Провадження № 1-кс/161/5810/25
У Х В А Л А

П Р О А Р Е Ш Т М А Й Н А

м. Луцьк 29 вересня 2025 року

Слідчий суддя Луцького міськрайонного суду Волинської області ОСОБА_1 , з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , слідчого ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , підозрюваного ОСОБА_6 , розглянувши клопотання старшого слідчого відділу особливо тяжких злочинів СУ ГУНП у Волинській області ОСОБА_4 про арешт майна, в рамках кримінального провадження №00000595 від 11.07.2025 за ознаками вчинення злочинів, передбачених ч.3 ст.332, ч.5 ст.407 КК України,

В С Т А Н О В И В

Старший слідчий відділу особливо тяжких злочинів СУ ГУНП у Волинській області ОСОБА_4 за погодженням із прокурором Волинської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону ОСОБА_3 звернулася до Луцького міськрайонного суду Волинської області з клопотанням про арешт майна, яке вилучено 28.09.2025, в ході затримання ОСОБА_6 , в порядку ст.208 КПК України.

У поданому клопотанні слідчий вважає, що вилучене майно зберегло на собі сліди та містить інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, тому необхідно вжити заходів до його збереження шляхом накладення на нього арешту.

Заслухавши думку слідчого та прокурора, які клопотання підтримали та просили задовольнити, з`ясувавши міркування захисника та підозрюваного, які заперечували щодо задоволення поданого клопотання, в частині арешту мобільного телефону, дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя приходить до наступного висновку.

Згідно з ч.1 ст.131 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Відповідно до п.7 ч.2 ст.131 КПК України заходами забезпечення кримінального провадження є арешт майна.

Згідно з ч.1 ст.167 КПК України тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває зазначене у частині другій цієї статті майно, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення.

Частиною 1 ст.170 КПК України передбачено, що арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Відповідно до п.1 ч.2 ст.170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.

Згідно з ч.3 ст.170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Згідно з ч.1 ст.98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

В судовому засіданні встановлено, що СУ ГУНП у Волинській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, яке внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №00000595 від 11.07.2025 за ознаками вчинення злочинів, передбачених ч.3 ст.332, ч.5 ст.407 КК України.

28.09.2025, в ході затримання ОСОБА_6 , в порядку ст.208 КПК України, виявлено та вилучено мобільний телефон та предмети, схожі на грошові кошти, які постановою слідчого від 29.09.2025 визнано речовими доказами.

Разом з тим, слідчий суддя встановив, що наданими до клопотання доказами підтверджується наявність підстав для застосування заходів забезпечення кримінального провадження, передбачених ст.131 КПК України.

Відсутні підстави вважати, що майно вилучено з порушенням процесуальних норм.

Таким чином, слідчим доведено наявність достатніх підстав для накладення арешту на майно, яке було вилучене в ході затримання, в порядку ст.208 КПК України, ОСОБА_6 , з метою забезпечення збереження речових доказів.

Слідчим у клопотанні доведено, що існують достатні підстави вважати, що майно дійсно відповідає критеріям, зазначеним у ст.ст. 98, 167 КПК України, обмеження права власності на це майно є розумним і співрозмірним завданням кримінального провадження.

Відповідно до ст.175 КПК України ухвала про арешт майна виконується негайно слідчим, прокурором, на яких і покладено обов`язок визначення місця зберігання тимчасово вилученого майна.

Крім того, слідчий суддя роз`яснює, що відповідно до ст.174 КПК України за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника чи володільця майна, якщо вони доведуть, що потреба у застосуванні такого заходу відпала, арешт майна може бути скасовано повністю або частково.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 98, 130, 132, 167, 170, 174, 175, 372 КПК України,

П О С Т А Н О В И В

Клопотання слідчого задовольнити.

Накласти арешт на майно, яке вилучено 28.09.2025, в ході затримання ОСОБА_6 , в порядку ст.208 КПК України, а саме на: мобільний телефон марки «Айфон 11», імеі 1: НОМЕР_1 , імеі 2: НОМЕР_2 , із встановленою сім-картою № НОМЕР_3 , предмети, схожі на грошові кошти, а саме купюри номіналом 100$ США (всього 30 шт.) із однаковими номерами та серіями КВІ4859854М.

Заборонити відчуження, розпорядження та користування майном, на яке накладено арешт.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга до Волинського апеляційного суду протягом 5 (п`яти) днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя