Справа № 569/808/26
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 січня 2026 року м. Рівне

Рівненський міський суд Рівненської області в особі слідчого судді ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , з участю прокурора ОСОБА_3 , слідчого ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 , захисника підозрюваного адвоката ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання слідчого СУГУНП в Рівненській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_4 , яке погоджене прокурором Рівненської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони західного регіону ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 263 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Слідчий, у рамках кримінального провадження № 0000568 від 27.06.2025, за знаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 263 КК України, звернувся в суд із вказаним клопотанням, яке погоджене з прокурором про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 .

В обґрунтування клопотання зазначає, що ОСОБА_5 являється командиром добровольчого формування Клеванської територіальної громади, що діє відповідно до «Положення про добровольчі формування територіальних громад», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 1449 від 29 грудня 2021 року.

Відповідно до пункту 3 Положення командир добровольчого формування є відповідальним за діяльність добровольчого формування. Командир визначає завдання членам добровольчого формування з урахуванням їх спроможностей та за потреби структуру добровольчого формування.

Діяльність добровольчого формування провадиться під безпосереднім керівництвом і контролем командира військової частини Сил територіальної оборони Збройних Сил за територіальним принципом.

Зокрема, ОСОБА_5 , не маючи дозволу на придбання, зберігання, перенесення та збут, маючи умисел на незаконне придбання, носіння та зберігання з метою подальшого збуту вогнепальної зброї та бойових припасів, діючи за попередньою змовою із невстановленими на даний час досудовим розслідуванням особами, не пізніше серпня 2025 року, більш точнішої дати та часу досудовим розслідуванням не встановлено, придбав за невстановлених на даний час досудовим розслідуванням обставин автомат конструкції Калашнікова та боєприпаси до нього, які в подальшому переніс та зберігав у невстановленому досудовим розслідуванням місці з метою збуту.

В подальшому, ОСОБА_5 , будучи командиром добровольчого формування Клеванської територіальної громади, діючи за попередньою змовою з невстановленими на даний час досудовим розслідуванням особами, продовжуючи умисел на збут вогнепальної зброї та бойових припасів, в порушення Інструкції «Про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної і холодної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, та зазначених патронів, а також боєприпасів до зброї та вибухових матеріалів», затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України № 622 від 21.08.1998, та «Положення про дозвільну систему», затвердженої постановою Кабінету Міністрів України № 576 (зі змінами від 31.01.2018), діючи із прямим умислом, тобто усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, переслідуючи корисливий мотив, не маючи відповідного передбаченого Законом дозволу на збут вогнепальної зброї та бойових припасів, перебуваючи 26.01.2026 неподалік готелю «Кафе-Готель 24», що за адресою: вул. Богдана Хмельницького, 71, в селищі Клевань Рівненського району Рівненської області в період часу з 14 год. 11 хв. по 14 год. 23 хв., під час проведення оперативної закупки, за грошову винагороду у розмірі 50 000 гривень збув для ОСОБА_7 автомат Калашнікова, який відповідно до висновку експерта № СЕ-19/118-26/1294-БЛ від 27.01.2026 в зібраному вигляді, є бойовою нарізною вогнепальною стрілецькою зброєю автоматом конструкції Калашнікова «АК-74» калібру 5,45х39 мм, та 270 патронів, які відповідно до висновку експерта № СЕ-19/118-26/1293-БЛ від 27.01.2026 є боєприпасами вогнепальної стрілецької зброї - проміжними бойовими патронами калібру 5,45х39 мм, з кулями із сталевим осердям (7Н6, 7Н6М) зразка 1974 року придатними до стрільби.

28.01.2026 ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28 ч. 1 ст. 263 КК України.

28.01.2026 ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , о 19 год 42 хв затримано в порядку ст. 615 КПК України.

Причетність ОСОБА_5 до вчинення вищевказаного кримінального правопорушення підтверджується зібраними під час досудового розслідування матеріалами та доказами, а саме:

-протоколом огляду та ідентифікації грошових коштів від 26.01.2026;

-протоколом огляду особи та вручення їй грошових коштів від 26.01.2026;

-протоколом вилучення та огляду товару, придбаного в результаті проведення оперативної закупки від 26.01.2026 в ході якого вилучено складові частини до автомата конструкції «Калашнікова» та 270 предметів, ззовні схожих на бойові припаси;

-висновком експертизи зброї №СЕ-19/118-26/1294-БЛ від 27.01.2026 за експертною спеціальністю 3.1 «Балістичне дослідження вогнепальної зброї та бойових припасів до неї» відповідно до якої складові частини, які були вилучені під час оперативної закупки, в зібраному вигляді являються бойовою нарізною вогнепальною стрілецькою зброєю автоматом конструкції «Калашнікова АК-74» калібру 5,45х39мм.;

-висновком експертизи зброї №СЕ-19/118-26/1293-БЛ від 27.01.2026 за експертною спеціальністю 3.1 «Балістичне дослідження вогнепальної зброї та бойових припасів до неї» відповідно до якої 270 предметів, ззовні схожих на бойові припаси, які були вилучені під час оперативної закупки, являються боєприпасами до вогнепальної стрілецької зброї - проміжними бойовими патронами калібру 5,45х39мм., з кулями із сталевим осердям (7Н6, 7Н6М) зразка 1974 р.н.;

-протоколами допиту свідка ОСОБА_7 від 01.09.2025 та 14.01.2026, в ході проведення яких останній повідомив про обставини придбання у ОСОБА_5 , складових частин до автомата конструкції «Калашнікова» та 270 предметів, ззовні схожих на бойові припаси, за 50 000 грн., що мало місце 26.01.2026;

-протоколом затримання в порядку ст. 615 КПК України ОСОБА_5 ;

-протоколами проведення обшуків за місцем проживання ОСОБА_5 і земельної ділянки та розташованих на ній приміщень, гаражів, господарських будівель та споруд, які перебувають у користуванні ОСОБА_5 , в ході проведення якого було виявлено та вилучено вогнепальну зброю, бойові припаси, вибухові речовини та вибухові пристрої, грошові кошти, отримані ОСОБА_5 під час проведення оперативної закупки, паспорт громадянина російської федерації та паспорт громадянина союзу радянський соціалістичних республік та інші докази, які мають суттєве значення для з`ясування обставин кримінального правопорушення або встановлення осіб, які його вчинили;

-іншими матеріалами кримінального провадження в їх сукупності.

Відповідно до вимог п. 4 ч. 1 ст. 184 КПК України під час досудового слідства встановлено наявність ризику, передбаченого у п. п. 1, 2, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, і в обґрунтування застосування запобіжного заходу щодо ОСОБА_5 покладається необхідність запобігання спробам переховуватися від органу досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на свідків у кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється.

Застосування особистого зобов`язання, особистої поруки, домашнього арешту, застави не зможе забезпечити своєчасного проведення основних слідчих дій та контролю за місцем перебування підозрюваного, а тому є підстави вважати, що інші більш м`які запобіжні заходи не зможуть запобігти заявленим ризикам, зазначеним в ч. 1 ст. 177 КПК України, і не зможуть гарантувати виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків.

Запобігти вказаним ризикам неможливо шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів, ніж тримання під вартою тому, що реалізувати вказані ризики можливо лише перебуваючи на свободі.

В судовому засіданні прокурор та слідчий повністю підтримали клопотання щодо застосування відносно ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, просили його задоволити з підстав викладених у ньому.

Підозрюваний та його захисник в судовому засіданні просив запобіжний захід не пов`язаний з позбавленням волі домашній арешт.

Заслухавши думку учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи, слідчий суддя приходить до висновку, що клопотання підлягає до задоволення з наступних підстав.

В судовому засіданні встановлено, що Слідчим управлінням Головного управління Національної поліції в Рівненській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000568 від 27.06.2025, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 263 КК України.

28.01.2026 ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , о 19 год 42 хв затримано в порядку ст. 615 КПК України.

За вищевказаних обставин, 28.01.2026 о 19 год 35 хв ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28 ч. 1 ст. 263 КК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Згідно п. 5 ч. 2 ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки.

Як передбачено ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, законним та обґрунтованим визнається арешт особи, коли він є необхідним для запобігання вчиненню нею правопорушення чи її втечі після його вчинення, а також для забезпечення виконання будь-якого обов`язку, встановленого законом.

Згідно п. п. 3, 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод і практики Європейського суду з прав людини, обмеження права особи на свободу та особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

При цьому, відповідно до практики Європейського суду з прав людини, висновки про ступінь ризиків та неможливості запобігання їм застосування більш м`яких запобіжних заходів, мають бути зроблені за результатами сукупного аналізу обставин кримінального правопорушення та особливості підозрюваного і його поведінки.

Враховуючи, що поняття «обґрунтована підозра» не визначене у національному законодавстві та, виходячи з положень ч. 5 ст. 9 КПК України, слід взяти до уваги позицію Європейського суду з прав людини, відображену у пункті 175 рішення від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», відповідно до якої «термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (рішення у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року, п. 32, Series A, №182), те що вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення (рішення у справі «Мюррей проти Об`єднаного Королівства» від 28 жовтня 1994 року, «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року).

Слідчий, звертаючись з клопотанням про застосування щодо підозрюваного запобіжного заходу у виді тримання під вартою, та прокурор при розгляді клопотання довели про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_5 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28 ч. 1 ст. 263 КК України.

Так, Обґрунтування ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, тобто переховуватися від органу досудового розслідування та/або суду, є те, що відповідно до ст. 12 КК України кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 263 КК України відносяться до категорії тяжких кримінальних правопорушень, за вчинення якого передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 3 до 7 років. Тяжкість ймовірного покарання та суворість можливого вироку значно підвищують ймовірність ризику переховування від органів досудового розслідування та/або суду. З матеріалів провадження також вбачається, що підозрюваний володіє паспортом громадянина України для виїзду за кордон, обізнаний з правилами перетину державного кордону, має змогу його перетинати як законно так і в не законний спосіб. Також під час обшуку за місцем проживання ОСОБА_5 було виявлено та вилучено паспорт громадянина російської федерації та паспорт громадянина союзу радянський соціалістичних республік.

Крім того, враховуючи воєнний стан в Україні, підозру у вчинені резонансного злочину, вчиненого під час такого стану, з явним цинізмом по відношенню до інтересів держави існує ризик втечі підозрюваного за межі України з метою переховування від органу досудового розслідування та суду.

Відповідно до рішення ЄСПЛ від 12.03.2013 у справі «Волосюк проти України» тяжкість обвинувачення може бути достатньою причиною разом з іншими для обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

У справі «Ілійков проти Болгарії» № 33977/96 від 26.07.2001 ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Обґрунтування ризику, передбаченого п. 2 ч. 1 ст. 177 КПК України, тобто знищити, сховати та спотворити будь-яку із речей та документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, є те що ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 263 КК України, а саме незаконному носінні, зберіганні, придбанні та збуті вогнепальної зброї та бойових припасів без передбаченого законом дозволу, вчиненому за попередньою змовою групою осіб, а в ході досудового розслідування, на даний час не встановлено весь механізм злочину, не встановлено також інших учасників вказаної групи осіб та місце зберігання вогнепальної зброї та бойових припасів, інших речей та документів, а тому, існує ризик того, що підозрюваний знищить, сховає або спотворить речі та документи, які мають відношення до вчинення кримінального правопорушення.

Обґрунтування ризику, передбаченого ч. 3 та ч. 4 ст. 177 КПК України, тобто незаконно впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні та перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином вказаний ризик підтверджується тим, що ОСОБА_5 може шляхом умовляння, залякування та здійснення інших активних дій може впливати на свідка ОСОБА_7 та інших свідків із метою надання ними показань для покращення свого становища. Водночас, ОСОБА_5 являється діючим командиром добровольчого формування, має широке коло зв`язків та впливу і має доступ до зброї та бойових припасів, має можливість перебувати у місцях, де знаходиться зброя та боєприпаси, що може бути використано для впливу на свідків з метою зміни їх показань або взагалі відмову від їх надання. Слід зазначити, що ризик незаконного впливу на свідків залишається актуальним з огляду на встановлену КПК України процедуру отримання показань від осіб, які є свідками, у кримінальному провадженні, а саме усно шляхом допиту особи в судовому засіданні відповідно до положень ст. 23 КПК України. Суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання. Тобто, ризик впливу на свідків існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й в подальшому на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від свідків та дослідження їх судом.

Крім того, на даний час досудовим розслідуванням проводиться перевірка факту причетності інших осіб до вчинення злочину ОСОБА_5 , встановлення можливого місця зберігання вогнепальної зброї та бойових припасів, факт їх можливого привласнення з однієї із військових частин чи незаконного заволодіння у зоні проведення бойових дій, а відтак останній може здійснювати вплив на невстановлених на даний час досудовим розслідуванням осіб з метою перешкоджання встановленню істини у справі.

Обґрунтування ризику, передбаченого п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, тобто вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, є те, що ОСОБА_5 підозрюється у збуті бойових припасів під час воєнного стану. Також, на даний час досудовим розслідуванням не встановлено місця придбання ОСОБА_5 вогнепальної зброї та бойових припасів, невстановлено всіх осіб, причетних до цього, оскільки вилучені предмети являються бойовою нарізною вогнепальною стрілецькою зброєю та боєприпасами до вогнепальної стрілецької зброї, не виключається обставина, що ОСОБА_8 привласнив їх під час проходження служби із використанням свого становища командира добровольчого формування, що може вказувати на можливе вчинення ним іншого кримінального правопорушення, передбаченого Кримінальним кодексом України.

Окрім цього, підозрюваний ОСОБА_5 являється діючим командиром добровольчого формування, має вільний доступ до зброї та бойових припасів, має можливість перебувати у місцях, де знаходиться зброя та боєприпаси, органом досудового розслідування задокументовано 1 епізод вчинення ОСОБА_5 збуту вогнепальної зброї та боєприпасів, а тому наявний ризик вчинення нових злочинів ОСОБА_5 .

Таким чином, з урахуванням наведеного, є необхідним застосувати відносно підозрюваного ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді взяття під варту.

Даних, які б вказували на неможливість застосування до підозрюваного вказаного запобіжного заходу, не встановлено.

Разом з тим, відповідно до ч. 3 ст. 183 КПК України, слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

Отже, задовольняючи клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя вважає за необхідне визначити підозрюваній розмір застави.

Відповідно до ч. 4 ст. 182 КПК України розмір застави визначається слідчим суддею, судом з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

Відповідно до ч. 5 ст. 182 КПК України, щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину, розмір застави визначається від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. У виключних випадках, якщо слідчий суддя, суд встановить, що застава у зазначених межах не здатна забезпечити виконання особою, що підозрюється, обвинувачується у вчиненні тяжкого або особливо тяжкого злочину, покладених на неї обов`язків, застава може бути призначена у розмірі, який перевищує вісімдесят чи триста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб відповідно.

Виходячи з практики Європейського суду з прав людини, розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри, при якому перспектива втрати застави буде достатнім стримуючим засобом, щоб відбити у особи, щодо якої застосовано заставу, бажання будь-яким чином перешкоджати встановленню істини у кримінальному провадженні; рішення суду повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Таким чином суд, визначаючи розмір застави бере до уваги обставини, встановлені ст. 177, 178 КПК України, вимоги ст. 182 КПК України та позицію Європейського суду з прав людини, відповідно до якої сума застави повинна визначатись тим ступенем довіри, при якому перспектива втрати застави у випадку ухилення від слідства та суду, буде достатнім стримуючим засобом, щоб відбити у особи, щодо якої застосовано заставу, бажання будь-яким чином перешкоджати встановленню істини у кримінальному провадженні, а тому вважає, що підозрюваному ОСОБА_5 слід визначити заставу у розмірі 100 прожиткових мінімуму для працездатних осіб, що становить 332800 гривень, оскільки саме така сума співмірна з наявними ризиками та може забезпечити виконання процесуальних обов`язків.

Саме такий розмір застави, на думку слідчого судді, є справедливим, здатний забезпечити високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів в даному кримінальному провадженні, не порушує права підозрюваного, та підстав вважати його завідомо непомірним для нього суд не вбачає.

Окрім цього, застосовуючи альтернативний запобіжний захід у виді застави, слідчий суддя вважає за необхідне покласти на підозрюваного обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України.

Відповідно до ч. 4 ст. 202 КПК України, підозрюваний, обвинувачений звільняється з-під варти після внесення застави, визначеної слідчим суддею, судом в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, якщо в уповноваженої службової особи місця ув`язнення, під вартою в якому він перебуває, відсутнє інше судове рішення, що набрало законної сили і прямо передбачає тримання цього підозрюваного, обвинуваченого під вартою.

Керуючись ст. ст. 131-132, 176, 177, 181, 183, 194, 196, 199, 205 КПК України, слідчий суддя,

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання задоволити.

Застосувати відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця смт. Зарічне, Вараського (колишнього Зарічненського) району Рівненської області, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строком 60 днів, тобто до 28.03.2026.

Утримувати ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в Державній установі "Рівненський слідчий ізолятор" - м. Рівне, вул. Дворецька, 116.

Одночасно визначити заставу у розмірі 100 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 332 800 (триста тридцять дві тисячі вісімсот) гривень, у національній грошовій одиниці, яка може бути внесена як самим підозрюваним, так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем) за наступними реквізитами: Код отримувача (код за ЄДРПОУ) 26259988, Банк отримувача, ДКСУ, м. Київ, Код банку отримувача (МФО) 820172, Рахунок отримувача UA0010559.

Підозрюваний або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу у розмірі, визначеному в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою протягом дії ухвали.

У разі внесення застави покласти на підозрюваного обов`язки:

- прибувати за викликом до слідчого, прокурора та суду;

- не відлучатись із населеного пункту, в якому він зареєстрований, проживає, без дозволу слідчого або прокурора;

- повідомляти слідчого, або прокурора про зміну свого місця проживання;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд і в`їзд в Україну.

Роз`яснити підозрюваному, що у разі внесенні застави у визначеному у даній ухвалі розмірі, оригінал документу з відміткою банку, який підтверджує внесення на депозитний рахунок має бути наданий уповноваженій особі Державній установі «Рівненський слідчий ізолятор».

У разі внесенні застави та з моменту звільнення підозрюваного з-під варти внаслідок внесення застави, визначеної у даній ухвалі, підозрюваний зобов`язаний виконувати покладені на нього обов`язки, пов`язані із застосуванням запобіжного заходу у вигляді застави.

З моменту звільнення з-під варти у зв`язку з внесенням застави підозрюваний вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у вигляді застави.

Визначити строк дії ухвали та строк дії покладених обов`язків, у разі внесення застави встановити до 28.03.2026.

Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Копію ухвали направити на виконання уповноваженій особі ДУ "Рівненський слідчий ізолятор", вручити учасникам судового розгляду.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Рівненського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя