МАКАРІВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"21" жовтня 2025 р. Справа № 370/2036/25

Провадження № 1-кп/370/130/25

Макарівський районний суд Київської області у складі:

головуючої судді ОСОБА_1 ,

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4

розглянувши у судовому засіданні в залі суду у селищі Макарові Київської області кримінальне провадження № 0000143 від 05 червня 2025 року за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Харкова, громадянина України, із середньою освітою, який працює не офіційно, перебуває у цивільному шлюбі, має на утриманні неповнолітню дитину

2009 року народження, який зареєстрований: АДРЕСА_1 та фактично мешкає: АДРЕСА_2 , у вчиненні кримінального правопорушення, визначеного частиною другою статті 122 Кримінального кодексу України

у с т а н о в и в:

У ОСОБА_4 27 травня 2025 року близько 23 год 30 хв під час спільного вживання алкогольних напоїв з потерпілим ОСОБА_5 за місцем спільного помешкання за адресою: АДРЕСА_3 , на ґрунті неприязних стосунків, які виникли раптово, виник умисел на заподіяння ОСОБА_5 тілесних ушкоджень невизначеного ступеня тяжкості, з метою його залякування, з мотивів ревнощів.

Надалі, ОСОБА_4 у стані алкогольного сп`яніння, з прямим умислом, усвідомлював суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачав суспільно-небезпечні наслідки і бажав їх настання, підійшов до ОСОБА_5 та раптово наніс йому удар кулаком у плече, від якого потерпілий присів на підлогу у кутку кухні.

Однак, ОСОБА_4 продовжував свої протиправні дії, схопив двома руками арматуру, яка була поруч і наніс згори до низу на навідмаш неодноразові, але не менше п`яти хаотичні удари по голові, шиї, тулуба, рук і ніг потерпілого, який перебував навприсядки та прикривав себе руками.

Після чого, ОСОБА_4 не припинив агресивну поведінку, розбив об ОСОБА_5 три скляні банки з консервацією, об`ємом 3 л та 0,5 л та пляшку горілки 0,5 л. Потім схопив два кухонні ножі в обидві руки, підійшов до ОСОБА_5 , який сидів у кутку кухні, оскільки був наляканий, й підставив один ніж до горла потерпілого, з метою демонстрації реальної загрози здоров`ю потерпілого, тобто залякував його. Вважаючи, що такі дії були достатніми для досягнення своєї мети, обвинувачений припинив протиправну поведінку.

Внаслідок нанесених ударів, ОСОБА_4 спричинив ОСОБА_5 тілесні ушкодження у вигляді закрито черепно-мозкової травми, струсу головного мозку, забійної рани голови, шиї, тулуба, забою лівого ліктьового суглобу, забою, саден обох колінних суглобів. Крім того, спричинений закритий перелом другої п`ясної кістки правої кисті без зміщення уламків, який відноситься до категорії тілесних ушкоджень середньої тяжкості, термін розладу здоров`я та строк лікування, якого складає більше 21 дня.

Згідно із статтею 349 Кримінального процесуального кодексу України суд дослідив докази у визначеному порядку.

Під час судового розгляду, у порядку статті 358 Кримінального процесуального кодексу України, у судовому засіданні були досліджені письмові матеріали, долучені стороною обвинувачення, які характеризують обвинуваченого.

Також, суд дослідив висновок експерта № 36/д з якого вбачається, що під час судово-медичної експертизи з урахуванням медичних документів встановлено, що ОСОБА_5 , 28.05.25 звертався в травмпункт КНП «Макарівська БЛІЛ» МСР з діагнозом: ЗЧМТ. Струс головного мозку. Забійні рани голови. Забої, садна голови, шиї, тулуба, спини. Забій правого передпліччя, лівого ліктьового суглобу. Забої, садна колінних суглобів, а потім знаходився на стаціонарному лікування в хірургічному відділенні КНП «Макарівська БЛІЛ» МСР з 28.05.25 по 05.06.25 з діагнозом «ЗЧМТ. Струс головного мозку. Забійні рани голови, шиї, тулуба. Забій лівого ліктьового суглобу. Забій, садна обох колінних суглобів. Закритий перелом другої п`ясної кістки правої кисті без зміщення уламків.

Згідно з консультативних заключенням рентгенолога КОБСМЕ на рентгенограмах черепа, ОГП, лівого ліктьового суглобу, правої кисті ОСОБА_5 від 28.05.25 є лінійний перелом дистального кінця діалізу другої п`ясткової кістки правої кисті без зміщення уламків, який може відповідати даті травми.

Перелом 2 п`ясної кістки відноситься до категорії тілесних ушкоджень середньої тяжкості за терміном розладу здоров`я та строку лікування травми складає більше 21 дня.

Давність утворення ушкоджень може відповідати травмі травми. Всі ушкодження спричинені тупими травмуючими предметами, внаслідок їх неодноразової дії.

Крім того, у судовому засіданні був досліджений відеозапис слідчого експерименту, збережений на DVD-R диск за участю потерпілого ОСОБА_5 та свідка ОСОБА_6 . Обвинувачений від участі у слідчому експерименті відмовився з почуття сорому.

Під час слідчого експерименту були відтворені події початку непорозуміння між обвинуваченим та потерпілим у житловій кімнаті за участю свідка ОСОБА_6 , яке переросло у сварку, яка вже відбувалось на кухні, де обвинувачений раптово ударив

ОСОБА_5 , від якого він присів у кутку кухні, затуляючись руками, поки ОСОБА_7 наносив удари залізною арматурою, скляними банками, пляшкою горілки. Після чого взяв кухонні ножів в обидві руки, один з яких приставив до потерпілого з метою залякування.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненому кримінальному правопорушенні визнав повністю, підтвердив обставини, вчиненого ним кримінального правопорушення та повідомив, що разом з потерпілим вживали спиртні напої. Надалі потерпілий втрутився у його розмову із свідком ОСОБА_6 , тож вже суперечка почалася між ними (обвинуваченим та потерпілим). Зважаючи, що потерпілий постійно під час їхнього спілкування вихвалявся, що може його побити, для уникнення нападу на нього з боку потерпілого, як здалося у той момент обвинуваченому, він випередив ОСОБА_5 й першим ударив потерпілого. У нього з`явилось сильне відчуття агресії, і він продовжував наносити тілесні ушкодження ОСОБА_5 . Обвинувачений повідомив суду, що повністю усвідомив протиправність своїх дій та шкодує у їх вчиненні.

Отже, суд оцінив досліджені докази, заслухавши прокурора, обвинуваченого, дійшов висновку, що вина обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушень доведена повністю та його дії кваліфікує за частиною другою статті 122 Кримінального кодексу України, як умисне середньої тяжкості тілесне ушкодження, вчинене з метою залякування потерпілого, тобто умисному ушкодженні, яке не є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків, визначених у статті 121 цього кодексу, але таке, що спричинило тривалий розлад здоров`я.

Прокурор в судовому засіданні підтримала обвинувачення відносно ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення та просила призначити обвинуваченому покарання у вигляді позбавлення волі строком на 3 (три) роки, звільнивши від відбування покарання з іспитовим строком на 1 (один) рік та покладенням відповідних обовязків.

Обвинувачений проти запропонованої прокурором міри покарання не заперечував.

Потерпілий ОСОБА_5 надав суду заяву про проведення судових засідань без його участі. Будь-яких претензій до обвинуваченого не має. Просив суд застосувати найбільш м`яку міру покарання.

Згідно із частиною другою статті 122 Кримінального кодексу України, умисне середньої тяжкості тілесне ушкодження, тобто умисне ушкодження, яке не є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків, передбачених у статті 121 цього Кодексу, але таке, що спричинило тривалий розлад здоров`я або значну стійку втрату працездатності менш як на одну третину, вчинені з метою залякування потерпілого або його родичів чи примусу до певних дій або з мотивів расової, національної чи релігійної нетерпимості, караються позбавленням волі від трьох до п`яти років.

Відповідно до вимог статті 65 Кримінального кодексу України, суд призначає покарання, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, а також обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження вчинення нових злочинів. Виходячи з принципів співмірності й індивідуалізації покарання за своїм видом та розміром повинно бути адекватним (відповідним) характеру вчинених дій.

Водночас, згідно із статтею 50 Кримінального кодексу України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженим, так і іншими особами. Для досягнення законодавчо визначеної мети покарання суди мають керуватися принципами призначення покарання, до яких належить, у тому числі, принцип індивідуалізації та принцип справедливості покарання. Це означає не тільки те, що передбачений законом склад злочину та рамки покарання повинні відповідати один одному, а й те, що покарання має перебувати у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного.

Під час призначення покарання ОСОБА_4 , суд враховує суспільну небезпечність вчиненого кримінального правопорушення, яке згідно із статтею 12 Кримінального кодексу України є нетяжким, а також особу обвинуваченого, який раніше не судимий, має на утриманні неповнолітню дитину, працює неофіційно, на обліку у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває, за місцем реєстрації та фактичного мешкання характеризується посередньо, скарг від сусідів не надходило. З потерпілим він помирився, сплатив йому матеріальну шкоду та моральну шкоду у розмірі 20 000 грн.

Обставинами, що пом`якшують покарання ОСОБА_4 , відповідно до статті 66 Кримінального кодексу України є щире каяття та відшкодування завданої шкоди потерпілому.

Обставинами, що обтяжують покарання відповідно до статті 67 Кримінального кодексу України є вчинення кримінального правопорушення у стані алкогольного сп`яніння.

На підставі викладеного суд вважає, що необхідно призначити покарання у межах санкції частини другої статті 122 Кримінального кодексу України у вигляді позбавлення волі строком на 3 (три) роки.

Разом із тим, суд вважає, що мета покарання може бути досягнута і без реального його відбування, а тому відповідно до статті 75 Кримінального кодексу України, суд вважає за можливе звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням, з призначенням іспитового строку на 1 (один) рік та з покладенням на нього обов`язків, передбачених підпунктами 1, 2 частини першої статті 76 Кримінального кодексу України.

Запобіжний захід відносно обвинуваченого суд не обирав. Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлений. Речові докази та судові витрати у кримінальному провадженні відсутні.

На підставі викладеного, керуючись статтями 94, 349, 358, 369-371, 373, 374, 395 Кримінального процесуального кодексу України, суд

у х в а л и в:

Визнати винним ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною другою статті 122 Кримінального кодексу України та призначити йому покарання у вигляді позбавлення волі строком на 3 (три) роки.

На підставі статті 75 Кримінального кодексу України звільнити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 від відбування призначеного покарання з випробуванням, з іспитовим строком на 1 (один) рік.

На підставі пунктів 1, 2 частини першої статті 76 Кримінального кодексу України покласти на ОСОБА_4 такі обов`язки:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Іспитовий строк рахувати з моменту проголошення вироку.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржено до Київського апеляційного суду через Макарівський районний суд Київської області протягом тридцяти днів з моменту його проголошення.

Суддя ОСОБА_1