УХВАЛА

17 лютого 2026 року

м. Київ

справа № 386/114/23

провадження № 51-4278 ск 25

Верховний Суд колегією суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:

головуючої ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

перевіривши касаційну скаргу ОСОБА_4 на судові рішення щодо неї,

встановив:

У касаційній скарзі від 22 грудня 2025 року ОСОБА_4 просила скасувати постанову начальника СД Голованівського РВП ГУНП в Кіровоградській області ОСОБА_5 від 19 серпня 2024 року про закриття кримінального провадження № 0000029 від 17 серпня 2020 року та визнати за нею право власності на житловий будинок.

В поданій касаційній скарзі ОСОБА_4 не вказувала на конкретні порушення закону, що можуть бути підставами для скасування або зміни судових рішень, які, на її думку, було допущено судом (судами) при його (при їх) постановленні, та не зазначала, яким чином вказані порушення перешкодили чи могли перешкодити суду (судам) ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.

Крім того ОСОБА_4 у прохальній частині касаційної скарги висувала вимоги, які не узгоджувалися із положеннями ст. 436 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК).

У зв`язку із допущеними недоліками Суд ухвалою від 24 грудня 2025 року касаційну скаргу ОСОБА_4 залишив без руху, надавши їй п`ятнадцятиденний строк для усунення недоліків з дня отримання цієї ухвали.

На виконання вимог ухвали Верховного Суду від 24 грудня 2025 року ОСОБА_4 подала касаційну скаргу, в якій не дотрималася положень КПК.

Так, ч. 2 ст. 424 КПК, серед іншого, зазначено, що предметом перегляду суду касаційної інстанції можуть бути ухвали суду апеляційної інстанції, якщо вони перешкоджають подальшому кримінальному провадженню, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Разом із тим, наводячи у касаційній скарзі на усунення недоліків вимоги про:

- скасування постанови слідчої ОСОБА_5 про закриття кримінального провадження № 0000029 від 17 червня 2020 року;

- визнання права власності за житловим будинком по АДРЕСА_1 за ОСОБА_4 ,

ОСОБА_4 повторно не зазначає положень кримінального процесуального закону, які регулюють можливість звернення з такими вимогами саме до суду касаційної інстанції.

Зі змісту касаційної скарги, яка надійшла на усунення недоліків, вбачається, що ОСОБА_4 , серед іншого, не погоджується з ухвалою Кропивницького апеляційного суду від 06 жовтня 2025 року, якою повернуто її апеляційну скаргу.

При цьому, п. 4 ч. 2 ст. 427 КПК передбачено, що у касаційній скарзі повинно бути зазначено обґрунтування вимог особи, яка подала касаційну скаргу, із вказівкою на те, у чому полягає незаконність чи необґрунтованість судового рішення.

Згідно з положеннями ст. 438 КПК підставами для скасування чи зміни судового рішення судом касаційної інстанції є: істотне порушення вимог кримінального процесуального закону; неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність; невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого.

Однак у касаційній скарзі на усунення недоліків ОСОБА_4 не навела конкретних порушень із вказівками на незаконність чи необґрунтованість судового рішення, ухваленого судом апеляційної інстанції саме при поверненні апеляційної скарги останньої, які б, з огляду на положення ст. 438 КПК, могли би бути підставою для скасування або зміни судового рішення судом касаційної інстанції та взагалі не зазначила будь-яких вимог щодо цього рішення.

Відповідно до положень п. 1 ч. 3 ст. 429 КПК касаційна скарга повертається, якщо особа не усунула недоліки касаційної скарги, яку залишено без руху.

На підставі викладеного, керуючись пунктом 1 частини 3 статті 429 КПК, Суд

постановив:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 на судові рішення щодо неї повернути.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3