Справа № 742/5310/25 Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/4823/227/26
Категорія - Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 січня 2026 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Чернігівського апеляційного суду в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

розглянувши у порядку письмового провадження матеріали судового провадження за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_5 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 на ухвалу Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 24 грудня 2025 року,

У С Т А Н О В И Л А:

Цією ухвалою ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

обвинуваченому у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 263, ч. 2 ст. 307, ч. 1 ст. 309 КК України, продовжено запобіжний захід у виді тримання під вартою до 22.02.2026 року з можливістю внесення застави, призначеної ухвалою слідчого судді Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 05.09.2025 розміром 60 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, тобто 181 680 грн, після внесення якої обвинувачений звільняється з-під варти під заставу.

Суд першої інстанції дійшов такого висновку з огляду на те, що на цей час ризики, передбачені п.п. 1, 2, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, які стали підставою для застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою із можливістю внесення застави в ході досудового розслідування слідчим суддею, не зменшилися та продовжують існувати, судове провадження на даний час перебуває на розгляді Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області, та ухвалою від 29.10.2025 строк дії запобіжного заходу продовжено до 27.12.2025, тому дійшовши переконання про обґрунтованість мети раніше застосованого запобіжного заходу задля забезпечення виконання підозрюваним/обвинуваченим процесуальних обов`язків, а також запобігання встановленим ризикам, врахувавши у сукупності всі обставини, поряд із даними, які характеризують особу обвинуваченого, дійшов висновку, про доцільність продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

При цьому, судом зазначено, що головуючим у вказаному кримінальному провадженні було визначено суддю Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області ОСОБА_1 , прокурором подано клопотання про продовження строку дії запобіжного заходу, обраного ухвалою слідчого судді Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 05.09.2025, у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю судді ОСОБА_1 , головуючим для розгляду клопотання згідно з протоколом автоматизованого розподілу від 24.12.2025 було визначено суддю ОСОБА_7 .

Не погодившись із рішенням суду, захисник обвинуваченого подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу суду. Клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу передати на розгляд раніше визначеному (уповноваженому) складу суду, який здійснює розгляд кримінальної справи №742/5310/25.

В обґрунтування вимог зазначає про процесуальні порушення, зокрема, розгляд клопотання прокурора не уповноваженим складом суду, оскільки прокурором було подано клопотання про продовження запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_6 в рамках кримінального провадження, яке перебуває на розгляді у суді під головуванням судді ОСОБА_1 та по якому 29.10.2025 проведено підготовче судове засідання. Таке клопотання було зареєстроване у суді 16.12.2025. Однак у подальшому це ж клопотання прокурора було перереєстровано у суді 19.12.2025 під окремим номером провадження і після неодноразового проведення авторозподілу (у зв`язку із самовідводами суддів) передано на розгляд судді ОСОБА_8 , а не раніше визначеному складу суду. У зв`язку з цим вважає, порушені норми КПК щодо незмінності складу суду і зазначає, що у разі неможливості суддею брати участь у засіданні, він підлягає заміні, і заміна можлива лише в цілому у кримінальному провадженні, а не для розгляду окремого клопотання.

Також зазначає, що прокурором до клопотання не було додано жодних доказів та документів на підтвердження доводів і під час розгляду клопотання цим іншим складом суду, такі докази не досліджувались, попри це, суд задовольнив клопотання.

Вказує, що виходячи із принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави, продовження неналежним складом суду запобіжного заходу, пов`язаного із позбавленням свободи, у будь-який спосіб, а не у спосіб, передбачений законом, порушує такі засади. І у разі неврегульованості державою певного питання, ризики від можливих наслідків такої неврегульованості мають покладатися на державу, а не людину.

Крім того, вважає, що не уповноваженим складом суду безпідставно продовжено винятковий запобіжний захід у кримінальному провадженні, щодо якого є підстави для закриття, оскільки ОСОБА_6 обвинувачується у рамках кримінального провадження № 0000813 від 29.09.2025, яке було виділено із матеріалів кримінального провадження № 0001032, розпочатого 03.01.2025 і виходячи із норм ст. 219 КПК України, за відсутності даних про продовження строку досудового розслідування, строк такого закінчився 03.03.2025. Матеріали відносно ОСОБА_6 були виділені 29.09.2025, що на переконання захисника, не змінює початку досудового розслідування - 03.01.2025, а враховуючи, що обвинувальний акт щодо ОСОБА_6 був складений та затверджений прокурором також 29.09.2025, тому слідчі дії, які проводилися після 03.03.2025 є такими, які проводилися після закінчення строків досудового розслідування, а тому є недійсними, а здобуті докази - недопустимими. Направлення обвинувального акта відбулося поза межами строку досудового розслідування, що виключає набуття особою процесуального статусу обвинуваченого, унеможливлює розгляд справи по суті та тягне за особою закриття кримінального провадження на підставі п. 10 ч. 1 ст. 284 КПК України.

Сторони кримінального провадження до суду не з`явилися, від прокурора надійшла заява з проханням провести апеляційний розгляд у його відсутність, захисник у телефонному режимі повідомив, що не має змоги з`явитися у судове засідання та не заперечив проти розгляду за його відсутності.

Заслухавши доповідача, дослідивши матеріали провадження, колегія суддів дійшла таких висновків.

Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно з положеннями ч. 3 ст. 331 КПК України за наявності клопотань суд під час судового розгляду зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження запобіжного заходу до закінчення двомісячного строку з дня його застосування. За результатами розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. Копія ухвали вручається обвинуваченому, прокурору та надсилається уповноваженій службовій особі до місця ув`язнення.

Як убачається із матеріалів судового провадження, у провадженні Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області перебуває кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000813 від 29.09.2025 по обвинуваченню ОСОБА_6 у вчиненні злочинів, передбачених ч. 1 ст. 263, ч. 2 ст. 307, ч. 1 ст. 309 КК України. Кримінальне провадження знаходиться на стадії судового розгляду під головуванням судді ОСОБА_1 .

Прокурором 12.12.2025 було подано клопотання про продовження строку дії запобіжного заходу стосовно обвинуваченого ОСОБА_6 , обраного ухвалою слідчого судді Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 05.09.2025. Клопотання обґрунтоване наявністю ризиків, передбачених п.п. 1, 2, 3,5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Згідно з протоколом автоматизованого розподілу від 24.12.2025 року головуючим для розгляду цього клопотання визначено суддю ОСОБА_7 .

Відповідно до ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Згідно ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Положеннями ст. 199 КПК України регламентовано порядок продовження строку тримання під вартою.

Розглядаючи клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою, для прийняття законного та обґрунтованого рішення, суд повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для застосування цього запобіжного заходу та умови, за яких таке продовження можливе. Продовжуючи строк тримання під вартою, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права обвинувачених, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою та продовження строку перебування під вартою має оцінюватися у кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин.

Тримання під вартою та продовження строку такого тримання може бути виправдано за наявності того, що його вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на презумпцію невинуватості, переважають над принципом поваги до особистої свободи.

Під час вирішення питання про продовження строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою, суд першої інстанції встановив, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України, оскільки у судовому засіданні прокурором доведено, що ризики не відпали та залишаються актуальними, тому дійшов висновку про необхідність продовження раніше обраного запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Враховуючи наведені дані, наявність ризиків, які продовжують тривати, зокрема, переховування від суду, з огляду на тяжкість покарання, яке загрожує у разі доведеності вини та відсутність сталих соціальних зв`язків і постійного місця роботи; ризик незаконного впливу на свідків у цьому ж кримінальному провадженні, який з огляду на безпосередність сприйняття їх судом, триває до допиту останніх у суді та ризик повторного вчинення кримінальних правопорушень, оскільки ОСОБА_6 обвинувачується у скоєнні трьох кримінальних правопорушень, суд дійшов обґрунтованого висновку про необхідність продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Отже, за наявності раніше установлених ризиків, які стали підставою для застосування такого запобіжного заходу та відсутності об`єктивних даних про їх зникнення або зменшення, рішення суду про продовження раніше обраного запобіжного заходу є обґрунтованим.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись у кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин.

Посилань на те, що у соціальному, сімейному, матеріальному стані обвинуваченого сталися істотні зміни, які не були враховані судом і які б давали підстави для висновку про зменшення чи нівелювання існуючих ризиків на день постановлення оскарженої ухвали, в апеляційній скарзі не зазначено.

Стосовно доводів про постановлення ухвали не уповноваженим складом суду, то колегія суддів приходить таких висновків.

Можливість неупередженого та об`єктивного розгляду справи є однією із фундаментальних засад здійснення правосуддя. Кожному гарантується право на розгляд та вирішення справи незалежним і неупередженим судом (ч. 1 ст. 21 КПК України).

Вимога законності складу суду у конкретному судовому провадженні спрямована на забезпечення права на справедливий суд, закріпленого статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

Враховуючи, що на розгляд суду надійшло клопотання прокурора про продовження раніше обраного запобіжного заходу обвинуваченому, яке відповідно до протоколу автоматизованого розподілу було розподілено іншому складу суду через тимчасову непрацездатність головуючого судді у кримінальному провадженні, яке перебуває на розгляді цього ж суду, то непроведення автоматизованого перерозподілу клопотання прокурора у такому разі призвело б до неможливості виконати судом імперативні приписи ч. 3 ст. 331 КПК України та вирішити питання доцільності продовження запобіжного заходу обвинуваченому та, в свою чергу, унеможливило б реалізацію учасниками судового процесу наданих їм процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків (як стороною обвинувачення так і стороною захисту).

Отже, зважаючи на попередню оцінку фактичних обставин та наявності раніше встановлених ризиків, які були предметом розгляду при вирішенні попередніх клопотань та які не змінилися і продовжують існувати, колегія суддів не вважає, що такий розгляд клопотання призвів до істотного порушення норм процесуального права.

Стосовно доводів апеляційної скарги щодо направлення прокурором обвинувального акту до суду поза межами строку досудового розслідування, то такі не можуть бути предметом оцінки при розгляді клопотання про продовження строку запобіжного заходу.

З урахуванням наведеного колегія суддів не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування ухвали суду.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 404, 405, 406, 407, 409, 419, 422-1 КПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу захисника - залишити без задоволення, а ухвалу Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 24 грудня 2025 року, якою продовжено запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_6 у виді тримання під вартою із визначеною застою до 22.02.2026 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню у касаційному порядку не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_3 ОСОБА_2 ОСОБА_4