справа № 631/695/25
провадження № 1-кп/631/154/25
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 листопада 2025 року селище Нова Водолага

Нововодолазький районний суд Харківської області у складі:

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

при секретарі - ОСОБА_2 ,

за участю прокурора - ОСОБА_3 ,

потерпілого - ОСОБА_4 ,

захисника - ОСОБА_5 ,

обвинуваченого - ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні залу судових засідань Нововодолазького районного суду Харківської області справу з єдиним унікальним № 631/695/25 за кримінальним провадженням, внесеним до Єдиного реєстру досудових розслідувань 07 березня 2025 року під № 0000242, щодо обвинувачення ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України,

В С Т А Н О В И В:

До Нововодолазького районного суду Харківської області надійшов обвинувальний акт відносно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України.

Згідно з обвинувальним актом 06 березня 2025 року близько 15:00 години, ОСОБА_6 знаходився в КНП «Нововодолазька центральна лікарня» Нововодолазької селищної ради, яке розташоване за адресою: Харківська область, Харківський район, селище Нова Водолага, вул. Миколи Амосова, 16, в якій на той час проходив медичне лікування ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . На ґрунті раптово виниклих неприязних відносин у ОСОБА_6 виник умисел на навмисне заподіяння ОСОБА_4 тілесних ушкоджень невизначеного ступеню тяжкості.

У вказаний час та у вказаному місці, ОСОБА_6 ,зайшовши до лікарняної палати № 206 хірургічного відділення, в якій на ліжку обличчям до стіни знаходився ОСОБА_4 , підійшов до останнього, та на ґрунті раніше виниклих неприязних відносин до нього, діючи умисно, з метою реалізації свого злочинного умислу, направленого на протиправне спричинення тілесних ушкоджень, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій та бажаючи їх настання, кулаком правої руки наніс близько десяти ударів по голові ОСОБА_7 . Після цього ОСОБА_6 , стягнув разом з матрацом ОСОБА_4 з лікарняного ліжка на підлогу вказаної палати, та знаходячись позаду останнього наніс йому не менше п?яти ударів правою взутою ногою зверху вниз по голові та рукам, якими ОСОБА_4 намагався прикривати свою голову.

Коли ОСОБА_4 почав кликати на допомогу, ОСОБА_6 з місця вчинення кримінального правопорушення втік, припинивши свої протиправні дії.

Відповідно до висновку судово-медичної експертизи №12-14/23-НВ/25 від 13 березня 2025 року ОСОБА_6 спричинив ОСОБА_4 синці на голові, шиї, травматичні набряки м?яких тканин на обличчі, руках, закритий внутрішньосуглобовий перелом основи нігтьової фаланги 5-го пальця лівої кисті зі зміщенням, які виникли від дії тупих твердих предметів з обмеженою контактною поверхнею, механізмом спричинення - удар, можливо способом та в період часу, на які вказує потерпілий.

За ступенем тяжкості синці, травматичні набряки м?яких тканин це легкі тілесні ушкодження, що мають незначні скороминущі наслідки, тривалістю не більше як шість днів (п.2.3.5, 2.3.2.б) «Правил судово-медичного встановлення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень» Наказ № 6 МОЗ України від 17 січня 1995 року). Закритий перелом 5-го пальця кисті відноситься до тілесних ушкоджень середньої тяжкості за ознаками тривалого розладу здоров?я строком понад 3 тижні (більше як 21 день) (п.п. 2.2.1.в), 2.2.2. «Правил судово-медичного визначення ступеню тілесних ушкоджень» Наказ № 6 від 17 січня 1995 року). До небезпечних для життя виявлені тілесні ушкодження у ОСОБА_4 не відносяться. Між отриманими тілесними ушкодженнями у ОСОБА_4 та наслідками, що настали мається причинний зв?язок.

ОСОБА_6 , обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення - злочину, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України - умисне середньої тяжкості тілесне ушкодження, тобто умисне ушкодження, яке не є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків, передбачених у статті 121 цього кодексу, але таке, що спричинило тривалий розлад здоров`я.

27 жовтня 2025 року за вхідним № ЕП-1452/25-вх надійшла заява від потерпілого ОСОБА_4 , відповідно до якої останній просив закрити провадження у кримінальній справі за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України, у зв`язку із тим, що він відмовляється від обвинувачення.

У судовому засіданні потерпілий ОСОБА_4 підтримав подане ним клопотання, просив закрити провадження по даній кримінальній справі відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 284 КПК України, вказавши, що його рішення є добровільним та беззаперечним, наслідки такої відмови йому відомі. Окрім того, зазначив що вони з обвинуваченим не є родичами.

Прокурор у судовому засіданні висловив думку про необхідність закриття провадження у справі, посилаючись на відмову потерпілого від обвинувачення, яка є добровільним рішенням, підстав для відмови у закритті провадження по справі відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 284 КПК України, немає.

Захисник ОСОБА_5 у судовому засіданні підтримала клопотання потерпілого, просила його задовольнити та закрити провадження у справі.

Обвинувачений ОСОБА_6 у судовому засіданні підтримав заяву потерпілого, просив її задовольнити та закрити провадження у справі.

Заслухавши думку прокурора, пояснення потерпілого, думку обвинуваченого та захисника, суд, вирішуючи питання про можливість закриття провадження у справі, виходить з наступного.

Судом встановлено, що органом досудового розслідування ОСОБА_6 пред`явлено обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України.

Дане кримінальне правопорушення відноситься до категорії приватного обвинувачення.

Так, відповідно до приписів п. 1 ч. 1 ст. 477 КПК України кримінальним провадженням у формі приватного обвинувачення є провадження, яке може бути розпочате слідчим, прокурором лише на підставі заяви потерпілого щодо кримінальних правопорушень, передбачених, зокрема: ч. 1 ст. 122 (умисне середньої тяжкості тілесне ушкодження без обтяжуючих обставин) КК України.

Разом із тим, згідно з ч. 1 розділу І та розділу ІІ Закону України № 2227 - VІІІ від 06 грудня 2017 року «Про внесення змін до Кримінального та Кримінального процесуального кодексів України з метою реалізації положень Конвенції Ради Європи про запобігання насильству стосовно жінок і домашньому насильству та боротьбу з цими явищами», до злочинів, пов`язаних з домашнім насильством, відносяться ті, що визначені у ст. 126 - 1, 134, 151 2, 152, 154 КК України.

Ураховуючи особливості та обставини вчинення інкримінованого обвинуваченому кримінального правопорушення, судом встановлено, що вказане кримінальне провадження здійснюється у формі приватного обвинувачення щодо злочину, який не є пов`язаний з домашнім насильством.

Також слід відмітити, що в силу засади диспозитивності і змагального характеру кримінального судочинства до числа процесуальних прав потерпілого у справах приватного обвинувачення належить його право на відмову від обвинувачення.

У відповідності до положень ст. 26 КПК України, сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та спосіб, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 4 ст. 26 КПК України кримінальне провадження у формі приватного обвинувачення розпочинається лише на підставі заяви потерпілого. Відмова потерпілого від обвинувачення є безумовною підставою для закриття кримінального провадження у формі приватного обвинувачення.

Із матеріалів справи встановлено, що реалізуючи своє право відмовитися від обвинувачення, потерпілий ОСОБА_4 надав заяву про закриття кримінального провадження.

У судовому засіданні суд, з`ясувавши позицію потерпілого ОСОБА_4 щодо його бажання відмовитися від обвинувачення, на що потерпілий зазначив, що його рішення є добровільним та свідомим, прийнятим без будь-якого впливу із чиєї б то не було сторони як-то застосування насильства, примусу, погрози, обіцянок, дії будь-яких інших обставин, а також розуміння ним наслідків закриття кримінального провадження,дійшов висновку, що відмова потерпілого від обвинувачення відповідає його дійсному бажанню.

З цього приводу слід також зазначити, що відмова потерпілого від обвинувачення це є його процесуальним правом, яке будь яким чином не може бути обмежене іншими учасниками кримінального провадження або судом.

Згідно з п. 7 ч. 1 ст. 284 КПК України кримінальне провадження закривається в разі, якщо потерпілий, а у випадках, передбачених цим Кодексом, його представник відмовився від обвинувачення у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення, крім кримінального провадження щодо злочину, пов`язаного з домашнім насильством.

Таким чином, обов`язковим наслідком відмови потерпілого від обвинувачення, відповідно до приписів ч. 4 ст. 26 КПК України, є закриття кримінального провадження.

Відповідно до ч. 6 ст. 284 КПК України якщо обставини, передбачені пунктами 5, 6, 7, 8, ч. 1 цієї статті, виявляються під час судового провадження, суд постановляє ухвалу про закриття кримінального провадження.

У судовому засіданні не встановлено обставин, які б об`єктивно перешкоджали закриттю провадження у даній кримінальній справі, а тому, суд доходить висновку про необхідність задоволення заяви потерпілого ОСОБА_4 про закриття кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 07 березня 2025 року під № 0000242, щодо обвинувачення ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України.

Постановою Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року № 12 «Про практику застосування судами України законодавства про звільнення особи від кримінальної відповідальності» у пункті 20 роз`яснено, що закриваючи кримінальне провадження, суд або суддя має вирішити відповідно до вимог чинного кримінально процесуального законодавства питання про скасування чи зміну запобіжного заходу, речові докази, відшкодування судових витрат, тощо.

Судом встановлено, що під час досудового розслідування ОСОБА_6 запобіжний захід не обирався.

Заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувались.

Як було встановлено кримінальним правопорушенням, вчиненим ОСОБА_6 , потерпілому ОСОБА_4 матеріальну шкоду не завдано.

Цивільний позов у кримінальному провадженні потерпілим не заявлено.

Витрати на залучення експертів та речові докази у кримінальному провадженні відсутні.

На підставі викладеного та керуючись ст. 26, 284, 369, 372, ст. 392, ч. 477, ч. 5 ст. 532, ст. 533 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

Прийняти відмову потерпілого ОСОБА_4 від обвинувачення ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України, в рамках кримінального провадження у формі приватного обвинувачення, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 07 березня 2025 року під № 0000242.

Кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 07 березня 2025 року під № 0000242, щодо обвинувачення ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України,закрити на підставі п. 7 ч. 1 ст. 284 КПК України.

Копію ухвали негайно після її проголошення вручити обвинуваченому, захиснику, потерпілому та прокурору.

Ухвала може бути оскаржена протягом семи днів з дня її оголошення, у порядку, передбаченому ст. 392, 393, 395 КПК України, шляхом подання апеляційної скарги до Харківського апеляційного суду через Нововодолазький районний суд Харківської області.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано, а у разі її подання - ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_1