Провадження №11-сс/801/908/2025
Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 листопада 2025 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі:

головуючого-судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 ,

ОСОБА_4 ,

з секретарем судового засідання ОСОБА_5 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

підозрюваного

у режимі відеоконференції ОСОБА_8 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 , на ухвалу слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області від 24.10.2025, якою задоволено клопотання слідчого та продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою із визначеним розміром застави, відносно підозрюваного

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Лоскутівка Попаснянського району Луганської області, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , громадянина України, раніше не судимого,

у кримінальному провадженні № 0000827, внесеного до ЄРДР 08.08.2025, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 307 КК України,

В С Т А Н О В И В:

Ухвалою слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області віл 24.10.2025 підозрюваному ОСОБА_8 був продовжений запобіжний захід у вигляді тримання під вартою із визначеним розміром застави, у кримінальному провадженні № 0000827, внесеного до ЄРДР 08.08.2025, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 307 КК України.

Дане рішення слідчий суддя мотивує тим, що обставини про які зазначав слідчий у своєму клопотанні продовжують існувати і на момент розгляду клопотання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, а тому інший запобіжний захід не буде доцільним на даній стадії досудового розслідування.

Так, не погодившись із даною ухвалою слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області віл 24.10.2025, захисник ОСОБА_7 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 , подав апеляційну скаргу, у якій просив скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову, якою застосувати до підозрюваного ОСОБА_8 менш суворий запобіжний захід у вигляді домашнього арешту в нічну пору доби.

Апеляційну скаргу мотивує тим, що ухвала слідчого судді постановлена з порушенням вимог кримінального процесуального закону. Дані, які покладені в основу підозри, належним чином не підтверджені, а докази, додані до клопотання, не містять достатніх відомостей, передбачених ст. 91 КПК України.

Захисник зазначає, що у клопотанні слідчого не наведено належних доказів, які б обґрунтовували наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України. Посилання на ці ризики є формальними, не підтвердженими матеріалами справи, а тому висновок слідчого судді про їх наявність є безпідставним.

Крім того, у клопотанні не було зазначено виняткових обставин, що виправдовують застосування більш суворого запобіжного заходу, ніж домашній арешт або особисте зобов`язання. Слідчий суддя не взяв до уваги, що підозрюваний має постійне місце проживання, позитивну характеристику, не судимий, є особою похилого віку, інвалідом третьої групи, хворим на хронічні захворювання, що виключає ризики ухилення від слідства.

Також вказується, що розмір застави у сумі 500 000 грн визначено без урахування вимог ч. 4 ст. 182 КПК України, без оцінки майнового та сімейного стану підозрюваного, що призвело до призначення застави, яка є надмірною та фактично позбавляє його права скористатися цим запобіжним заходом.

Захисник ОСОБА_7 у своїй апеляційній скарзі наголошує, що слідчий суддя безпідставно визнав наявними ризики переховування, впливу на свідків чи перешкоджання провадженню, не наводячи доказів їх існування, а лише повторюючи загальні формулювання закону. Висновки суду є припущеннями і не ґрунтуються на конкретних фактах.

Додатково вказує, що відповідно до ст. 178 КПК України суд повинен оцінити наявність ризиків та можливість запобігання їм шляхом покладення процесуальних обов`язків, проте цього зроблено не було. Суд не навів обставин, які б свідчили про неможливість застосування більш м`якого запобіжного заходу.

Апеляційну скаргу також обґрунтовано тим, що ОСОБА_8 має міцні соціальні зв`язки, постійне місце проживання, готовий з`являтися до слідчого чи суду за першою вимогою, носити електронний засіб контролю, не спілкуватися зі свідками, не відвідувати визначені місця тобто здатен виконувати всі процесуальні обов`язки, визначені законом без застосування тримання під вартою.

Враховуючи наведене, захисник просить скасувати ухвалу слідчого судді та застосувати до підозрюваного запобіжний захід у вигляді домашнього арешту з покладенням відповідних обов`язків.

Колегія суддів, вислухавши думку захисника ОСОБА_7 та підозрюваного ОСОБА_8 , які просили апеляційну скаргу задовільнити, скасувати ухвалу слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області віл 24.10.2025, позицію прокурора, який заперечував щодо задоволення вказаної апеляційної скарги, дослідивши матеріали кримінального провадження та доводи апеляційної скарги, прийшла до висновку, що апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 , який діє в інтересах ОСОБА_8 , слід задоволити частково, із наступних підстав.

Згідно з ч. 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу.

Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

На підставі ст. 419 КПК України, ухвала апеляційного суду має містити належне обґрунтування прийнятого рішення, з викладенням мотивів, оцінкою доводів апеляційної скарги, посиланням на докази, досліджені під час судового розгляду, а також поясненням, чому саме ці докази були прийняті чи відхилені.

Оскільки кожна кримінальне провадження має унікальні фактичні обставини, суд не має права діяти за шаблоном чи формально, а зобов`язаний ухвалювати рішення, які є персоніфікованими, із врахуванням індивідуальних особливостей справи, конкретного підозрюваного та специфіки доводів сторін у межах відповідного провадження.

Судом апеляційної інстанції з матеріалів судової справи було встановлено, що ОСОБА_9 , діючи за попередньою змовою з ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , маючи умисел на незаконне зберігання наркотичних засобів з метою збуту, переслідуючи корисливу мету, діючи умисно, всупереч вимогам Закону України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори» та «Про заходи протидії незаконному обігу наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів та зловживанню ними», з метою особистого збагачення у невстановлений час, але не пізніше травня 2025 року здійснили на земельній ділянці з кадастровим номером :02:000:0237 у межах географічних координат 49°26'09.8 - 27°53'52.6 поблизу с. Шевченка Літинської територіальної громади Хмільницького району Вінницької області, посів близько 3000 кущів конопель та надалі вирощували їх.

У подальшому, ОСОБА_9 ОСОБА_11 та ОСОБА_10 залучили до протиправної діяльності ОСОБА_8 , ОСОБА_12 та ОСОБА_13 . Зазначені особи, діючи за попередньою змовою, здійснювали збір вирощених рослин коноплі, сушили та зберігали їх в заздалегідь підготовлених місцях на вищезазначеній земельній ділянці з метою подальшого збуту.

Надалі, 28.08.2025 на земельній ділянці з кадастровим номером :02:000:0237 у межах географічних координат 49°26'09.8 - 27°53'52.6 проведено санкціонований обшук, у ході якого вилучено 1383 зібраних фрагменти кущів рослин роду Коноплі та речовину рослинного походження масою 3,8 кг, які сушилися та зберігалися з метою їх подальшого збуту.

Установлено, що фрагменти рослин в кількості 1 383 (тисяча триста вісімдесят три) одиниці та речовина рослинного походження, вилучені під час обшуку, є канабісом, який відноситься до наркотичних засобів та рослин, обіг яких обмежено загальною масою (в перерахунку на висушену речовину) 153645,69 г, який група осіб, до складу якої входив ОСОБА_8 , незаконно зберігала з метою збуту.

Відповідно до Таблиці II Списку № 1 «Переліку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 06.05.2000 № 770, канабіс віднесений до наркотичних засобів та рослини, обіг яких обмежено, та маса канабісу, що перевищує 2500 г визначається особливо великим розміром.

28.08.2025 за результатами розслідування ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю с. Лоскутівка Попаснянського району Луганської області, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , громадянину України, повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 307 КК України, тобто у незаконному виробництві, зберіганні з метою збуту наркотичних засобів, вчиненому за попередньою змовою групою осіб, в особливо великих розмірах.

Підозра ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення обґрунтовується наступними доказами:

?протоколом про результати проведення негласної слідчої (розшукової) дії обстеження публічного місця з метою негласного виявлення та вилучення зразків для дослідження від 21.08.2025;

?протоколом обшуку від 28.08.2025;

?висновками експертів;

?протоколом огляду мобільного телефону належного ОСОБА_11 від 04.10.2025;

?протоколом огляду оптичного носія інформації «MHI micro SD AGI 32GB»;

?протоколом проведення обшуку 28.08.2025 за місцем проживання ОСОБА_11 ;

?та іншими матеріалами кримінального провадження.

Ухвалою слідчого судді Вінницького міського суду від 29.08.2025 до підозрюваного ОСОБА_8 застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою, строком на 60 днів та визначено заставу в розмірі 500 000 гривень. У разі внесення застави на підозрюваного ОСОБА_8 покладено обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України.

Ухвалою слідчого судді Вінницького міського суду від 22.10.2025 строк досудового розслідування вказаного кримінального провадження продовжено до 5 місяців, тобто до 28.01.2026.

Так, із матеріалів судової справи слідує, що ОСОБА_8 підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину, за який законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від семи до дванадцяти років, а тому може в будь-який момент без зайвих труднощів може покинути місце свого проживання під загрозою застосування суворої міри покарання може здійснити спроби переховуватись від слідства та суду, що являється ризиком, передбаченим п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, незаконно впливати на свідка, іншого підозрюваного, у цьому ж кримінальному провадженні, що являється ризиком, передбаченим п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, а також вчинити інше кримінальне правопорушення у якому підозрюється що являється ризиком, передбаченим п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існують хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Щодо обґрунтованості підозри, то колегія суддів погоджується з висновками слідчого судді, а саме, оскільки чинне законодавство не розкриває це поняття, враховуючи ст. ст. 8. 9 КПК України, слід керуватися позиціями Європейського суду з прав людини. Із точки зору практики ССПЛ обґрунтованість підозри - це певний стандарт доказування, який означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення. При чому факти, які викликали підозру, не обов`язково мають бути одного рівня з тими, які необхідні для того, щоб не лише обґрунтувати засудження, а й пред`явити обвинувачення, що є наступною стадією в процесі розслідування кримінальної справи.

При розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя вірно врахував вимоги п.п. 3,4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження прав особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою

Дослідивши матеріали клопотання з додатками, апеляційний суд приходить до висновку, що підозра щодо вчинення ОСОБА_8 вказаного кримінального правопорушення обґрунтована. Причетність ОСОБА_8 до вчинення інкримінованого правопорушення підтверджується достатньою мірою, для даної стадії кримінального провадження, доводиться доказами, які долучені слідчим до матеріалів клопотання та доведена прокурором при розгляді даного клопотання.

Колегія суддів погоджується, що на даний час наявні підстави у продовженні стосовно підозрюваного ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки встановлені ризики, визначені ст. 177 КПК України, які вказують на те, що застосування менш суворого запобіжного заходу не забезпечить його належну процесуальну поведінку та надасть можливість уникнути підозрюваному кримінальної відповідальності, шляхом переховування від органу досудового розслідування та суду.

При оцінці обставин, передбачених ст. 178 КПК України, суд першої інстанції вірно прийняв до уваги, що:

?наявні докази вчинення підозрюваним ОСОБА_8 особливо тяжкого кримінального правопорушення, є вагомими та допустимими, отриманими у встановленому КПК України порядку;

? у разі визнання винуватим, ОСОБА_8 загрожує покарання за тяжкий злочин у вигляді позбавлення волі на строк від 9 до 12 років з конфіскацією майна;

?раніше ОСОБА_8 не притягувався до кримінальної відповідальності.

Без застосування найсуворішого запобіжного заходу ОСОБА_8 може:

- переховуватись від органів досудового розслідування та суду;

- незаконно впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні;

- перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

А тому, колегія суддів прийшла до висновку, що слідчий суддя Вінницького міського суду вірно продовжив підозрюваному запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Апеляційний суд також бере до уваги, що ОСОБА_8 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 307 КК України, що відповідно до ст. 12 КК України відноситься до категорії особливо тяжких злочинів.

Санкція зазначеної статті передбачає покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 9 до 12 років з конфіскацією майна.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, наявний ризик того, що, усвідомлюючи суворість можливого покарання, підозрюваний може умисно ухилятися від органів досудового розслідування та суду.

Суворість санкції є одним із чинників, що обґрунтовує побоювання ухилення, і повинна оцінюватися судом у сукупності з іншими обставинами справи.

Водночас саме те, що злочин віднесений до категорії тяжких, вимагає від суду пошуку балансу між інтересами правосуддя та правами людини: з одного боку врахування високих ризиків, притаманних такій категорії злочинів, а з іншого обов`язку забезпечити пропорційність запобіжного заходу.

Ухвалою слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області від 29.08.2025 визначено заставу підозрюваному ОСОБА_8 у розмірі 500 000 грн.

24.10.2025 ухвалою слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області заставу залишено без змін у тому ж розмірі.

Колегія суддів із даним рішенням слідчого судді не погоджується із наступних підстав.

11.11.2025 у судовому засіданні колегії суддів було надано для ознайомлення повідомлення про зміну раніше повідомленої підозри від 11.11.2025, із якої вбачається, що ОСОБА_8 не є учасником організованої групи.

З урахуванням особи підозрюваного, а також відсутності даних про намагання його знищити докази чи впливати на інших підозрюваних у даному кримінальному провадженні, колегія суддів вважає можливим зменшити розмір застави, визначений слідчим суддею, оскільки попередній її розмір не відповідає реальній мірі участі підозрюваного у вчиненні злочину, його особистим та майновим обставинам, а також принципу співмірності запобіжного заходу з метою його застосування, передбаченому ст. 178 КПК України.

Зменшення розміру застави у даному випадку є обґрунтованим та пропорційним, забезпечить баланс між інтересами правосуддя та правами підозрюваного, відповідає характеру інкримінованих дій та рівню суспільної небезпеки його участі у злочині.

Європейський суд з прав людини у своїй усталеній практиці визнає, що ризик втечі особи є допустимою та достатньою підставою для обрання тримання під вартою відповідно до п. 1 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

У цьому контексті зменшення застави як альтернативного заходу дозволяє досягти належної рівноваги, оскільки гарантує виконання підозрюваним процесуальних обов`язків і водночас не створює надмірного втручання у його право на свободу

Відповідно до ч. 1 ст. 182 КПК України, застава полягає у внесенні грошових коштів у дохід держави з метою забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків. Застава виступає майновою гарантією належної процесуальної поведінки особи та альтернативою триманню під вартою у випадках, коли її застосування є достатнім для запобігання ризикам, визначеним ст. 177 КПК України.

Застосування меншого розміру застави у даному випадку сприятиме виконанню завдань кримінального провадження, а саме забезпечить належну поведінку підозрюваного, його явку до слідчого та суду, попередить ухилення від правосуддя та інші можливі перешкоди кримінальному провадженню. Одночасно внесення застави створює для підозрюваного додатковий стримуючий фактор, адже у випадку порушення ним покладених процесуальних обов`язків застава звертається у дохід держави.

Таким чином, суд апеляційної інстанції вважає, що поряд із залишенням чинним запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, доцільним є зменшення підозрюваному ОСОБА_8 альтернативного запобіжного заходу у виді застави у розмірі, здатному забезпечити виконання ним покладених процесуальних обов`язків.

Крім того, підозрюваний раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, є інвалідом 3 групи, що свідчить про відсутність у нього стійкої злочинної налаштованості.

Практика Європейського суду з прав людини, підтверджує те, що сама лише тяжкість інкримінованого злочину не може бути єдиною та достатньою підставою для обрання найсуворішого запобіжного заходу тримання під вартою.

У справі «Летельєр проти Франції» (рішення від 26.06.1991, заява № 12369/86) ЄСПЛ наголосив, що позбавлення свободи може бути виправданим лише тоді, коли органи влади наводять «відповідні та достатні підстави» для такого заходу, а також постійно перевіряють, чи залишаються ці підстави актуальними.

У справі «Ілійков проти Болгарії» (рішення від 26.07.2001, заява № 33977/96) Суд підкреслив, що абстрактне посилання на тяжкість злочину без конкретних аргументів щодо ризиків, передбачених законом, суперечить статті 5 Конвенції.

Таким чином, практика ЄСПЛ зобов`язує національні суди кожного разу оцінювати не лише тяжкість інкримінованого злочину, а й індивідуальні обставини конкретної особи, перевіряти пропорційність обмеження свободи та розглядати можливість застосування застави або інших більш м`яких заходів, які у достатній мірі забезпечать процесуальну поведінку підозрюваного.

У зв`язку з цим суд дійшов висновку, що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою є доцільним та обґрунтованим, однак апеляційний суд вважає за необхідне визначити альтернативний запобіжний захід у вигляді застави, яка відповідатиме тяжкості інкримінованого злочину, особі підозрюваного та забезпечить виконання ним покладених процесуальних обов`язків.

Керуючись ст.ст. 405, 407, 419, 422 КПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 , задовільнити частково.

Ухвалу слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області від 24.10.2025 - скасувати.

Клопотання старшого слідчого в особливо важливих справах слідчого управління ГУНП у Вінницькій області майора поліції ОСОБА_14 задовільнити частково.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді тримання під вартою.

Строк тримання під вартою діє протягом 60 (шістдесяти) днів, до 22.12.2025 включно.

Одночасно визначити ОСОБА_8 заставу в розмірі 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 242 240 (двісті сорок дві тисячі двісті сорок) гривень, які необхідно внести на спеціальний рахунок, визначений в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Підозрюваний або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу у розмірі, визначеному в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою протягом строку дії ухвали.

У разі внесення застави покласти на ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , наступні обов`язки:

?прибувати до слідчого та/або прокурора за першою вимогою;

?не відлучатись з населеного пункту, де він проживає без дозволу слідчого, прокурора або суду;

?повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання, роботи або навчання;

?утриматись від спілкування із особами, які являються свідками у даному кримінальному провадженні;

?здати на зберігання свій паспорт для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Якщо ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , не виконає покладені на нього обов`язки, то застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України й використовується у порядку, встановленому законом для використання коштів судового збору.

У разі звернення застави в дохід держави слідчий суддя, суд вирішує питання про застосування до підозрюваного, обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді застави у більшому розмірі або іншого запобіжного заходу з урахуванням положень частини сьомої статті 194 КПК України.

Ухвала апеляційного суду набуває законної сили з моменту оголошення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4