Провадження №11-кп/801/1042/2025
Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 жовтня 2025 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

із секретарем судового засідання ОСОБА_5 ,

за участі:

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_8 в режимі відеоконференції,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 на ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 23 вересня 2025 року,

якою задоволено клопотання прокурора, відмовлено у задоволенні клопотання захисника та продовжено запобіжний захід у виді тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на строк 60 днів, починаючи з 23.09.2025 до 21.11.2025 включно,

установив:

Вінницьким міським судом Вінницької області здійснюється судове провадження за обвинуваченням ОСОБА_8 у вчиненні злочинів, передбачених ч. 3 ст. 307 КК України.

У судовому засіданні прокурор ОСОБА_6 заявив клопотання про продовження строку застосованого до обвинуваченого запобіжного заходу у виді тримання під вартою. Вважає, що продовжують існувати ризики, передбачені ст. 177 КПК України, так як обвинувачений раніше притягувався до кримінальної відповідальності, може ухилятися від суду, впливати на свідків, вчинити інше кримінальне правопорушення. Вважає, що запобіжний захід до обвинуваченого застосований вірно, підстав для його зміни немає, а тому просить продовжити строк застосованого до обвинуваченого запобіжного заходу у виді тримання під вартою. Вважає, що застосування інших більш м`яких запобіжних заходів, окрім виняткового, не зможе забезпечити належної процесуальної поведінки обвинуваченого та запобігти вказаним ризикам.

Обвинувачений ОСОБА_8 та його захисник адвокат ОСОБА_7 заперечували проти задоволення клопотання прокурора про продовження строку застосованого до обвинуваченого запобіжного заходу у виді тримання під вартою. Ризики, передбачені ст. 177 КПК України, прокурором не доведені, обвинувачений немає наміру ухилятися від суду, впливати на свідків. Обвинувачений ОСОБА_8 , позицію якого підтримав його захисник, заявив клопотання про зміну застосованого до нього запобіжного заходу у виді тримання під вартою на більш м`який запобіжний захід. Зазначив, що обвинувачення щодо нього є недоведеним, досудове розслідування проводилось з порушенням норм чинного законодавства. Клопотання прокурора є необґрунтоване та безпідставне, він вже довгий час перебуває під вартою, у нього є постійне місце проживання та стійкі соціальні зв`язки. Наміру ухилятися від суду та впливати на свідків, вчиняти інші кримінальні правопорушення обвинувачений не має.

Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 23 вересня 2025 року задоволено клопотання прокурора ОСОБА_6 про продовження строку застосованого до обвинуваченого запобіжного заходу у виді тримання під вартою. У задоволенні клопотання обвинуваченого ОСОБА_8 про зміну запобіжного заходу у виді тримання під вартою на більш м`який запобіжний захід відмовлено. Запобіжний захід у виді тримання під вартою, застосований до обвинуваченого ОСОБА_8 , залишено без зміни, продовжено строк запобіжного заходу у виді тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на строк 60 днів, починаючи з 23.09.2025 до 21.11.2025 включно.

Мотивуючи прийняте рішення суд зазначив, що в судовому засіданні прокурором доведено продовження існування ризиків, які були підставою для застосування запобіжного заходу, та на даному етапі провадження застосування більш м`яких запобіжних заходів не забезпечить виконання процесуальних обов`язків обвинуваченим ОСОБА_8 .

В апеляційній скарзі захисника обвинуваченого ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_7 ставиться питання про скасування ухвали Вінницького міського суду Вінницької області від 23 вересня 2025 року. Просить винести ухвалу, якою змінити ОСОБА_8 запобіжний захід з тримання під вартою на більш м`який - домашній арешт в нічну пору доби з 22:00 до 07:00 години наступної доби з застосуванням засобу електронного контролю за адресою АДРЕСА_1 або застосувати запобіжний захід у виді особистого зобов`язання.

Апеляційна скарга мотивована тим, що ухвала суду є незаконна та необґрунтована, винесена без урахування всіх фактичних обставин справи, прокурором в судовому засіданні не доведено обставини для продовження найбільш суворого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, з метою запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні. Захисник звертає увагу на те, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, однак жодних процесуальних обов`язків у даному кримінальному провадженні на обвинуваченого до розгляду клопотання про продовження строку тримання під вартою не слідчий чи прокурор не покладав. Вважає, що сам факт тяжкості злочину, який інкримінується ОСОБА_8 , не може бути підставою для застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки це суперечить презумпції невинуватості. Також звертає увагу на те, що обвинувачений ОСОБА_8 має міцні соціальні зв?язки - дружину та дорослих дітей, постійне місце реєстрації та проживання за адресою: АДРЕСА_1 , обвинувачений ОСОБА_8 тривалий час ( більше трьох років ) знаходиться під вартою, однак судовий розгляд Обвинувального акту не закінчений, попередній вирок Вінницького міського суду Вінницької області від 27 березня 2024 року стосовно обвинуваченого ОСОБА_8 , скасований з призначенням нового судового розгляду в суді першої інстанції, допитані в попередньому судовому засіданні свідки не підтвердили причетність обвинуваченого ОСОБА_8 до скоєння ним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 307 КК України, у матеріалах кримінального провадження відсутні будь-які прямі докази причетності обвинуваченого ОСОБА_8 до скоєння ним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 307 КК України.

Обвинувачений ОСОБА_8 та його захисник адвокат ОСОБА_7 підтримали доводи апеляційної скарги з підстав, викладених у ній, та просили задовольнити її в повному об`ємі.

Прокурор ОСОБА_6 заперечував щодо задоволення апеляційної скарги захисника, просив залишити її без задоволення, а ухвалу суду без змін.

Заслухавши доповідача, виступи сторін, дослідивши матеріали судового провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла до наступного висновку.

Відповідно до ч.1 ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення в межах апеляційної скарги.

Згідно з вимогами ч.1 ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Як убачається з мотивувальної частини ухвали, суд зазначених вище вимог кримінального процесуального закону дотримався в повному обсязі з огляду на такі обставини.

Згідно з вимогами п.п.3 і 4 ст.5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практикою Європейського суду з прав людини обмеження права на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

У відповідності до ч.1 ст.331 КПК України, під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого.

Нормами ч.2 цієї статті визначено, що вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

Статтею 177 КПК України визначено, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Відповідно до вимог ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Суд, при розгляді клопотання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою для прийняття законного і обґрунтованого рішення, згідно із ст.178 КПК України та зважаючи на практику Європейського суду з прав людини, повинен врахувати тяжкість покарання, яке загрожує підозрюваній особі у разі визнання її винною у вчиненні кримінального правопорушення, та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

Під час судового розгляду вказаного кримінального провадження у судовому засіданні судом у порядку ст.331 КПК України було розглянуто клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_8 .

На думку апеляційного суду, клопотання прокурора відповідає вимогам ст.199 КПК України, подано у визначений цією статтею строк, містить всі визначені кримінальним процесуальним кодексом відповідні відомості та обставини, які враховуються при продовженні запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Вирішуючи клопотання прокурора, суд першої інстанції належно дослідив обставини, з якими закон пов`язує можливість продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою та обґрунтовано прийшов до висновку про існування процесуальних ризиків, передбачених ст.177 КПК України, які не зменшилися й виправдовують тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_9 .

Крім того, при вирішенні питання щодо продовження ОСОБА_8 строку тримання під вартою суд першої інстанції правильно виходив не з принципу автоматичного продовження строку тримання під вартою, а з необхідності уникнення ризиків переховування обвинуваченого від суду, незаконного впливу на свідків у цьому кримінальному провадженні, вчиненні кримінальних правопорушень.

Так, ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь ймовірності того, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати досудовому розслідуванню та судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству.

КПК не вимагає доказів того, що підозрюваний, обвинувачений обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому. Особливість запобіжних заходів полягає в тому, що вони застосовуються не за конкретну недобросовісну поведінку обвинуваченого, а превентивно, як гарантія настання правосуддя в майбутньому. При цьому слід враховувати, що якась ймовірність того, що обвинувачений зможе спробувати ухилитись від відповідальності, існує завжди.

Колегія суддів установила, що під час досудового розслідування ухвалою слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області від 30.05.2022 до обвинуваченого ОСОБА_8 застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою на строк 60 днів з одночасним визначенням розміру застави.

Надалі Вінницьким міським судом Вінницької області строк застосованого до обвинуваченого запобіжного заходу у виді тримання під вартою продовжувався та переглядався апеляційним судом.

ОСОБА_8 обвинувачується у вчиненні злочинів, передбачених ч. 3 ст. 307 Кримінального кодексу України, раніше притягувався до кримінальної відповідальності.

Надаючи оцінку можливості обвинуваченого переховуватися від суду, апеляційний суд бере до уваги, що існує певна ймовірність того, що останній з метою уникнення покарання, передбаченого за вчинення інкримінованих злочинів, може вдатися до відповідних дій.

При встановленні наявності ризику, передбаченого п.3 ч.1 ст.177 КПК, впливу на свідків у даному кримінальному провадженні, апеляційний суд враховує встановлену КПК процедуру отримання показань від осіб, які є свідками у кримінальному провадженні, відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 23, ст. 225, ч. 4 ст. 95 КПК України. Так, свідків у даному кримінальному провадженні ще не допитано.

Зважаючи на корисливий характер злочинів, у вчиненні яких обвинувачується ОСОБА_8 , є підстави вважати, що вчинення корисливих злочинів є основним джерелом доходів обвинуваченого, а тому останній може продовжити таку діяльність, що свідчить про наявність ризику, передбаченого п.5 ч.1 ст. 177 КПК України.

З огляду на це, судом першої інстанції обґрунтовано продовжено обвинуваченому запобіжний захід у виді тримання під вартою з метою попередження ризиків здійснення такої поведінки у подальшому та як наслідок унеможливлення здійснення негативного впливу на хід та результати судового розгляду кримінального провадження.

Не є підставою для зміни запобіжного заходу на нічний домашній арешт доводи захисника про те, що обвинувачений має постійне місце проживання та реєстрації, дружину та дорослих дітей. Вказані обставини існували на час інкримінованих дій, однак вони не стали для обвинуваченого стримуючим фактором.

Колегія суддів при вирішенні питання застосування іншого більш м`якого запобіжного заходу з метою запобігання встановленим ризикам виходить з того, що домашній арешт не є дійовим запобіжним заходом щодо обвинуваченого, оскільки відсутні відомості про міцні соціальні зв`язки за адресою, де буде проживати обвинувачений у разі обрання запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту. При цьому існуючі соціальні зв`язки обвинуваченого є недостатніми для того, щоб гарантувати його належну процесуальну поведінку, а доказів того, що на час постановлення оскаржуваної ухвали сталися суттєві зміни чи виникли інші обставини, які б доводили те, що заявлені раніше ризики зменшилися, до суду не надано.

Що стосується узагальнених доводів про відсутність доказів вини обвинуваченого, то на даному етапі кримінального провадження не допускається вирішення тих питань, які повинен вирішувати суд під час розгляду по суті та під час винесення вироку, а саме питань, пов`язаних з оцінкою доказів з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину, то суд на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів лише визначив, що причетність ОСОБА_8 до вчинення кримінального правопорушення, що зазначене в обвинувальному акті, є вірогідною та достатньою для продовження щодо нього обмежувального заходу, з чим погоджується і колегія суддів.

Окрім того, колегія суддів не погоджується з доводами захисника про те, що до моменту обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно обвинуваченого жодних процесуальних обов`язків у вказаному кримінальному провадженні на нього до розгляду клопотання ніхто не покладав.

У даному разі набуття ОСОБА_8 процесуального статусу підозрюваного, а потім обвинуваченого автоматично наділяє його переліком прав та обов`язків, визначених ст. 42 КПК України. До того ж, диспозиція ч.1 ст. 177 КПК України не передбачає вимог, що відповідні обов`язки мають бути покладені на підозрюваного, обвинуваченого слідчим, прокурором чи судом, оскільки вказана норма передбачає лише наявність прав та виконання обов`язків, визначених законом у зв`язку з набуттям особою процесуального статусу підозрюваного або обвинуваченого.

Отже, доводи апеляційної скарги захисника про те, що оскаржувана ухвала є необґрунтованою та невмотивованою не заслуговують на увагу, оскільки місцевим судом ретельно враховано ті обставини, на які вказує захисник у поданій апеляційній скарзі, та ухвалено рішення на основі всебічно з`ясованих обставин, з якими закон пов`язує можливість продовження виключного запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Обставин, передбачених КПК України, що виключають можливість продовження стосовно обвинуваченого ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ні судом першої інстанції, ні судом апеляційної інстанції під час апеляційного розгляду скарги не встановлено.

З урахуванням викладеного, ухвала суду відповідно до вимог ст.370 КПК України є законною, обґрунтованою і вмотивованою, а тому підстав для її скасування за доводами апеляційної скарги захисника колегія суддів не вбачає.

Разом з цим, колегія суддів вважає слушними доводи сторони захисту про тривалий розгляд кримінального провадження, тому звертає увагу суду першої інстанції на необхідність дотримання розумних строків судового розгляду кримінального провадження, за яким обвинувачений тривалий час перебуває під вартою.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 418, 419,422-1 КПК України, апеляційний суд

ухвалив:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 - залишити без задоволення.

Ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 23 вересня 2025 року - залишити без змін.

Відповідно до ч.4 ст.532 КПК України ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4