ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 грудня 2025 року

м. Київ

справа № 939/976/21

провадження № 51 - 2348 км 25

Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,

та в режимі відеоконференції:

виправданого ОСОБА_6 ,

його захисника адвоката ОСОБА_7 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, внесене

до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000020

від 11 січня 2021 року, щодо

ОСОБА_6 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Київ, громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

за ст. 191 ч. 2, ст. 366 ч. 1 КК України,

за касаційною скаргою прокурора, яка брала участь у розгляді кримінального провадження судами першої та апеляційної інстанцій, ОСОБА_8 на ухвалу Київського апеляційного суду від 20 березня 2025 року щодо ОСОБА_6 .

Зміст судових рішень і встановлені судами першої та апеляційної інстанцій обставини

Вироком Бородянського районного суду Київської області від 04 вересня 2024 року ОСОБА_6 визнано невинуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст. 191 ч. 2, ст. 366 ч. 1 КК України, та виправдано на підставі

ст. 373 ч. 1 п. 3 КПК України через недоведеність того, що в діянні обвинуваченого

є склади зазначених кримінальних правопорушень.

Прийнято рішення щодо процесуальних витрат.

Органом досудового розслідування ОСОБА_6 обвинувачувався у вчиненні кримінальних правопорушень за таких обставин.

Директор ТОВ «Торговий дім Мідас Люкс» (ЄРДПОУ 33783249) ОСОБА_6 , будучи службовою особою, наділеною організаційно-розпорядчими чи адміністративно-господарськими функціями, 26 грудня 2018 року уклав від імені вказаного товариства (далі - Продавець) з відділом освіти Бородянської районної державної адміністрації в особі начальника ОСОБА_9 (далі - Покупець) договір про закупівлю товарів № 1, згідно з яким Продавець зобов`язувався поставити Покупцю спортивні товари та інвентар, а саме 24 координаційні набори, 72 гімнастичні мати,

11 шведських стінок на загальну суму 254 605 грн.

Наступного дня в приміщенні відділу освіти Бородянської РДА на вул. Центральній, 226, в с-щі Бородянка Київської області, ОСОБА_6 , діючи умисно, з корисливим мотивом, з метою привласнення бюджетних коштів, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння та можливість настання тяжких наслідків, зловживаючи своїм службовим становищем, всупереч інтересам служби

та функціональним обов`язкам, достовірно знаючи про обсяги поставленого товару, виписав видаткову накладну від 27 грудня 2018 року № 60 про поставку спортивних товарів та інвентарю на загальну суму 254 605 грн, до якої вніс недостовірні відомості про поставку спортивного інвентарю, а саме 24 координаційних наборів

і 72 гімнастичних матів на загальну суму 198 120 грн, які не були фактично поставлені, підписавши та скріпивши її печаткою ТОВ «Торговий дім Мідас Люкс», після чого передав указаний офіційний документ на підпис в.о. головного бухгалтера відділу освіти Бородянської РДА ОСОБА_10 , яка склала платіжне доручення від 27 грудня 2018 року № 597, котре разом із згаданою накладною в подальшому було передано до Головного управління Державної казначейської служби України для перерахування коштів на рахунок ТОВ «Торговий дім Мідас Люкс» як оплати

за поставку спортивного інвентаря згідно з договором від 26 грудня 2018 року № 1.

У подальшому на банківський рахунок ТОВ «Торговий дім Мідас Люкс» з місцевого бюджету було перераховано 198 120 грн, які ОСОБА_6 умисно, протиправно привласнив.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 20 березня 2025 року апеляційну скаргу прокурора, яка брала участь у розгляді кримінального провадження судом першої інстанції, ОСОБА_8 залишено без задоволення, а вирок Бородянського районного суду Київської області від 04 вересня 2024 року щодо ОСОБА_6 - без зміни.

Вимоги касаційної скарги, узагальнені доводи особи, яка її подала, та короткий зміст поданих заперечень

У касаційній скарзі прокурор, посилаючись на істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, просить скасувати ухвалу апеляційного суду

та призначити новий розгляд у суді апеляційної інстанції.

Зазначає, що апеляційний суд усупереч ст. 404 ч. 3 КПК України безпідставно відмовив стороні обвинувачення у задоволенні клопотання про повторне дослідження доказів, необґрунтовано погодившись із висновками місцевого суду про відсутність в діянні ОСОБА_6 складів кримінальних правопорушень, передбачених ст. 191 ч. 2, ст. 366 ч. 1 КК України. Вказує, що поза увагою апеляційного суду залишились доводи апеляційної скарги прокурора про те,

що ОСОБА_6 , будучи єдиним засновником і директором ТОВ «Торговий дім Мідас Люкс», з метою заволодіння бюджетними коштами підробив накладну, яка мала всі ознаки офіційного документа, після перерахування грошей на банківський рахунок

не вживав заходів для забезпечення реальної поставки спортивних товарів, ігнорував претензії замовника та після внесення відомостей до ЄРДР продав свою частку в статутному капіталі ТОВ «Торговий дім Мідас Люкс» іншій особі.

Вважає, що апеляційний суд не звернув увагу на відсутність у вироку суду першої інстанції мотивів не прийняття та оцінки висновків спеціаліста і судово-економічної експертизи від 28 жовтня 2020 року № 82/7.

Вказує, що суд апеляційної інстанції, залишаючи апеляційну скаргу без задоволення, в ухвалі не надав відповідей на доводи прокурора, не зазначив підстав, з яких визнав апеляційну скаргу необґрунтованою, чим порушив вимоги ст. 419

КПК України.

У запереченнях на касаційну скаргу захисник виправданого ОСОБА_6 - адвокат ОСОБА_7 просить залишити її без задоволення через необґрунтованість наведених прокурором доводів.

Від інших учасників судового провадження заперечень на касаційну скаргу прокурора не надходило.

Учасників судового провадження належним чином повідомлено про час та місце касаційного розгляду, заяв про відкладення касаційного розгляду від учасників судового провадження, які не прибули в судове засідання, не надійшло.

Позиції учасників судового провадження

Прокурор в судовому засіданні вважав касаційну скаргу обґрунтованою і просив

її задовольнити.

В судовому засіданні захисник та виправданий вважали касаційну скаргу необґрунтованою і просили залишити її без задоволення.

Мотиви Суду

Заслухавши суддю-доповідача, доводи учасників судового провадження, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи касаційної скарги, колегія суддів дійшла до таких висновків.

Згідно зі ст. 433 КПК України суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального

та процесуального права, правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в оскарженому судовому рішенні, вирішувати питання

про достовірність того чи іншого доказу. Суд касаційної інстанції переглядає судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій у межах касаційної скарги.

Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом, на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу,

та в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Зі змісту положень ст. 418 ч. 2, ст. 419 КПК України вбачається, що судові рішення суду апеляційної інстанції ухвалюються в порядку, передбаченому статтями 368-380 цього Кодексу. В ухвалі суду апеляційної інстанції, окрім іншого, має бути зазначено узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу, а при залишенні апеляційної скарги без задоволення - підстави, з яких апеляційну скаргу визнано необґрунтованою, викладаються докази, що спростовують її доводи.

Виходячи із завдань та загальних засад кримінального провадження, визначених

у статтях 2, 7 КПК України, функція апеляційного суду полягає в об`єктивному, неупередженому перегляді вироків та ухвал суду першої інстанції, справедливому вирішенні поданих апеляційних скарг із додержанням усіх вимог чинного законодавства.

Як убачається з матеріалів кримінального провадження, органом досудового розслідування ОСОБА_6 обвинувачувався у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст. 191 ч. 2, ст. 366 ч. 1 КК України, а саме у привласненні чужого майна шляхом зловживання службовою особою своїм службовим становищем,

а також у внесенні такою особою до офіційних документів завідомо неправдивих відомостей.

Розглянувши це кримінальне провадження, суд першої інстанції визнав

ОСОБА_6 невинуватим у вчиненні вказаних кримінальних правопорушень

і виправдав його на підставі ст. 373 ч. 1 п. 3 КПК України.

Обґрунтовуючи свої висновки, з посиланням на досліджені докази, суд визнав непереконливими показання ОСОБА_6 про те, що 27 грудня 2018 року

ТОВ «Торговий дім Мідас Люкс», яке він на той час очолював, у повному обсязі здійснило поставку відділу освіти Бородянської районної державної адміністрації товару на загальну суму 254 605 грн. При цьому місцевий суд, проаналізувавши норми цивільного та господарського кодексів України, дійшов висновку,

що між ТОВ «Торговий дім Мідас Люкс», яке представляв директор ОСОБА_6 ,

та відділом освіти Бородянської районної державної адміністрації склалися цивільно-правові (господарські) відносини, під час яких ТОВ «Торговий дім Мідас Люкс», в особі ОСОБА_6 , допустило порушення цивільно-правових зобов`язань,

а тому в діях обвинувачуваного відсутня об`єктивна сторона кримінального правопорушення, передбаченого ст. 191 ч. 2 КК України.

Крім того, суд першої інстанції зазначив, що підписана ОСОБА_6 видаткова накладна з переліком та кількістю спортивного товару й інвентарю, без підпису представника отримувача товару не мала статусу офіційного документу, а тому

в діях ОСОБА_6 відсутній склад кримінального правопорушення, передбаченого

ст. 366 ч. 1 КК України.

Не погодившись з вироком місцевого суду прокурор, яка брала участь у розгляді кримінального провадження судом першої інстанції, ОСОБА_8 , оскаржила його

до апеляційного суду з підстав невідповідності висновків суду першої інстанції фактичним обставинам кримінального провадження, істотного порушення вимог кримінального процесуального закону та неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність, просила скасувати виправдувальний вирок щодо ОСОБА_6 й ухвалити новий вирок, яким визнати його винуватим

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст. 191 ч. 2, ст. 366 ч. 1

КК України, й призначити відповідне покарання зі звільненням від нього на підставі статей 49, 74 КК України.

Крім того, в апеляційній скарзі прокурор також просила в порядку ст. 404 ч. 3

КПК України повторно дослідити ряд письмових доказів та допитати свідків, зазначаючи про неналежну та невірну їх оцінку судом першої інстанції і неправильне у зв`язку з цим встановлення фактичних обставин кримінального провадження.

Стаття 191 ч. 2 КК України передбачає кримінальну відповідальність

за привласнення, розтрату або заволодіння чужим майном шляхом зловживання службовою особою своїм службовим становищем. Це злочин з матеріальним складом, а тому визначальним для кваліфікації дій за цією частиною статті

є спричинення майнової шкоди.

За нормативним визначенням привласнення полягає у протиправному

і безоплатному вилученні (утриманні, неповерненні) винним чужого майна, яке знаходилось у його правомірному володінні, з наміром в подальшому обернути його на свою користь чи користь третіх осіб. В результаті привласнення чужого майна винний починає незаконно володіти і користуватись вилученим майном, поліпшуючи безпосередньо за рахунок викраденого своє матеріальне становище.

Предметом привласнення є лише те чуже майно, яке було ввірено винній особі

чи перебувало в її законному володінні, тобто таке майно, що знаходилося в неї

на законних підставах і стосовно якого вона здійснювала повноваження щодо розпорядження, управління, доставки, використання або зберігання тощо.

При привласненні ці повноваження використовуються для обернення винною особою майна на свою користь.

Обов`язковими суб`єктивними ознаками привласнення майна шляхом зловживання службовою особою своїм службовим становищем є корисливий мотив - спонукання до незаконного збагачення за рахунок чужого майна, та корислива мета - збагатитися самому або незаконно збагатити інших осіб, в долі яких зацікавлений винуватий.

На обґрунтування своїх апеляційних вимог прокурор вказувала про безпідставність виправдання ОСОБА_6 і вважала, що дослідженими судом першої інстанції доказами підтверджується його винуватість у вчиненні інкримінованих кримінальних правопорушень.

Серед доводів апеляційної скарги прокурор зазначала, що суд першої інстанції констатував наявність між ТОВ «Торговий дім Мідас Люкс» та відділом освіти Бородянської районної державної адміністрації цивільно-правових відносин, водночас не проаналізував досліджені докази на предмет наявності в діянні

ОСОБА_6 , як директора ТОВ «Торговий дім Мідас Люкс», складу кримінального правопорушення, передбаченого ст. 191 ч. 2 КК України. Поза увагою суду залишились показання свідків ОСОБА_10 , ОСОБА_9 , які підтвердили,

що на момент підписання видаткової накладної від 27 грудня 2018 року № 60 було поставлено не весь спортивний інвентар, решту якого ОСОБА_6 зобов`язався поставити, згідно з наданим ним же гарантійним листом, до 15 січня 2019 року, однак до цієї дати товар не доставив, у телефонних розмовах обіцяв здійснити поставку пізніше, а з березня 2019 року взагалі перестав виходити на зв`язок.

За доводами апеляційної скарги прокурора місцевий суд необґрунтовано відхилив висновки спеціаліста та судово-економічної експертизи, не оцінив надані стороною обвинувачення докази - довідку від 26 травня 2020 року щодо перевірки Північним відділом Держаудитслужби окремих питань фінансово-господарської діяльності відділу освіти Бородянської районної державної адміністрації, згідно з якою встановлено, що за видатковою накладною від 27 грудня 2018 року № 60 не було передано товару на суму 198 120 грн, а також постанову Північного апеляційного господарського суду від 09 листопада 2021 року про задоволення позову прокуратури щодо стягнення з ТОВ «Торговий дім Мідас Люкс» завданих збитків

на вказану суму.

Також прокурор стверджувала, що суд першої інстанції не звернув увагу

на ту обставину, що після внесення до Єдиного реєстру досудових розслідувань

09 січня 2021 року відомостей про вчинення кримінального правопорушення,

26 лютого 2021 року ОСОБА_6 продав свою частку в статутному капіталі

ТОВ «Торговий дім Мідас Люкс» (100 %) іншій особі.

В порушення вимог ст. 419 КПК України апеляційний суд залишив поза увагою вказані доводи апеляційної скарги прокурора, їх не перевірив, не надав на них конкретних належних відповідей і не навів детального обґрунтування їх відхилення, з посиланням на вимоги закону, а також не зазначив підстави, з яких апеляційну скаргу в цій частині визнано необґрунтованою.

Зі змісту ухвали апеляційного суду вбачається, що цей суд погодився із висновками місцевого про те, що між ТОВ «Торговий дім Мідас Люкс» та відділом освіти Бородянської районної державної адміністрації виникли цивільно-правові (господарські) відносини. При цьому апеляційним судом не враховано, що існування господарсько-правових відносин між юридичними особами, наявність рішення господарського суду про стягнення з товариства завданих збитків самі по собі

не свідчать про відсутність в діях посадової особи цього товариства складу відповідного кримінального правопорушення. При цьому судам в залежності

від встановлених відповідно до вимог ст. 91 КПК України обставин кримінального провадження та наданої відповідно до ст. 94 КПК України кожному доказу оцінки необхідно перевірити наявність чи відсутність усіх ознак інкримінованого кримінального правопорушення і своє рішення належним чином мотивувати.

Крім того, суд апеляційної інстанції належним чином не перевірив та не відповів

на доводи апеляційної скарги прокурора про те, що місцевий суд безпідставно виправдав ОСОБА_6 і за ст. 366 ч. 1 КК України, не врахувавши, що останній вніс неправдиві відомості до накладної від 27 грудня 2018 року № 60 про нібито поставлений спортивний інвентар, підписав її, скріпив печаткою, передав цей документ представнику отримувача - ОСОБА_10 , після підпису якої вказана накладна стала підставою для перерахування коштів ТОВ «Торговий дім Мідас Люкс». Ця накладна, згідно з доводами прокурора, мала відповідні реквізити (форма, підписи сторін, печатки, номер, дату), тобто всупереч висновкам суду першої інстанції була офіційним документом.

Таким чином, суд апеляційної інстанції в порушення вимог статей 370, 419

КПК України залишив без належної перевірки, не надав конкретних відповідей,

не навів детального обґрунтування мотивів відхилення зазначених доводів апеляційної скарги прокурора, не вказав підстав, з яких апеляційну скаргу визнано необґрунтованою, обмежившись загальними фразами щодо законності

та обґрунтованості виправдувального вироку місцевого суду.

Тому висновки апеляційного суду щодо відсутності в діянні ОСОБА_6 складів кримінальних правопорушень, передбачених ст. 191 ч. 2, ст. 366 ч. 1 КК України,

є передчасними.

Слушними є і доводи касаційної скарги прокурора щодо недотримання апеляційним судом приписів ст. 404 ч. 3 КПК України в частині необґрунтованої відмови

у задоволенні клопотання про повторне дослідження доказів.

Відповідно до вимог ст. 404 ч. 3 КПК України за клопотанням учасників судового провадження суд апеляційної інстанції зобов`язаний повторно дослідити обставини, встановлені під час кримінального провадження, за умови, що вони досліджені судом першої інстанції не повністю або з порушеннями, та може дослідити докази, які не досліджувалися судом першої інстанції, виключно якщо про дослідження таких доказів учасники судового провадження заявляли клопотання під час розгляду в суді першої інстанції або якщо вони стали відомі після ухвалення судового рішення, що оскаржується.

Верховний Суд у своїх рішеннях неодноразово зазначав, що апеляційний суд

є останньою інстанцією, яка наділена законодавцем повноваженнями встановлювати фактичні обставини справи, а тому саме цьому суду необхідно здійснювати ретельну перевірку правильності встановлення обставин кримінального провадження за результатами оцінки місцевим судом доказів, наданих як стороною обвинувачення, так і захисту, у тому числі шляхом повторного дослідження таких доказів. Під час апеляційного розгляду за апеляційною скаргою прокурора, потерпілого чи його представника з вимогою щодо ухвалення нового вироку, за наявності доводів про невідповідність висновків суду, викладених

у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження

та/або неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, питання повторного дослідження обставин, встановлених під час кримінального провадження, набуває особливого значення для постановлення законного

і обґрунтованого рішення. Така позиція узгоджується з висновком про застосування нормами права, який міститься в постанові об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суд від 03 квітня 2023 року в справі № 537/984/20.

Проте судом апеляційної інстанції в засіданні 20 березня 2025 року у задоволенні поданого прокурором до апеляційного суду клопотання про повторне дослідження обставин, встановлених під час кримінального провадження, було відмовлено.

Разом з тим, враховуючи загальні засади кримінального провадження, а саме принцип безпосередності дослідження доказів, вимоги апеляційної скарги прокурора щодо ухвалення нового вироку та конкретні її доводи про невідповідність висновків суду першої інстанції фактичним обставинам кримінального провадження, істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність клопотання прокурора про повторне дослідження доказів у цьому кримінальному провадженні було обґрунтованим в розумінні ст. 404 ч. 3 КПК України.

Отже, під час розгляду справи судом апеляційної інстанції допущено порушення вимог кримінального процесуального закону, яке є істотним, оскільки ставить

під сумнів законність і обґрунтованість судового рішення, та неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, що у відповідності

з вимогами ст. 438 ч. 1 пунктами 1, 2 КПК України є підставою для скасування такого рішення.

За таких обставин, ухвала апеляційного суду щодо ОСОБА_6 підлягає скасуванню із призначенням нового розгляду в суді апеляційної інстанції, а касаційна скарга прокурора - задоволенню частково.

При новому розгляді справи суду апеляційної інстанції необхідно врахувати наведене, апеляційний розгляд здійснити відповідно до вимог КПК України

та прийняти законне і обґрунтоване рішення.

За правилами ст. 433 ч. 3 КПК України суд касаційної інстанції розглядає питання про обрання запобіжного заходу під час скасування судового рішення і призначення нового розгляду в суді першої чи апеляційної інстанції.

Враховуючи, що в цьому кримінальному провадженні ОСОБА_6 вироком місцевого суду було виправдано і запобіжний захід йому не обирався, колегія суддів підстав для обрання ОСОБА_6 запобіжного заходу під час скасування судового рішення

і призначення нового розгляду у суді апеляційної інстанції відповідно до вимог

ст. 433 ч. 3 КПК України не вбачає.

Керуючись статтями 436, 438 КПК України, Верховний Суд

ухвалив:

Касаційну скаргу прокурора, яка брала участь у розгляді кримінального провадження судами першої та апеляційної інстанцій, ОСОБА_8 задовольнити частково.

Ухвалу Київського апеляційного суду від 20 березня 2025 року щодо ОСОБА_6 скасувати і призначити новий розгляд у суді апеляційної інстанції.

Постанова Верховного Суду є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3