент виходячи із показів, наданих нею на досудовому розслідуванні та в суді, оскільки вони нею змінювались.

Нормою статті 84 КПК України визначено, що доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню. Процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів.

Належними є докази, які прямо чи непрямо підтверджують існування чи відсутність обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, та інших обставин, які мають значення для кримінального провадження, а також достовірність чи недостовірність, можливість чи неможливість використання інших доказів стаття 85 КПК України.

Відповідно до статті 86 КПК України доказ визнається допустимим, якщо він отриманий у порядку, встановленому цим Кодексом. Недопустимими є докази, отримані внаслідок істотного порушення прав та свобод людини, гарантованих Конституцією та законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також будь-які інші докази, здобуті завдяки інформації, отриманій внаслідок істотного порушення прав та свобод людини (ст. 87 КПК України). Такі перераховані в частинах 2 та 3 цієї ж статті та не є виключними.

У своїй постанові у справі № 318/2921/18 від 01.12.2020 ВС зазначив, що норми ст.87КПК України не передбачають, що будь-яке формальне недотримання вимог кримінального процесуального закону при отриманні доказу автоматично тягне необхідність визнання доказу недопустимим. Натомість, закон зобов`язує суд дати оцінку доказу з точки зору його допустимості з урахуванням того, чи було допущене порушення КПК істотним та яким чином воно перешкоджало забезпеченню та реалізації прав і свобод особи.

Крім цього, у постанові від 25.09.2018 у справі № 210/4412/15-к ВС зазначив, що перелік діянь, які передбачені уст. 87КПК України як підстави для визнання фактичних даних недопустимими як докази, не є вичерпним і становить собою порушення фундаментальних гарантій, що дає певний орієнтир для визначення змісту поняття «істотне порушення» у випадках, які не підпадають під цей перелік. У кожному конкретному випадку суд, оцінюючи допустимість того чи іншого доказу, повинен враховувати істотність допущених порушень кримінального процесуального закону та важливість кожного доказу для встановлення обставин кримінального провадження. Тому кожний доказ повинен оцінюватися автономно, оскільки його безумовне виключення може призвести до негативних наслідків, що виражатимуться в ухваленні незаконного, необґрунтованого та несправедливого судового рішення.

Вирішуючи клопотання захисника про недопустимість вищевказаних доказів, колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.

Суд вважає, що недотримання процесуальних формальностей, неточності, незначні невідповідності, описки, граматичні помилки не можуть тягнути за собою недопустимість того чи іншого конкретного доказу, який прямо підтверджує причетність обвинуваченого до вчинення вищевказаного кримінального правопорушення.

Колегія суддів звертає увагу, що всі доводи сторони захисту щодо недопустимості доказів судом взяті до уваги, однак такі не свідчать про необґрунтованість та безпідставність обвинувачення.

Усі слідчі дії проводились в межах кримінального провадження, уповноваженими особами, у відповідності до положень КПК України та зміст таких є однозначним.

Порушень КПК України, які б вплинули на правильність висновків суду на підставі безпосередньо досліджених в судовому засіданні доказів під час судового розгляду не встановлено, при цьому стороною захисту не наведено жодних доводів, які б давали підстави для висновків, що такі порушення вплинули на забезпечення прав та основоположних свобод ОСОБА_6 під час кримінального провадження або ж поставило під сумнів достовірність зібраних доказів.

За таких обставин, колегія суддів вважає помилковими доводи сторони захисту щодо недопустимості вищевказаних доказів за обставин, наведених у відповідному письмовому клопотанні.

Суд критично ставиться до показань обвинуваченого ОСОБА_6 , якими він стверджує, що не мав статевих відносин з потерпілою ОСОБА_8 , не позбавляв її волі, та взагалі ніколи не бачив її, адже даний факт підтверджується показаннями потерпілої ОСОБА_8 , яка впізнала обвинуваченого та вказала, що ОСОБА_6 , є тим чоловіком, який її ґвалтував та незаконно позбавив волі. Також покази обвинуваченого ОСОБА_6 спростовуються показами ОСОБА_14 який в судовому засіданні чітко вказав на ОСОБА_6 як на особу, яка 11.11.2022 року зупинила їх з ОСОБА_8 , та повела до будівлі тюрми ( ВК №61).

Суд визнає, що вказані доводи обвинуваченого та захисника є способом обраного захисту від обвинувачення з метою уникнути відповідальності за вказані злочини.

Відтак, дослідивши всі обставини кримінального провадження, оцінюючи наведені вище докази в їх сукупності з точки зору належності, допустимості, достовірності, суд вважає, що вина ОСОБА_6 у скоєнні інкримінованих кримінальних правопорушеннях знайшла своє підтвердження в судовому засіданні і доведена повністю «поза розумним сумнівом».

Отже, аналізуючи та оцінюючи всі докази в їх сукупності з точки зору достатності та взаємозв`язку, суд вважає вину обвинуваченого ОСОБА_6 доведеною, та кваліфікує його дії за ч. 2 ст. 146 КК України, за кваліфікуючими ознаками - незаконне позбавлення волі, що супроводжувалось заподіянням фізичних страждань, та за ч. 1 ст. 152 КК України, за кваліфікуючими ознаками - вчинення дій сексуального характеру, пов`язаних із оральним та вагінальним проникненням в тіло іншої особи з використанням геніталій, без добровільної згоди потерпілої особи (зґвалтування).

При призначенні покарання судом не встановлено обставин, які пом`якшують покарання ОСОБА_6 згідно ст. 66 КК України.

Обставиною, яка обтяжує покарання ОСОБА_6 згідно ст. 67 КК України суд визнає рецидив злочинів.

Пунктом 3 частини 1 статті 65 КК України передбачено, що суд призначає покарання враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. У пункті 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2003 року № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» зазначено, що визначаючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, суди повинні виходити з класифікації злочинів (ст.12 КК), а також із особливостей конкретного злочину й обставин його вчинення.

З урахуванням вищенаведеного, керуючись вимогами виваженості та справедливості, з метою виправлення і запобігання вчиненню нових злочинів, суд приходить до висновку про те, що виправлення і перевиховання обвинуваченого ОСОБА_6 можливе виключно в умовах ізоляції від суспільства та вважає доцільним призначити обвинуваченому відбування покарання у вигляді позбавлення волі. На підставі вищезазначеного, колегія суддів вважає, що таке покарання буде законним, достатнім і справедливим для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень, а також соціальної реабілітації.

Крім того, дане покарання на переконання суду, відповідатиме його меті, гуманності, справедливості і не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між охоронюваними інтересами суспільства та правами особи, яка притягується до кримінальної відповідальності через призму того, що втручання держави в приватне життя особи повинно спрямовуватись на досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та потребою захисту основоположних прав особи, - воно має бути законним (несвавільним), пропорційним (не становити надмірного тягаря для особи).

Відповідно до положень ч. 2 ст. 124 КПК України із обвинуваченого ОСОБА_6 на користь держави необхідно стягнути процесуальні витрати - документально підтверджені витрати на залучення експертів за проведення:

-судової дактилоскопічної експертизи № СЕ-19/115-22/9909-Д від 02.12.2022 у розмірі 943, 90 гривень;

-судової молекулярно-генетичної експертизи № СЕ-19/115-22/9903-БД від 23.12.2022 у розмірі 25 961, 02 гривень;

-судової молекулярно-генетичної експертизи № СЕ-19/115-23/1143-БД від 09.02.2023 у розмірі 5 104, 21 гривень.

Судові витрати у сумі 32009,13 грн. підлягають стягненню з обвинуваченого ОСОБА_6 .

Запобіжний захід відносно обвинуваченого у виді тримання під вартою слід продовжити до набрання вироком суду законної сили.

Цивільний позов у справі не заявлявся.

Питання про речові докази підлягають вирішенню згідно до ст.100 КПК України.

Керуючись ст. ст. 368, 370, 373, 374 КПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у скоєні кримінальних правопорушення, передбачених ч.2 ст. 146, ч.1 ст. 152 КК України та призначити йому покарання:

-за ч.2 ст. 146 КК України у виді 1 (одного) року 6 місяців позбавлення волі;

-за ч.1 ст. 152 КК України у вигляді 3 (трьох) років позбавлення волі.

Відповідно до ч.1 статті 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно призначити ОСОБА_6 покарання у вигляді 3 (трьох) років позбавлення волі.

Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою ОСОБА_6 до набрання вироком законної сили вважати продовженим і залишити без змін.

Строк відбування ОСОБА_6 покарання обчислювати з дня набрання вироком законної сили.

Відповідно до ч.5 ст. 72 КК України, у строк відбутого покарання зарахувати строк попереднього ув`язнення ОСОБА_6 з моменту фактичного затримання у даному кримінальному провадженні, а саме з 02.01.2023 року, до набрання вироком законної сили, із розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

Стягнути з ОСОБА_6 на користь держави процесуальні витрати на залучення експертів у сумі 32009, 13 грн.

Речові докази по справі:

Куртку жіночу зеленого кольору, джемпер (куртку) жіночу з принтом квітів, штани жіночі джинсові синього кольору, бюстгалтер червоно-чорного кольору, труси жіночі синього кольору у кількості 2 шт. повернути власнику.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржений до Одеського апеляційного суду через Хаджибейський районний суд м. Одеси протягом 30 днів з моменту проголошення, а засудженим, який перебуває під вартою, протягом 30 днів з моменту вручення йому копії вироку.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Головуючий суддя ОСОБА_1

Судді ОСОБА_20

ОСОБА_3