Справа № 589/5099/25
Провадження № 1-кс/589/52/26
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 січня 2026 рокум. Шостка

Шосткинський міськрайонний суд Сумської області у складі:

слідчого судді ОСОБА_1 ,

за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Шостка скаргу ОСОБА_3 на постанову слідчого СВ Шосткинського РУП ГУНП в Сумській області ОСОБА_4 ,

ВСТАНОВИВ:

17 січня 2026 року до слідчого судді надійшла скарга ОСОБА_3 на постанову слідчого СВ Шосткинського РУП ГУНП в Сумській області ОСОБА_4 , в якій було відмовлено у визнанні скаржниці потерпілою в у кримінальному провадженні №0001182.

Скаргу мотивує тим, що слідчий не дослідив надані нею пояснення та докази, які містяться в матеріалах її кримінального провадження №0001078, що прямо підтверджують факт шахрайських дій невстановленої особи, яка ошукала «мене та ОСОБА_5 у різні проміжки часу» (мовою оригінала). В додаткових письмових поясненнях до скарги ОСОБА_3 зазначає що їй завдано моральної та матеріальної шкоди тим самим шахраєм що і ОСОБА_6 .

У судове засідання ОСОБА_3 не з`явилась, скерувала до суду заяву в якій розгляд скарги просила проводити без її участі.

Слідчий ОСОБА_4 у судове засідання не з`явилась, про час, дату та місце розгляду справи була повідомлена належним чином.

Згідно з ч. 4 ст. 107 КПК України, у разі неприбуття в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу судове провадження здійснюється судом за відсутності осіб, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.

Відповідно до положень ст. 306 КПК України розгляд скарги проведено за відсутності учасників справи.

Дослідивши та проаналізувавши скаргу й матеріали, що долучені до неї, слідчий суддя приходить до такого висновку.

Як убачається із постанови слідчого СВ Шосткинського РУП ГУНП в Сумській області ОСОБА_4 від 16.01.2026, пунктом першим цієї постанови відмовлено у визнанні ОСОБА_3 потерпілою у кримінальному провадженні №0001182 від 28.08.2025. Постанову в цій частині мотивовано тим, що остання не є особою якій завдано моральної, фізичної або майнової шкоди саме кримінальним правопорушенням яке розслідується органом досудового розслідування Шосткинського РУП ГУНП в Сумській області за фактом завдання майнової шкоди ОСОБА_7 . Крім того за фактом завдання майнової шкоди ОСОБА_3 вже відкрито провадження, досудове розслідування здійснюється органом досудового розслідування Вишгородського РУП ГУНП в Київській області.

Із долученого витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань відомості про кримінальне провадження за №0001182 від 28.08.2025 внесені на підставі заяви ОСОБА_7 яку подано до Шосткинського РУП ГУНП в Сумській області, про те що невідома особа шляхом шахрайських дій заволоділа її грошовими коштами.

Таким чином, розглядаючи клопотання ОСОБА_3 слідча встановила, що ОСОБА_3 , яка хоча і посилається у своїй заяві на те, що вона також є потерпілою від шахрайських дій вчинених стосовно ОСОБА_7 у кримінальному провадженні №0001182 від 28.08.2025, однак нею не надано жодного доказу слідчому, який би вказував на те що протиправними діями у цьому кримінальному провадженні завдано шкоду ОСОБА_3 .

Долучений витяг з ЄРДР за №0001078 від 03.09.2024 містить відомості про вчинення кримінального правопорушення за ч. 4 ст.190 КК України, а саме вчинення шахрайських дій стосовно ОСОБА_3 , що свідчить про звернення скаржниці за захистом свої прав в порядку ст. 214 КПК України.

Так відповідно до частини першої статті 55 КПК України фізична особа набуває процесуального становища потерпілої у кримінальному провадженні за умови заподіяння їй кримінальним правопорушенням моральної, фізичної або майнової шкоди.

Перевірка наявності чи відсутності фактичних і правових підстав для набуття особою становища потерпілої у кримінальному провадженні здійснюється слідчим або прокурором відповідно до вимог КПК України з постановленням за її наслідками відповідного процесуального рішення.

Тобто, за умови наявності очевидних та достатніх підстав вважати, що заява, повідомлення про кримінальне правопорушення або заява про залучення до провадження як потерпілого подана особою, якій не завдано шкоди, зазначеної в ч. 1 ст. 55 КПК, слідчий або прокурор виносить вмотивовану постанову про відмову у визнанні потерпілим. "Очевидність та достатність" таких підстав є оціночним поняттям, яке визначається в кожному конкретному випадку, виходячи із обставин кримінального провадження і внутрішнього переконання особи, уповноваженої на визнання потерпілим, і може полягати, зокрема, у відсутності шкоди з боку особи, яка подала відповідну заяву.

Порядок звернення до суду за судовим захистом у кримінальному провадженні врегульований Кримінальним процесуальним кодексом України.

Європейський суд з прав людини у своїй прецедентній практиці виходить із того, що положення пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному право на звернення до суду. Проте, право на суд не є абсолютним і воно може бути піддане обмеженням, тому що право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання з боку держави.

Частиною 1 ст. 24 КПК України передбачено, що кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Порядок оскарження рішень, дій, бездіяльності слідчого, дізнавача, прокурора визначений главою 26 Кримінального процесуального кодексу України параграф 1, статті 303-308.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 303 КПК України на досудовому провадженні можуть бути оскаржені рішення прокурора, слідчого, дізнавача про відмову у визнанні потерпілим - особою, якій відмовлено у визнанні потерпілою.

Згідно з ч. 5 ст. 40 КПК України, слідчий, здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог цього Кодексу, є самостійним у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку осіб, що не мають на те законних повноважень, забороняється.

Відповідно до положень ч. 3 ст. 26 КПК України, слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом.

Надані слідчому судді матеріали не містять будь-яких об`єктивних даних, конкретних фактичних обставин, які дають підставу дійти висновку, що ОСОБА_3 завдано фізичної, майнової або моральної шкоди кримінальним правопорушенням, відомості про яке внесені до ЄРДР за №0001182 від 28.08.2025.

Так, слідчий суддя враховує, що вказане кримінальне провадження розпочато за заявою ОСОБА_7 про вчинення щодо неї шахрайських дій, у результаті яких їй заподіяно майнову шкоду на суму 94000 євро (еквівалентно 4500000 грн). Органом досудового розслідування визначено правову кваліфікацію кримінального правопорушення за ч.5 ст.190 КК України. Дане кримінальне правопорушення має матеріальних склад. Кваліфікація саме за ч.5 даної статті обумовлена особливо великим розміром шкоди. З витягу з ЄРДР випливає, що даний злочин є завершеним, а саме з моменту заволодіння майном потерпілої ОСОБА_7 у вигляді грошових коштів в особливо великому розмірі.

Матеріалами скарги не доведено, що в рамках цього кримінального провадження, розпочатого за заявою ОСОБА_7 про вчинення щодо неї протягом січня-лютого 2025 року шахрайських дій в особливо великому розмірі, тими ж самими діями, вчиненими у той самий час, у тому ж місці, тією ж самою особою, охопленими єдиним умислом, заподіяно майнову шкоду також і ОСОБА_3 .

Більш того, з долучених заявником додаткових матеріалів скарги випливає, що на підставі поданої нею заяви про вчинення щодо неї шахрайських дій у великому розмірі 07.08.2024 Вишгородським РУП ГУНП в Київській області здійснюється досудове розслідування в рамках кримінального провадження №0001078 від 03.09.2024, правова кваліфікація кримінального правопорушення за ч.4 ст.190 КК України. Як випливає з копії витягу з ЄРДР та додатків до скарги, вказане кримінальне правопорушення також є завершеним, а саме з моменту заволодіння майном потерпілої ОСОБА_3 у вигляді грошових коштів у великому розмірі.

Наведені вищі кримінальні провадження здійснюються різними органами досудового розслідування відповідно до правил визначення місця проведення досудового розслідування, визначених у ч.1, 3 ст.218 КПК України, згідно з якими необхідно керуватися місцем вчинення кримінального правопорушення, або, якщо таке невідоме чи знаходиться за межами України, місцем виявлення ознак кримінального правопорушення, місцем перебування підозрюваного чи більшості свідків, місцем закінчення кримінального правопорушення або настання його наслідків тощо. Вказане також підтверджує, що кримінальні провадження здійснюються за фактом різних самостійних складів закінчених кримінальних правопорушень.

Встановлені слідчим суддею та вище перелічені обставини у своїй сукупності свідчать про те, що слідчим всебічно й повно досліджені всі обставини кримінального провадження, оскаржувана постанова відповідає вимогам ст. 110 КПК України, містить зміст обставин, які є підставами для прийняття постанови, мотиви прийняття постанови, їх обґрунтування та посилання на положення КПК України, у зв`язку з чим скарга ОСОБА_3 задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного, керуючись ст. 303-309 КПК України, слідчий суддя

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити у задоволенні скарги ОСОБА_3 на постанову слідчого СВ Шосткинського РУП ГУНП в Сумській області ОСОБА_4 , в частині відмови у визнанні її потерпілою.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддяОСОБА_1