Справа № 932/4302/24
Провадження № 1-кс/932/4345/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 січня 2025 року м. Дніпро

Слідчий суддя Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши в приміщенні суду м. Дніпра клопотання представника ОСОБА_3 , яка діє в інтересах ТОВ «АВТОТРАНССЕРВІС», про скасування арешту майна у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за № 0001469 від 25.04.2024 за ч. 1 ст. 286 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

До слідчого судді Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська звернулася представник ОСОБА_3 , яка діє в інтересах ТОВ «АВТОТРАНССЕРВІС» із клопотанням, в якому просить арешт майна, накладений ухвалою слідчого судді Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 24.06.2024 року у справі № 932/4302/24 щодо автомобіля БАЗ А079.32, р/н НОМЕР_1 , що належить ТОВ «Автотранссервіс» - скасувати.

В обґрунтування клопотання заявник зазначає, що 24 червня 2024 року Бабушкінським районним судом м. Дніпропетровська у справі № 932/4302/24 винесено ухвалу, якою розглянуто клопотання слідчого СВ ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_4 про арешт майна, у кримінальному провадженні № 0001469, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 25.04.2024 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України та накладено арешт на вилучений в ході огляду місця дорожньо-транспортної пригоди 25.04.2024 року транспортний засіб автомобіль БАЗ А079.32, р/н НОМЕР_1 , який відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу належить ТЗОВ «Автотранссервіс», заборонивши розпорядження, відчуження та користування цього транспортного засобу.

Вказане рішення слідчий суддя обґрунтував тим, що зазначене майно має суттєве значення для встановлення важливих обставин у кримінальному провадженні та без їх арешту та вилучення існує реальна загроза зміни слідової інформації, яка наявна на них на теперішній час, крім того необхідно провести ряд невідкладних слідчих (розшукових) та процесуальний дій, в тому числі експертних досліджень, для встановлення об`єктивної істини по кримінальному провадженню, у зв`язку з чим, з метою забезпечення збереження речових доказів, слідчий суддя вважає за доцільне накласти арешт на майно, вказане у клопотанні. При зверненні з цим клопотанням заявник зазначає, що потреба у застосованих ухвалою слідчого судді Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 24.06.2024 року заходах забезпечення у виді арешту майна відпала. Оскільки, у кримінальному провадженні № 0001469 проведено всі необхідні слідчі дії, щодо автомобіля БАЗ А079.32, р/н НОМЕР_1 , а також всіх необхідні експертні дослідження. За час досудового розслідування автомобіль БАЗ АЕ56 А079.32, р/н НОМЕР_1 був оглянутий. Окрім того, автомобіль БАЗ А079.32, р/н НОМЕР_1 був оглянутий експертом для з`ясування технічного його стану, а відтак слідчий отримав необхідні вихідні дані для призначення та проведення експертизи технічного стану. Наведені обставини свідчать про те, що необхідність в подальшому застосуванні арешту автомобіля БАЗ А079.32, р/н НОМЕР_1 , який був накладений слідчим суддею, відпала.

Власник майна в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Через канцелярію суду представник ОСОБА_3 , яка діє в інтересах ТОВ «АВТОТРАНССЕРВІС» надала заяву в якій просить розглянути клопотання за її відсутності. Клопотання підтримує в повному обсязі.

Слідчий СВ Дніпровського РУП № 1 ГУНП в Дніпропетровській області в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином.

Враховуючи вищенаведене, у зв`язку із неявкою в судове засідання всіх учасників, які беруть участь у розгляді клопотання, згідно положень ч.4 ст.107 КПК України фіксація під час розгляду клопотання слідчим суддею за допомогою технічних засобів не здійснюється.

Слідчий суддя, перевіривши клопотання на дотримання вимог Кримінального процесуального Кодексу України, дослідивши матеріали справи приходить до наступного.

Статтею 1 Кримінально процесуального кодексу України визначено, що порядок кримінального провадження на території України визначається лише кримінальним процесуальним законодавством України, яке складається з відповідних положень Конституції України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, цього Кодексу та інших законів України.

Відповідно до ст. 131 КПК України, заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження. Заходом забезпечення кримінального провадження є арешт майна.

Відповідно до абз. 1 ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Згідно абз. 2 ч. 1 ст. 170 КПК України, завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Відповідно до ч. 1 ст. 174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом. Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Слідчим суддею встановлено, що ухвалою слідчого судді Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 24 червня 2024 року було задоволено клопотання слідчого та накладено арешт з позбавленням права відчуження, розпорядження та користування на автомобіль «БАЗ А079.32», реєстраційний номер НОМЕР_1 , власником якого є ТЗОВ «АВТОТРАНССЕРВІС».

Метою та підставою накладення арешту було збереження вказаних речей, які визнані речовими доказами, з метою унеможливити розпоряджатися вищевказаним майном, щоб запобігти зникненню, втраті або пошкодженню відповідного майна, а також призначення та проведення експертиз.

У вищезгаданому клопотанні слідчого та відповідній ухвалі слідчого судді Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська наявне обґрунтування необхідності арешту автомобіля та конкретизовано підставу та мету накладення арешту.

Отже, слідчим тоді було доведено, що існування ризиків зазначених у ч. 2 ст. 170 КПК України залишилися відносно речового доказу - автомобіля «БАЗ А079.32», реєстраційний номер НОМЕР_1 , та достатньо вважати, що такі ризики можуть мати місце, також обґрунтовано мету застосування заходу забезпечення кримінального провадження - арешт автомобіля та потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи третьої особи.

Частиною 3 ст. 173 КПК України передбачено, що відмова у задоволенні або часткове задоволення клопотання про арешт майна тягне за собою негайне повернення особі відповідно всього або частини тимчасово вилученого майна.

Згідно ч. ч. 4, 5 ст. 173 КПК України у разі задоволення клопотання слідчий суддя, суд застосовує найменш обтяжливий спосіб арешту майна. Слідчий суддя, суд зобов`язаний застосувати такий спосіб арешту майна, який не призведе до зупинення або надмірного обмеження правомірної підприємницької діяльності особи, або інших наслідків, які суттєво позначаються на інтересах інших осіб.

У разі задоволення клопотання слідчий суддя, суд постановляє ухвалу, в якій зазначає: перелік майна, на яке накладено арешт; підстави застосування арешту майна; перелік тимчасово вилученого майна, яке підлягає поверненню особі, у разі прийняття такого рішення; заборону, обмеження розпоряджатися або користуватися майном у разі їх передбачення та вказівку на таке майно; порядок виконання ухвали із зазначенням способу інформування заінтересованих осіб.

Статтею 41 Конституції України передбачено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності є непорушним.

Відповідно до ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, будь-яке втручання державних органів у право на мирне володіння майном має бути законним і повинно переслідувати легітимну мету «в інтересах суспільства». Будь-яке втручання також повинно бути пропорційним по відношенню до переслідуваної мети. Іншими словами, має бути забезпечено «справедливий баланс» між загальними інтересами суспільства та обов`язком захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідного балансу не буде досягнуто, якщо на відповідну особу або осіб буде покладено особистий та надмірний тягар (рішення ЄСПЛ у справі «Суханов та Ільченко проти України»).

Так, у справах "Бакланов проти Росії" (рішення від 9 червня 2005 р.), "Фрізен проти Росії" (рішення від 24 березня 2005 р.), ЄСПЛ зазначив, що досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значимим, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу "законності" і воно не було свавільним.

Згідно із ст. ст. 7,16 КПК України загальною засадою кримінального провадження є недоторканість права власності. Позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 30 червня 2020 року р справі № 727/2878/19 (провадження № 14-516цс19), було зроблено висновок про те, що у разі, якщо арешт на майно накладено в порядку, передбаченому КПК України 2012 року, особа, яка вважає, що такими діями порушено її право на майно, навіть за умови, що вона не є учасником кримінального провадження, а останнє закрив своєю постановою слідчий, має право звернутися до слідчого судді з клопотанням про скасування арешту в порядку кримінального судочинства. Такий порядок захисту права на майно є ефективним, оскільки забезпечить відновлення права власника або іншого володільця майна, на яке був накладений арешт слідчим суддею у кримінальному провадженні.

Із системного аналізу наведених норм КПК України можливо зробити висновок, що слідчому судді при вирішення питання накладення арешту майна, та при розгляді його скасування, при обґрунтованості такого клопотання, слід обирати або залишати такий спосіб арешту майна, який не призведе до надмірного обмеження прав володільця майна, яке суттєво позначиться на його інтересах.

Оскільки в рамках вищевказаного кримінального провадження проведено ряд слідчих дій, зокрема проведена експертиза транспортного засобу, про те досудове розслідування триває, однак позбавлення прав володіння та користування ТЗОВ «АВТОТРАНССЕРВІС» автомобілем «БАЗ А079.32», реєстраційний номер НОМЕР_1 надмірно обмежує його у можливості пересування та використання для особистих потреб, та тривале його зберігання на відкритому майданчику може призвести до його пошкодження, та з урахуванням необхідності збереження даного транспортного засобу як речового доказу, по якому виконані відповідні експертизи, слідчий суддя приходить до висновку про можливість передачі арештованого автомобіля «БАЗ А079.32», реєстраційний номер НОМЕР_1 його законному власнику на відповідальне зберігання та користування без права відчуження та розпорядження.

Відповідно до ч. 3 ст. 169 КПК України слід зобов`язати слідчого у кримінальному провадженні № № 0001469 від 25.04.2024 року за ознаками ч. 1 ст. 286 КК України після отримання копії ухвали негайно вжити заходи щодо її виконання та направити повідомлення про його виконання слідчому судді.

Керуючись ст. ст. 174, 309, 372 КПК України, слідчий суддя -

УХВАЛИВ:

Клопотання представника ОСОБА_3 , яка діє в інтересах ТОВ «АВТОТРАНССЕРВІС», про скасування арешту майна у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за № 0001469 від 25.04.2024 за ч. 1 ст. 286 КК України - задовольнити частково.

Скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 24.06.2024 року на автомобіль «БАЗ А079.32», реєстраційний номер НОМЕР_1 , власником якого є ТЗОВ «АВТОТРАНССЕРВІС» - в частині заборони користування, в іншій частині ухвалу про арешт майна залишити без змін.

Зобов`язати слідчого у кримінальному провадженні № 0001469 від 25.04.2024 року за ознаками ч. 1 ст. 286 КК України після отримання копії ухвали негайно вжити заходи щодо її виконання та направити повідомлення про його виконання слідчому судді.

В іншій частині клопотання - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1