н/п 1-кс/766/8074/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.11.2025 року слідчий суддя Херсонського міського суду Херсонської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши в судовому засіданні клопотання т.в.о. слідчого відділу розслідування злочинів, учинених в умовах збройного конфлікту слідчого управління Головного управління Національної поліції в Херсонській області лейтенанта поліції ОСОБА_3 , погодженого з прокурором відділу процесуального керівництва та підтримання публічного обвинувачення управління протидії злочинам, вчиненим в умовах збройного конфлікту, Херсонської обласної прокуратури ОСОБА_4 , про накладення арешту майна у кримінальному провадженні №0000448 від 20.04.2022 року,внесеного за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 438 КК України, -

встановив:

Слідчий звернувся до слідчого судді з клопотанням, в якому просить з метою збереження речових доказів накласти арешт на рухоме майно, а саме на автомобіль марки «ВАЗ», моделі «2121», 2016 року випуску, зеленого кольору, реєстраційний номер НОМЕР_1 , ідентифікаційний номер кузова НОМЕР_2 , номер двигуна НОМЕР_3 , який згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_4 від 20.06.2006 на праві власності належить ОСОБА_5 , шляхом заборони його відчуження, розпорядження та користування.

Мотивуючи клопотання слідчий вказує, щоВідділом розслідування злочинів, учинених в умовах збройного конфлікту, СУ ГУНП в Херсонській області здійснюється досудове розслідування по матеріалам кримінального провадження внесеного в ЄРДР за № 0000448 від 20.04.2022 за ч. 1 ст. 438 КК України за фактом незаконного заволодіння майном.

Досудовим розслідуванням встановлено, що 19.04.2023 надійшло повідомлення ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , тел.: НОМЕР_5 , про те, що в лютому 2023 року заявникові стало відомо про те, що військові рф заволоділи належними заявникові автомобілем «ВАЗ 2121» д.н.з. НОМЕР_1 та двома причепами, які знаходилися за місцем мешкання заявника за адресою АДРЕСА_1 .

Опитана ОСОБА_5 повідомила, що в лютому місяці 2022 року вона виїхала з с. Олексіївка до м. Дніпро, де і проживає на даний момент часу. Коли остання виїжджала, то залишила на території домоволодіння транспортний засіб ВАЗ 2121 та два причепи, номери яких згадати не може. Пізніше останній стало відомо від сусідів, що військовослужбовці рф незаконно проникли до домоволодіння та незаконно заволоділи транспортним засобом. Стан майна та де воно перебуває на даний момент часу останній не відомо.

Постановою від 13.11.2024 вказаний вище транспортний засіб визнано речовим доказом у провадженні, оскільки він зберігає на собі сліди злочину і являється предметом вчинення злочину.

13.11.2024 постановою слідчого було оголошено розшук автомобіля марки «ВАЗ», моделі «2121», 2016 року випуску, зеленого кольору, реєстраційний номер НОМЕР_1 , ідентифікаційний номер кузова НОМЕР_2 , номер двигуна НОМЕР_3 , який згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_4 від 20.06.2006 на праві власності належить ОСОБА_5 .

Посилаючись на вищезазначені обставини слідчий просить клопотання задовольнити.

Слідчий в судове засідання не з`явився, в матеріалах клопотання наявна заява, якою просив розглядати клопотання за його відсутності, клопотання підтримує в повному обсязі, просить задовольнити, додаткових пояснень до клопотання не має.

Вивчивши клопотання та додані до нього документи, слідчий суддя приходить до наступного.

Згідно норми ч.1 ст. 107 КПК України фіксація під час розгляду клопотання слідчим суддею за допомогою технічних засобів не здійснювалась.

Відповідно до ч. 1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно до ч. 1 ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Згідно ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: збереження речових доказів.

У відповідності до ч. 5 ст. 171 КПК України, клопотання слідчого, прокурора про арешт тимчасово вилученого майна повинно бути подано не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, у якої його було вилучено.

Відповідно до ч. 2 ст. 173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати:

1) правову підставу для арешту майна;

2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу);

3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу);

3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу);

4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу);

5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження;

6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Вивчивши матеріали клопотання, слідчий суддя приходить до висновку, що автомобіль марки «ВАЗ», моделі «2121», 2016 року випуску, зеленого кольору, реєстраційний номер НОМЕР_1 , ідентифікаційний номер кузова НОМЕР_2 , номер двигуна НОМЕР_3 , який згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_4 від 20.06.2006 на праві власності належить ОСОБА_5 , не є предметом кримінального правопорушення та не є речовим доказом у кримінальному провадженні №0000448 від 20.04.2022, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 438 КК України, оскільки рік випуску транспортного засобу у матеріалах клопотання та у свідоцтві про реєстрацію транспортного засобу не співпадає, у зв`язку з чим слідчий суддя приходить до висновку, що клопотання слідчого є необґрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст. 98, 131, 132, 170-173 КПК України, слідчий суддя,-

постановив:

У задоволенні клопотання т.в.о. слідчого відділу розслідування злочинів, учинених в умовах збройного конфлікту слідчого управління Головного управління Національної поліції в Херсонській області лейтенанта поліції ОСОБА_3 , погодженого з прокурором відділу процесуального керівництва та підтримання публічного обвинувачення управління протидії злочинам, вчиненим в умовах збройного конфлікту, Херсонської обласної прокуратури ОСОБА_4 , про накладення арешту майна у кримінальному провадженні №0000448 від 20.04.2022 року, внесеного за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 438 КК України відмовити.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга безпосередньо до Херсонського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддяОСОБА_1