Справа № № 585/4161/25
Номер провадження 1-кс/585/1486/25
У Х В А Л А

І М Е Н ЕМ У К Р АЇ Н И

25 листопада 2025 року м.Ромни

Суддя Роменського міськрайонного суду Сумської області ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , розглянувши без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу у судовому засіданні в місті Ромни усну заяву ОСОБА_3 , про відвід судді ОСОБА_4 у кримінальному провадженні №585/4161/25 (1-кп/585/665/25),-

ВСТАНОВИВ:

Роменським міськрайонним судом Сумської області розглядається кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчиненнікримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст.286 КК України.

В судовому засіданні 19.11.2025 року, під час розгляду справи обвинувачений ОСОБА_3 заявив відвід судді ОСОБА_4 оскільки він не довіряє складу суду.

Обвинувачений ОСОБА_3 в судове засідання не прибув, належним чином повідомлений про розгляд його заяви про відвід судді.

Захисник ОСОБА_5 в судове засідання не прибув, до суду від нього надійшла заява в якій він клопотав провести розгляд справи без його участі, зазначив, що заяву обвинуваченого ОСОБА_3 підтримує та просить задоволити.

Прокурор в судове засідання не прибула.

Суддя ОСОБА_4 повідомлена про час та місце розгляду заяви по відвід, свою позицію щодо вирішуваної заяви не повідомила.

Як вбачається з матеріалів справи в Роменському міськрайонного суду Сумської області на розгляді знаходиться обвинувальний акт у кримінальному провадженні стосовно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 внесеному до ЄРДР за № 0000374 за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст.286 КК України.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями головуючою суддею визначено суддю ОСОБА_4 .

При перегляді відеозапису судового засідання від 19.11.2025 року видно і чути що суд, під головуванням судді ОСОБА_4 , відкрив засідання, оголосив склад суду та роз`яснив учасникам справи право на відвід передбачене ст.75, 79 КК України. ОСОБА_3 повідомив суду, що: «Є відвід судді. Я не згоден по - перше. По - друге, до побачення! Поки тут всі не зберуться я балакати не буду! Вибачайте мене, хочете ні. Де потерпілий? Чого я забов`язаний бути тут, а він відсутній? Хочете посадити? Сажайте!». На що суддя повідомила, що вона діє згідно закону. ОСОБА_3 запитав за що його оштрафували, на що суддя повідомила, що за те, що він не з`явився до суду. ОСОБА_3 зазначив, що він запізнився. На що суддя повідомила, що в такому разі потрібно було про це повідомити суд. ОСОБА_3 відповів: «Якщо хочете посадити, то саджайте, не тягніть резину!». Суддя звернулась до ОСОБА_3 щоб він поводився належним чином, бо за неповагу до суду передбачена адміністративна відповідальність. ОСОБА_3 відповів: «Штрафуйте знову! Тільки я не знаю що мені робити вже.» Далі суддя запитала думку захисника ОСОБА_5 щодо заявленого його підзахисним відводу, на що захисник ОСОБА_5 повідомив, що підтримує позицію підзахисного. Суддя звернулась до обвинуваченого ОСОБА_3 з запитанням, чим саме він мотивує заявлений відвід, на що ОСОБА_3 повідомив: «Тим, що мене оштрафували, за те, що я запізнився. Та де потерпілий? Де потерпілий?». Суддя надала слово прокурору, на що прокурор зазначила, що дана підстава не може бути підставою відводу, оскільки обвинувачений мав право оскаржити ухвалу про накладення на нього грошового стягнення, також повідомила, що заперечує проти заявленого відводу. Суддя повідомила, що в такому разі, заява щодо відводу буде розглянута іншим суддею, а розгляд справи відкладено, а дату буде повідомлено після розгляду заяви про відвід.

Відповідно пунктів 2), 3), 4) частини 1 статті 75 КПК України суддя не може брати участь у кримінальному провадженні: 2) якщо він браву участь у цьому провадженні як свідок, експерт, спеціаліст, представник органу пробації, перекладач, слідчий, прокурор, захисник або представник; 3) якщо він особисто, його близькі родичі чи члени його сім`ї заінтересовані в результатах провадження; 4) за наявності інших обставин, які виключають сумнів у його неупередженості.

Частиною 1 статті 76 КПК України передбачено, що суддя, який брав участь у кримінальному провадженні під час досудового розслідування, не має права брати участі у цьому ж провадженні в суді першої, апеляційної і касаційної інстанцій, крім випадків перегляду ним в апеляційному порядку ухвали суду першої інстанції про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, про зміну іншого запобіжного заходу на запобіжний захід у виді тримання під вартою або про продовження строку тримання під вартою, яка була постановлена під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті.

Відповідно ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (Конвенцію ратифіковано Законом України № 475/97-ВР від 17 липня 1997 року) «кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення».

У рішеннях ЄСПЛ у по справам «Хаушильд проти Данії» та «Ветштайн проти Швеції» висловлена наступна позиція. Неупередженість є ключовою характеристикою судді, головною ознакою судової влади та основою судового процесу і вважається очевидним фактом. Презумпція неупередженості має значну вагу. Особа, яка заявляє про упередженість, повинна бути здатна довести реальну або очевидну відсутність неупередженості у судді. Але простої заяви недостатньо, необхідно навести достовірні докази. Особиста думка або незгода з рішеннями судді не є доказом упередженості. У будь-якому випадку, припущення щодо упередженості є правовим питанням, яке має бути винесеним на розгляд суду. За виключенням надзвичайних обставин, заява про справжню або можливу упередженість не є питанням поведінки судді. Отже, існує презумпція неупередженості судді, а протилежне необхідно доводити належними та допустимими доказами. Таким чином, визначаючись щодо наявності підстав для відводу судді за даним кримінальним провадженням, суддя враховує, що згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини наявність безсторонності має визначатись, для цілей п. 1 ст. 6 Конвенції, за допомогою суб`єктивного та об`єктивного критеріїв. З огляду на зазначене вище, ЄСПЛ у своїй практиці виділяє наступні критерії оцінки неупередженості: 1) суб`єктивний - беруться до уваги особисті переконання та поведінка окремого судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у даній справі; 2) об`єктивний - визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд як такий та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності. Не дивлячись на те, що безсторонність зазвичай означає відсутність упередження чи схильності, її відсутність чи, навпаки, наявність може бути перевірена різними способами відповідно до п. 1 ст. 6 Конвенції. У даному контексті можна провести розмежування між суб`єктивним підходом, що відображає особисті переконання конкретного судді з конкретної справи, і об`єктивним підходом, який визначає, чи були достатні гарантії, щоб виключити будь-який сумнів з цього приводу.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що жодних доказів, які б виступали підставою для відводу судді ОСОБА_4 , викликали сумніви в її не упередженості, та дотримання вимог законодавства суду надано не було.

Вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що підстави для задоволення заяви про відвід судді відсутні.

Отже, заява про відвід судді задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. ст. 76, 81 КПК України, -

П О С Т А Н О В И В :

В задоволенні заяви ОСОБА_3 , 1972 р.н. обвинуваченого за ч.2 ст.286 КК України про відвід головуючій судді ОСОБА_4 у кримінальному провадженні №585/4161/25 (1-кп/585/665/25),- відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

СУДДЯ РОМЕНСЬКОГО МІСЬКРАЙОННОГО СУДУ ОСОБА_1