Справа № 302/34/26
Провадження № 1-кс/302/7/26
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.01.2026 селище Міжгір`я Закарпатської області

Слідчий суддя Міжгірського районного суду Закарпатської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , заступника начальника слідчого відділу ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 , його захисника адвоката ОСОБА_6 , розглянувши клопотання заступника начальника СВ ВП № 2 Хустського РУП ГУНП в Закарпатській області, про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Торунь Міжгірського району Закарпатської області, громадянина України, зі слів перебуває у фактичних шлюбних відносинах, з середньою спеціальною освітою, офіційно не працюючого, раніше не судимого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 345 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Заступник начальника СВ ВП № 2 Хустського РУП ГУНП в Закарпатській області ОСОБА_4 звернувся з клопотанням, погодженим із прокурором, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 в рамках кримінального провадження № 0000008 від 08.01.2026 року за підозрою ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 345 КК України.

В обґрунтування клопотання посилається на таке.

Досудовим розслідуванням встановлено, що 07.01.2026 року близько 22.45 годині ОСОБА_5 перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння та в групі з ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та іншими особами знаходячись на центральній вулиці неподалік будинку АДРЕСА_2 , з метою заподіяння тілесних ушкоджень працівнику поліції ВП № 2 Хустського РУП ГУНП в Закарпатській області ОСОБА_10 , достовірно знаючи про те, що останній є працівником правоохоронного органу, оскільки той перебував у форменому одязі поліцейського, на ґрунті раптової неприязні, яка виникла через професійну діяльність працівників поліції та яка не влаштовувала ОСОБА_5 та інших у групі з ним осіб, підійшов до службового автомобіля марки «PEUGEOT 301» реєстраційний знак НОМЕР_1 , почав погрожувати поліцейським ОСОБА_11 та ОСОБА_12 фізичною розправою, після чого наніс умисно декілька ударів правою рукою не менше трьох по голові ОСОБА_11 , в той час як останній сидів в службовому автомобілі. Не припиняючи своїх злочинних дій та протиправне заподіяння тілесних ушкоджень іншому поліцейському наздогнав вже ОСОБА_10 , якого попередньо повалив на землю ОСОБА_7 , почав наносити удари правою рукою по тілу і по голові не менше трьох разів та ногами по нижніх кінцівках не менше двох разів ОСОБА_10 . У результаті своїх протиправних дій ОСОБА_5 спричинив ОСОБА_11 тілесні ушкодження у вигляді забійної гематоми волосистої частини голови та ОСОБА_10 тілесні ушкодження у вигляді забійної гематоми шиї та поперекової ділянки, згідно консультаційних висновків спеціаліста КНП ЛПУ «Міжгірська РЛ».

10.01.2026 ОСОБА_5 оголошено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 345 КК України за кваліфікуючими ознаками умисне заподіяння працівникові правоохоронного органу легких тілесних ушкоджень у зв?язку з виконанням цим працівником службових обов`язків.

Посилаючись на ризики, передбачені пунктами 1, 3 частини першої статті 177 КПК України, у клопотанні заявлено про необхідність застосування до ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки, на думку сторони обвинувачення, підозрюваний, з метою уникнення відповідальності, може: переховуватися від органу досудового розслідування та/або суду; незаконно впливати на свідків, які безпосередньо могли бачити вказаний інцидент, оскільки проживають з ним в одному населеному пункті, а також з огляду на необхідність проведення слідчих (процесуальних) дій із такими особами; з метою зміни ними показань перешкоджати кримінальному провадженню та встановленню істини іншим чином.

В судовому засіданні заступник начальника слідчого відділу та прокурор підтримали клопотання із зазначених у ньому підстав.

Захисник підозрюваного адвокат ОСОБА_6 вважав клопотання безпідставним, а ризики вказані в ньому недоведеними, тому просив відмовити у задоволенні заявленого клопотання. Зауважив, що інший запобіжний захід не пов`язаний з позбавленням волі, зокрема домашній арешт, цілком забезпечить належну поведінку його підзахисного під час досудового розслідування та судового розгляду.

Підозрюваний підтримав позицію захисту, вину у вчиненні інкримінованого діяння визнав.

Вислухавши учасників провадження, дослідивши матеріали, додані до клопотання, слідчий суддя дійшов таких висновків.

Установлено, що слідчими СВ ВП № 2 Хустського РУП ГУНП в Закарпатській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000008 від 08.01.2026 року за підозрою ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 345 КК України.

10.01.2026 року ОСОБА_5 вручено письмове повідомлення про підозру у вчиненні зазначеного кримінального правопорушення.

Наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_5 інкримінованого йому кримінального правопорушення підтверджується сукупністю зібраних у кримінальному провадженні доказів, а саме: повідомленням на спеціальну лінію «102» про вчинення кримінального правопорушення; протоколом огляду місця події від 08.01.2026 року, під час якого зафіксовано сліди та уламки розбитих маячків зі службового транспортного засобу; протоколом допиту потерпілого ОСОБА_10 від 08.01.2026 року; протоколом допиту потерпілого ОСОБА_11 від 08.01.2026 року; протоколом допиту свідка ОСОБА_13 від 08.01.2026 року; протоколом допиту свідка ОСОБА_14 від 08.01.2026 року; протоколом допиту свідка ОСОБА_15 від 08.01.2026 року; консультаційними висновками з Міжгірської РЛ про виявлених тілесних ушкоджень у потерпілих; зізнавальними показами самого підозрюваного.

Згідно з частиною першою статті 131 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Відповідно до статті 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практики Європейського суду з прав людини, обмеження права особи на свободу й особисту недоторканість допускається лише у випадках, передбачених законом, та з додержанням встановленої процедури.

Тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом і застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України, крім випадків, визначених частинами шостою та восьмою статті 176 КПК України.

Домашній арешт полягає у забороні підозрюваному чи обвинуваченому залишати житло цілодобово або в певний період доби та може бути застосований до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

При цьому, відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини, висновки щодо наявності та ступеня ризиків, а також щодо неможливості запобігання їм шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів, мають ґрунтуватися на сукупному аналізі обставин кримінального правопорушення, даних про особу підозрюваного та його поведінки.

Відповідно до частини першої статті 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам здійснити дії, передбачені цією нормою. Підставою застосування запобіжного заходу, відповідно до частини другої статті 177 КПК України, є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення та наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може здійснити дії, визначені частиною першою цієї статті.

З урахуванням практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням має забезпечити баланс між правами підозрюваного та необхідністю охорони загальносуспільних інтересів, а оцінка ризиків повинна бути належно вмотивованою та спиратися на конкретні обставини.

Відповідно до частини першої статті 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 КПК України; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання відповідному ризику або ризикам.

Як визначено частиною четвертою статті 194 КПК України, якщо прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, що зазначений у клопотанні, та покласти на підозрюваного обов`язки, передбачені частиною п`ятою статті 194 КПК України.

За результатами дослідження матеріалів клопотання слідчий суддя дійшов висновку про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_5 кримінального правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 345 КК України.

Відповідно до пункту 3 частини другої статті 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою може бути застосований до раніше не судимої особи, яка підозрюється чи обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до п`яти років, виключно у разі, якщо прокурором, крім наявності підстав, передбачених статтею 177 КПК України, буде доведено, що, перебуваючи на волі, ця особа переховувалася від органу досудового розслідування чи суду, перешкоджала кримінальному провадженню або їй повідомлено про підозру у вчиненні іншого злочину.

Виходячи з того, що ОСОБА_5 інкриміновано вчинення нетяжкого злочину, за який законом передбачено покарання у виді обмеження волі на строк до п`яти років або позбавлення волі на той самий строк, беручи до уваги вагомість наданих доказів, наявність у підозрюваного постійного місця проживання, його вік, відсутність офіційного працевлаштування, слідчий суддя враховує наявність ризиків, передбачених пунктами 1 та 3 частини першої статті 177 КПК України, а саме можливість переховування від органів досудового розслідування та/або суду, а також можливість незаконного впливу на свідків.

Разом із тим, за сукупністю наведених обставин, з урахуванням даних про особу підозрюваного (наявність постійного місця проживання, проживання разом із матір?ю та братом, позитивна характеристика за місцем проживання, відсутність судимостей, визнання вини), а також за відсутності відомостей про те, що він, перебуваючи на волі, переховувався від органу досудового розслідування чи суду, перешкоджав кримінальному провадженню або йому повідомлено про підозру у вчиненні іншого злочину, слідчий суддя дійшов висновку, що сторона обвинувачення не довела ані наявності додаткових умов, передбачених пунктом 3 частини другої статті 183 КПК України, ані недостатності більш м`якого запобіжного заходу для запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні. За таких обставин підстав для застосування тримання під вартою немає, а належна процесуальна поведінка підозрюваного може бути забезпечена запобіжним заходом у вигляді цілодобового домашнього арешту з покладенням відповідних обов`язків.

Застосовуючи щодо підозрюваного запобіжний захід у виді домашнього арешту, слідчий суддя виходить із того, що такий захід є співмірним встановленим ризикам, відповідає характеру інкримінованого кримінального правопорушення, даним про особу підозрюваного та забезпечує досягнення мети, визначеної статтею 177 КПК України.

Слідчий суддя також бере до уваги, що матеріали кримінального провадження не містять відомостей, які б свідчили про переховування ОСОБА_5 від органів досудового розслідування чи суду, вчинення ним дій, спрямованих на перешкоджання кримінальному провадженню, або повідомлення йому про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення.

За таких обставин прокурором та слідчим не доведено наявності додаткових умов, передбачених пунктом 3 частини другої статті 183 КПК України, за яких до раніше не судимої особи, підозрюваної у вчиненні нетяжкого злочину, може бути застосований винятковий запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

З урахуванням викладеного слідчий суддя доходить висновку, що застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у цьому кримінальному провадженні є необґрунтованим та таким, що не відповідає вимогам статей 177, 183 КПК України, тоді як застосування більш м`якого запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту з покладенням передбачених законом процесуальних обов`язків є достатнім для забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного та запобігання встановленим ризикам.

Слідчий суддя усвідомлює характер інкримінованого кримінального правопорушення та наявність суспільного інтересу до обставин його вчинення. Водночас при вирішенні питання про застосування запобіжного заходу суд зобов`язаний керуватися виключно вимогами кримінального процесуального закону та не має права виходити за межі встановлених законом підстав, підміняти оцінку доказів припущеннями або надавати пріоритет міркуванням резонансності над принципом законності. За відсутності доведеності сукупності умов, прямо передбачених пунктом 3 частини другої статті 183 КПК України, застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є процесуально недопустимим, незалежно від характеру події, суспільного резонансу чи тяжкості інкримінованого діяння.

На підставі викладеного, керуючись статтями 176-178, 181, 183, 193-194, 196 КПК України, слідчий суддя

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання заступника начальника СВ ВП № 2 Хустського РУП ГУНП в Закарпатській області ОСОБА_4 про застосування до підозрюваного ОСОБА_5 запобіжного заходу у виді тримання під вартою задовольнити частково.

У застосуванні до підозрюваного ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відмовити.

Обрати підозрюваному ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, який полягає у забороні підозрюваному цілодобово залишати житло за адресою: АДРЕСА_1 , в межах строку досудового розслідування, тобто до 08 березня 2026 року.

Відповідно до частини 5 статті 194 КПК України зобов`язати ОСОБА_5 у строк до 08 березня 2026 року:

- прибувати до слідчого СВ ВП № 2 Хустського РУП ГУНП в Закарпатській області, органів прокуратури та суду за першою вимогою;

- цілодобово перебувати за місцем проживання: за адресою: АДРЕСА_1 ;

- здати на зберігання слідчому свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну;

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання;

- утримуватись від спілкування із потерпілими та свідками у даному кримінальному провадженні як особисто, так і будь-якими засобами зв`язку або через інших осіб, за винятком участі в процесуальних діях.

Ухвала діє в межах строку досудового розслідування, тобто до 08 березня 2026 року.

Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Роз`яснити, що у разі невиконання покладених на підозрюваного ОСОБА_5 обов`язків до нього може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід і накладено грошове стягнення від 0,25 прожиткового мінімуму для працездатних осіб до 2 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Роз`яснити підозрюваному ОСОБА_5 положення частини 5 статті 181 КПК України, а саме: працівники органу Національної поліції з метою контролю за поведінкою підозрюваного, обвинуваченого, який перебуває під домашнім арештом, мають право з`являтись до житла цієї особи, вимагати надати усні чи письмові пояснення з питань, пов`язаних із виконанням покладених на неї зобов`язань, використовувати засоби контролю.

Виконання ухвали суду покласти на орган Національної поліції за місцем проживання підозрюваного.

Контроль за виконанням ухвали суду покласти на слідчого, у провадженні якого перебуває кримінальне провадження.

Ухвала може бути оскаржена до Закарпатського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Повний текст ухвали суду складений 14.01.2026 року.

Слідчий суддя ОСОБА_1