Справа №461/8270/25
Провадження №1-кп/461/671/25
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14.10.2025 м.Львів

Галицький районний суд м. Львова в складі:

головуючого - судді: ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши в порядку спрощеного провадження, без проведення судового розгляду в судовому засіданні, за відсутності учасників судового провадження, обвинувальний акт та додані до нього матеріали, у кримінальному провадженні, внесеному 01.09.2025 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000758, про обвинувачення:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Берегомет, Вижницького району, Чернівецької області, українця, громадянина України, військовозобов`язаного, неодруженого, з середньою освітою, не працюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше неодноразово судимого, востаннє: 10.02.2025 вироком Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області за ч.2 ст.289, ст.71 КК України до покарання у виді 6 (шести) років 6 (шести) місяців позбавлення волі з конфіскацією майна, ухвалою Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 26.06.2025 звільнений умовно-достроково для проходження військової служби за контрактом,

у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.125 КК України, -

в с т а н о в и в :

10.10.2025 до Галицького районного суду м. Львова надійшов обвинувальний акт з додатками та клопотанням прокурора про розгляд обвинувального акта у спрощеному провадженні.

Органом досудового розслідування встановлено та пред`явлено обвинувачення ОСОБА_3 в тому, що він 31.08.2025 о 15.42 год, перебуваючи за адресою: м. Львів, вулиця Городоцька, 45, поруч з магазином «Близенько», умисно, на ґрунті раптово виниклих особистих неприязних відносин, з метою задання невизначеної шкоди здоров`ю, наніс один удар кулаком лівої руки в область обличчя потерпілого ОСОБА_4 , та продовжуючи свої протиправні дії, наніс ще два удари кулаком правої та лівої руки в область обличчя потерпілого ОСОБА_4 , після чого схопив останнього руками за футболку та почав притискати стіни, в результаті чого спричинив потерпілому тілесні ушкодження у вигляді крововиливу на слизовій оболонці нижньої губи зліва, який згідно висновку експерта відноситься до легкого ступеня тяжкості.

Таким чином, ОСОБА_3 заподіяв умисне легке тілесне ушкодження, тобто вчинив кримінальний проступок, передбачений ч.1 ст.125 КК України.

Частинами 2, 3 ст.381 КПК України визначено, що суд розглядає обвинувальний акт щодо вчинення кримінального проступку без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження, якщо обвинувачений не оспорює встановлені під час дізнання обставини і згоден з розглядом обвинувального акта. Спрощене провадження щодо кримінальних проступків здійснюється згідно із загальними правилами судового провадження, передбаченими цим Кодексом, з урахуванням положень цього параграфа.

В обвинувальному акті прокурором викладено клопотання, в якому зазначено, що враховуючи те, що ОСОБА_3 беззаперечно визнає свою винуватість, не оспорює встановлені дізнанням обставини і згідний з розглядом обвинувального акта за його відсутності, у відповідності до положень ч.1 ст.302 КПК України просить суд розглянути кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.125 КК України, у спрощеному порядку без проведення судового розгляду в судовому засіданні.

До обвинувального акта долучено письмову заяву підозрюваного ОСОБА_3 , яка складена за участі захисника ОСОБА_5 , в якій ОСОБА_3 зазначає, що свою вину у вчиненні кримінального проступку він беззаперечно визнає, згідний із встановленими під час дізнання обставинами.

Також, у вказаній заяві ОСОБА_3 зазначив, що йому роз`яснено та зрозуміло зміст встановлених під час дізнання обставин, а також про його обізнаність у тому, що у разі надання згоди на розгляд обвинувального акта у спрощеному порядку він буде позбавлений права оскаржувати вирок в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, не дослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені під час дізнання обставини.

Крім того, у цій заяві захисником підтверджено добровільність беззаперечного визнання винуватості підозрюваним, його згоду із встановленими в результаті дізнання обставинами і згоду на розгляд обвинувального акта за його відсутності.

Окрім того, до обвинувального акту надано письмову заяву потерпілого ОСОБА_4 , в якій він зазначає, що не заперечує проти розгляду обвинувального акта у спрощеному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.125 КК України.

Відповідно до ч.2 ст.382 КПК України вирок суду за результатами спрощеного провадження ухвалюється в порядку, визначеному КПК України, та повинен відповідати загальним вимогам до вироку суду. У вироку суду за результатами спрощеного провадження замість доказів на підтвердження встановлених судом обставин зазначаються встановлені органом досудового розслідування обставини, які не оспорюються учасниками судового провадження.

Враховуючи викладене, те, що ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні кримінального проступку, заяву ОСОБА_3 в якій він зазначає, що не оспорює встановлені під час дізнання обставини і згідний з розглядом обвинувального акта у спрощеному порядку без його участі, заяву потерпілого ОСОБА_4 , в якій він зазначає, що згідний з розглядом обвинувального акта у спрощеному порядку без його участі, відсутність сумнівів в добровільності такої позиції обвинуваченого та потерпілого, суд дійшов висновку, що обвинувальний акт має бути розглянутий в порядку, визначеному статтями 381-382 КПК України.

При цьому, у відповідності до частини 4 ст.107 КПК України в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу судове провадження здійснюється судом за відсутності осіб, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.

Суд, вивчивши обвинувальний акт та матеріали кримінального провадження, вважає доведеним, що ОСОБА_3 вчинив кримінальний проступок, передбачений ч.1 ст.125 КК України, а саме умисне легке тілесне ушкодження.

Органом досудового розслідування встановлено обставини вчинення кримінального проступку, які підтверджують обставини, встановлені судом.

ОСОБА_3 , захист якого здійснює адвокат ОСОБА_5 , в поданій заяві зазначені обставини не оспорює, вважає, що органом досудового розслідування вони встановлені в повному обсязі, свою вину у вчиненні вказаного кримінального проступку беззаперечно визнає в повному обсязі, його позиція є добровільною та не є наслідком будь-якого примусу.

Суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, дійшов висновку, що під час розгляду обвинувального акту підтверджено факт вчинення ОСОБА_3 кримінального проступку та кваліфікує дії обвинуваченого за ч.1 ст.125 КК України, як умисне легке тілесне ушкодження.

При вирішенні питання про обрання виду та міри покарання обвинуваченому ОСОБА_3 суд враховує вимоги ч.2 ст.50 КК України, відповідно до якої покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженим, так і іншими особами, а також вимоги ст.65 КК України, відповідно до яких суд призначає покарання у межах, установлених у санкції статті КК, відповідно до положень Загальної частини Кодексу, ураховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Обставиною, що пом`якшує покарання ОСОБА_3 відповідно до ст.66 КК України, є щире каяття.

Обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_3 , відповідно до ст.67 КК України, судом не встановлено.

При призначенні обвинуваченому ОСОБА_3 покарання суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке згідно зі ст. 12 КК України є кримінальним проступком, тобто діяння, що не становить значної суспільної небезпеки, дані про особу обвинуваченого, який з середньою освітою, не працює, на утриманні дітей чи будь-яких інших осіб немає, на обліку в лікаря-психіатра та лікаря - нарколога не перебуває, раніше неодноразово судимий та вчинив кримінальне правопорушення в період умовно-дострокового звільнення, його поведінку під час та після вчинення кримінально-протиправних дій.

За сукупності наведених обставин, враховуючи принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, суд вважає за необхідне призначити обвинуваченому ОСОБА_3 покарання в межах санкції ч.1 ст.125 КК України у виді громадських робіт, оскільки суд переконаний в тому, що відповідно до вимог ч.2 ст.65 КК України, визначена даним вироком міра покарання є достатньою для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень.

З огляду на те, що обвинувачений не працює, а матеріали кримінального провадження не містять відомостей про наявність у останнього джерела постійного заробітку, тому суд приходить до висновку про відсутність правових підстав для призначення йому покарання у вигляді штрафу або виправних робіт за даним вироком.

Окрім цього, судом встановлено, що вироком Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 10.02.2025, ОСОБА_3 засуджено за ч.2 ст.289, ст.71 КК України до покарання у виді 6 (шести) років 6 (шести) місяців позбавлення волі з конфіскацією майна. Зазначено, що строк відбуття покарання рахувати з часу взяття під варту, тобто з 01.12.2024.

Ухвалою Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 26.06.2025 ОСОБА_3 звільнено умовно-достроково від відбування покарання призначеного йому вироком Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 10.02.2025 остаточно визначеного у виді 6 років 6 місяців позбавлення волі, в частині не відбутого строку покарання, що на час постановлення ухвали складав 5 років 11 місяців 6 днів, для проходження ним військової служби за контрактом. Зазначено, що останнім днем відбування покарання у виді позбавлення волі ОСОБА_3 є день його передачі військовослужбовцям Національної гвардії України.

Згідно довідки про звільнення серії I-ФР №10462 від 10.07.2025, ОСОБА_3 відбував покарання на підставі вироку Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 10.02.2025 в період з 01.12.2024 по 10.07.2025, та звільнений на підставі ст.81-1 КК України, для проходження військової служби за контрактом, на підставі ухвали Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 26.06.2025.

Так, згідно протоколу-передачі особи від 10.07.2025, ОСОБА_3 10.07.2025 передано представнику Національної гвардії України для доставки військової частини НОМЕР_1 .

А відтак, ОСОБА_3 фактично в період з 01.12.2024 по 10.07.2025 відбув 7 місяців 9 днів покарання призначеного йому вироком Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 10.02.2025, невідбута частина покарання складає 5 років 10 місяців 21 день (6 років 6 місяців - 7 місяців 9 днів = 5 років 10 місяців 21 день).

Згідно ж листа Командира військової частини НОМЕР_1 від 18.09.2025, ОСОБА_3 до військової частини НОМЕР_1 не прибував, контракт із військовою частиною не підписував, в списки військової частини не зараховувався, службу за контрактом у військовій частині не проходить.

Згідно ч.3 ст.81-1 КК України у разі вчинення особою, до якої було застосовано умовно-дострокове звільнення від відбування покарання для проходження військової служби за контрактом, протягом невідбутої частини покарання нового кримінального правопорушення суд призначає такій особі покарання за правилами, передбаченими статтями 71 і 72 цього Кодексу.

Так, відповідно до вимог ч. 1, 3 ст.71 КК України якщо засуджений після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання вчинив нове кримінальне правопорушення, суд до покарання, призначеного за новим вироком, повністю або частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком. Призначене хоча б за одним із вироків додаткове покарання або невідбута його частина за попереднім вироком підлягає приєднанню до основного покарання, остаточно призначеного за сукупністю вироків.

При цьому, відповідно до вимог ст.72 КК України, при складанні покарань за сукупністю вироків, менш суворий вид покарання переводиться у більш суворий вид виходячи з такого їх співвідношення, зокрема: одному дню позбавлення волі відповідають вісім годин громадських робіт.

З огляду на те, що ОСОБА_3 , до якого було застосовано умовно-дострокове звільнення від відбування покарання для проходження військової служби за контрактом, вчинив протягом невідбутої частини покарання нове кримінальне правопорушення, суд зобов`язаний призначити покарання за правилами, передбаченими статтями 71 і 72 КПК України.

Зважаючи на викладене, остаточне покарання ОСОБА_3 слід призначити за сукупністю вироків, за правилами статті 71 КК України, повністю приєднавши до призначеного покарання за цим вироком, з урахуванням положень ст.72 КК України, невідбуту частину покарання за попереднім вироком, остаточно призначивши основне покарання у виді позбавлення волі, та приєднавши додаткове покарання - конфіскацію майна.

Саме таке покарання, на думку суду, дасть можливість обвинуваченому оцінити свої дії, стати на шлях виправлення, буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень, відповідатиме справедливому балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи.

Питання доцільності обрання запобіжного заходу суд не розглядає з огляду на відсутність з цього питання відповідного клопотання прокурора, та у світлі того, що відповідно до ст.ст. 22, 26 КПК України, суд розглядає тільки ті питання, які винесені на такий розгляд сторонами.

Цивільний позов у кримінальному проваджені не заявлявся.

Процесуальні витрати, пов`язані із проведенням експертиз у даному кримінальному провадженні відсутні.

Арешт на майно не накладався.

Питання про долю речових доказів слід вирішити у відповідності до ст.100 КПК України.

Керуючись ст.ст. 368-371, 373-374, 376, 381-382 КПК України, суд,

у х в а л и в :

ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.125 КК України, та призначити йому покарання у виді громадських робіт на строк 80 (вісімдесят) годин.

На підставі статті 71 та 72 КК України, до покарання, призначеного за цим вироком, повністю приєднати невідбуту частину покарання за вироком Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 10.02.2025 - 5 років 10 місяців 21 день позбавлення волі з конфіскацією майна, призначивши ОСОБА_3 за сукупністю вироків остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 5 /п`ять/ років 11 /одинадцять/ місяців 1 /один/ день з конфіскацією майна.

Строк відбування покарання ОСОБА_3 за цим вироком рахувати з дня приведення вироку до виконання.

Запобіжний захід ОСОБА_3 до вступу вироку в законну силу не обирати.

Речові докази:

- DVD-R диск, із відеозаписом з місця події, згідно постанови про визнання предмета речовим доказом від 04.09.2025, який прилучено до матеріалів кримінального провадження, - залишити при матеріалах кримінального провадження.

На вирок можуть бути подані учасниками судового провадження апеляційні скарги до Львівського апеляційного суду через Галицький районний суд м. Львова протягом тридцяти днів з моменту його проголошення.

У відповідності до частини 1 статті 394 КПК України вирок суду першої інстанції, ухвалений за результатами спрощеного провадження в порядку, передбаченому статями 381 та 382 цього Кодексу, не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, недослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Копію вироку за результатами розгляду обвинувального акта щодо вчинення кримінального проступку не пізніше дня, наступного за днем його ухвалення, надіслати учасникам судового провадження.

Суддя ОСОБА_1