печерський районний суд міста києва
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 грудня 2025 року м. Київ

Слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання власника майна ОСОБА_3 про скасування арешту майна, накладеного ухвалою колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду від 15.10.2025, в рамках кримінального провадження № 0001144 від 15.10.2024,

за участі прокурора ОСОБА_4

власника майна ОСОБА_3

В С Т А Н О В И В :

24.10.2025 до провадження слідчого судді Печерського районного суду м. Києва надійшло клопотання власника майна ОСОБА_3 про скасування арешту майна, накладеного ухвалою колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду від 15.10.2025, в рамках кримінального провадження № 0001144 від 15.10.2024.

Просить скасувати арешт майна, накладений ухвалою колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду від 15.10.2025, на майно, а саме: грошові кошти, у розмірі 42 500 доларів США, оскільки є особистою власністю заявника законність походження яких була задекларована у березні 2025 року, при подачі щорічної декларації особи уповноваженої на виконання функцій держави та місцевого самоврядування за 2024 рік.

В обґрунтування поданого клопотання зазначено, що арешт було накладено безпідставно, необґрунтовано, також посилається на те, що при накладенні арешту не було враховано відсутність правової підстави для арешту майна, а відтак наявні підстави якими законодавець зумовлює скасування накладеного арешту.

В судовому засіданні наполягав на скасуванні арешту з підстав зазначених у клопотанні. Додатково вказавши на незаконне проведення слідчих та процесуальних дій слідчими ДБР стосовного нього, як начальника відділу процесуального керівництва при провадженні досудового розслідування територіальними органами поліції та підтримання публічного обвинувачення Херсонської обласної прокуратури, враховуючи доктрину «плодів отруєного дерева», незаконність вилучення вказаних грошових коштів.

Прокурор у судовому засіданні заперечив проти скасування арешту, вказуючи про відповідність арештованого майна вимогам ст. 98 КПК України, та процесуальну допустимість накладення арешту на майно третьої особи у межах кримінального провадження.

З`ясувавши правову позицію сторін, дослідивши матеріали кримінального провадження долученні сторонами до матеріалів скарги, слідчий суддя, приходить до наступних висновків.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 174 КПК України, підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.

Таким чином, виходячи з наведених положень ст. 174 КПК України, питання про скасування арешту розглядається слідчим суддею за відповідним зверненням осіб, визначених частиною першої цієї статті.

Слідчим суддею встановлено, що Головним слідчим управлінням Державного бюро розслідувань здійснювалось досудове розслідування кримінального провадження № 0001144 від 15.10.2024.

У рамках вказаного кримінального провадження ухвалою слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 20.08.2025, у справі № 757/38328/25-к, накладено арешт на майно вилучене під час обшуку за місцем мешкання ОСОБА_3 , а саме: дві купюри по 100 доларів США кожна із наступними серіями та номерами: QL 30546966 A та QL 30553534 A, які збігаються із серією та номерами купюр, які вручались ОСОБА_5 , з метою документування злочинної діяльності працівників УСР в Херсонській області, мобільний телефон Iphone 14 Pro Max та ноутбук Acer, в якому містяться файли що містять текстові документи, довідки по кримінальному провадженні №00002998, №0000791 та №0000086. В задоволенні іншої частині клопотання прокурора, відмовлено. Ухвалою колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду від 15.10.2025 задоволена апеляція прокурора, ухвала слідчого судді від 20.08.2025, у справі № 757/38328/25-к скасована, накладено арешт на все майно вилучене під час обшуку за місцем мешкання ОСОБА_3 в тому числі грошові кошти у сумі 42500 доларів США купюрами по 100 доларів США.

01 серпня 2025 року постановою слідчого ГСУ ДБР все майно, яке було тимчасово вилучене під час проведення обшуку за місцем мешкання ОСОБА_3 , у встановленому порядку було визнано речовим доказом у цьому кримінальному провадженні. Вказана постанова, за висновками колегії судді апеляційної інстанції, містить належне обґрунтування відповідності вилученого під час обшуку майна критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України, тобто в ній обґрунтовано визначено, що всі речі і документи, які були вилучені під час обшуку, зберегли на собі сліди вчинення злочину, а також містять відомості, які можуть бути використані як доказ обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

Накладаючи арешт на майно, колегія суддів апеляційного суду виходила з того, що є достатні підстави вважати, що майно, на яке просить накласти арешт прокурор, відповідає критеріям визначеним ст. 98 КПК України, а тому є підстави для накладення арешту на майно з метою збереження речових доказів.

Як визначено ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Відповідно до ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав і основоположних свобод, який ратифікований Верховною Радою України 17 липня 1997 року, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Європейський суд з прав людини через призму своїх рішень неодноразово акцентував увагу на тому, що володіння майном повинно бути законним (див. рішення у справі "Іатрідіс проти Греції" [ВП], заява № 31107/96, п. 58, ECHR 1999-II). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (див. рішення у справі "Антріш проти Франції", від 22 вересня 1994 року, Series А № 296-А, п. 42, та "Кушоглу проти Болгарії", заява №48191/99, пп. 49 - 62, від 10 травня 2007 року). Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити "справедливий баланс" між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (див., серед інших джерел, рішення від 23 вересня 1982 року у справі "Спорронг та Льонрот проти Швеції", пп. 69 і 73, Series A № 52). Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (див., наприклад, рішення від 21 лютого 1986 року у справі "Джеймс та інші проти Сполученого Королівства", n. 50, Series A № 98).

При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадженні слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою, гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб; умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Відповідно до п. 7 ч. 2 ст. 131 Кримінального процесуального кодексу України одним із заходів забезпечення кримінального провадження є арешт майна.

Слідчий суддя дослідивши матеріали, вважає, що доводи клопотання про скасування арешту є необґрунтованими, оскільки на час винесення ухвали про накладення арешту на майно, існували підстави для такого арешту, крім того слідчим суддею не встановлено, що в подальшому застосуванні арешту відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано. Відсутність відомостей про оголошення ОСОБА_3 , підозри у вчиненні кримінального правопорушення пов`язаного із корупцією, не виключає обґрунтованості висновків того, що на цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна, а слідчий суддя на даній стадії не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності та допустимості для встановлення вини чи її відсутності у фізичної або юридичної особи за вчинення злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність тієї або іншої особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї заходів забезпечення кримінального провадження, одним із яких і є накладення арешту на майно.

Таким чином, слідчий суддя вважає накладений арешт на майно є обґрунтованим, з урахуванням наслідків від вжиття такого заходу забезпечення кримінального провадження для інших осіб та забезпечивши розумність і співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, у зв`язку з чим клопотання про скасування арешту не підлягає задоволенню.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 174, 303, 305-307 309 КПК України, слідчий суддя, -

П О С Т А Н О В И В :

В задоволенні клопотання власника майна ОСОБА_3 про скасування арешту майна, відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_6