04.11.2025 Суддя ОСОБА_1
Провадження № 1-кп/644/749/25
У Х В А Л А

04 листопада 2025 року Індустріальний районний суд м. Харкова в складі: головуючого - судді ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 , обвинуваченого ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в м. Харкові обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000291 у відношенні

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 ,

обвинуваченого за ч. 1 ст. 422 КК України, -

в с т а н о в и в :

В підготовчому судовому засіданні захисник ОСОБА_4 заявив клопотання про повернення обвинувального акту прокурору. В своїх письмових обґрунтуваннях вказав на те, що обвинувальний акт, складений та затверджений 25 вересня 2023 року відносно ОСОБА_5 , не відповідає вимогам ст. 291 КПК України, а тому підлягає поверненню з підстав вимог п. 1 ч. 2 ст. 291 КПК України. В обвинувальному акті зазначено про кримінальне провадження № 0000291 від 11.10.2022 року за ч. 1 ст. 422 КК України, в якому ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 422 КК України, в період з 18.01.2023 року по 01.02.2023 року, але такий факт не відповідає дійсності, оскільки відповідно до Витягу з ЄРДР від 11.10.2022 року та реєстру матеріалів до обвинувального акту, кримінальне провадження було зареєстровано за іншим фактом з кваліфікацією за ч.2 ст. 111 КК України. При викладені фактичних обставин в обвинувальному акті, сторона обвинувачення стверджує, що ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 422 КК України (арк. 10, 11, 12, 13 обвинувального акту). При викладені сформульованого обвинувачення в обвинувальному акті сторона обвинувачення стверджує, що ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 422 КК України (аркуші 15, 16, 17, 18 обвинувального акту). Підозра у вчиненні злочину певної особи чи осіб - це в першу чергу припущення сторони обвинувачення про причетність певної особи чи осіб до злочину, засноване на недостатніх, неповних, проміжних результатів досудового розслідування. Обвинувальний акт, в якому сторона обвинувачення виклала свої припущення, думки про можливе вчинення ОСОБА_5 кримінального правопорушення за ч. 1 ст. 422 КК України, не може бути твердженням про вчинення ОСОБА_5 злочину за ч. 1 ст. 422 КК України. Крім того, стороною обвинувачення фактичні обставини та сформульоване обвинувачення про передачу інформації військового характеру викладені в узагальненому значенні, яка відповідно до ст. 1.1.3 Зводу, начебто має ступінь секретності «Таємно», що позбавляє сторону захисту належним чином зрозуміти обвинувачення, оскільки обвинувальний акт не містить взагалі ніяких відомостей, що становлять державну таємницю. Крім того, згідно обвинувального акту ОСОБА_5 , як військовослужбовцю військової частини НОМЕР_1 , інкримінуються події, які відбулися в період з 18.01.2023 року по 01.02.2023 року, в той час як кримінальне провадження було зареєстровано по подіям, які відбулися у період з 29 вересня 2022 року по 11 жовтня 2022 року, тобто відомості обвинувального акту і Витягу з ЄРДР є різними за своєю суттю та не пов`язані між собою ніяким чином. Крім того, реєстр матеріалів досудового розслідування не містить відомостей ні про дату, ні про місце складання такого реєстру. Сторона захисту вважає, що вказані недоліки в обвинувальному акті не можуть бути усунутими під час судового розгляду, більш того вказані недоліки не дозволяють навіть розпочати судовий розгляд. Отже, на думку сторони захисту обвинувальний акт від 25.09.2023 року не відповідає вимогам КПК України і підлягає поверненню прокурору.

Обвинувачений ОСОБА_5 клопотання захисника підтримав і просив задовольнити з підстав, зазначених в письмових обґрунтуваннях.

Прокурор проти клопотання захисника заперечує посилаючись на те, що даний обвинувальний акт відповідає вимогам ст. 291 КПК України.

Відповідно до приписів ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти рішення про повернення обвинувального акту, якщо він не відповідає вимогам цього Кодексу.

Частиною 4 ст.110 КПК України передбачено, що обвинувальний акт є процесуальним рішенням, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування. Обвинувальний акт повинен відповідати вимогам, передбаченим у статті 291 цього Кодексу.

Статтею 291 КПК України встановлено конкретні вимоги до обвинувального акту. Даний перелік є вичерпним.

Виходячи з завдань підготовчого судового засідання, на стадії підготовчого судового розгляду встановлюється лише відповідність форми обвинувального акту вимогам, визначеним кримінальним процесуальним законом, як це передбачено ст. 291 КПК України, при тому, що оцінка викладених в обвинувальному акті обставин і їх відповідність формулі кваліфікації відноситься до стадії судового розгляду кримінального провадження.

З цього приводу Верховним Судом України у постанові № 5-328кс16 від 24.11.2016 викладено відповідний правовий висновок. Суд зазначив, що за змістом положень пункту 5 частини другої статті 291 КПК, обвинувальний акт має містити виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.

ККС ВС у своїй постанові від 29 листопада 2018 року (справа №662/693/16-к, провадження № 51-5773км18) зазначив, що відповідно до п. 13 ч. 1 ст. 3 КПК, обвинуваченням є твердження про вчинення певною особою діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність, висунуте в порядку, встановленому цим Кодексом.

На стадії досудового розслідування обвинувачення особи пов`язується з моментом складання обвинувального акту, що містить офіційну, сформовану на досудовому розслідуванні версію про вчинення особою діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність. Вищенаведене узгоджується з правовими висновками, викладеними у постанові Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 15 квітня 2024 року (справа №753/25892/21, провадження №51-3076кмо 23).

В постанові ОП ККС ВС від 15.01.2024 року по справі №683/694/20 зазначено, що Кримінальний процесуальний закон вимагає обов`язкового відображення трьох складників щодо висунутого обвинувачення: фактичних обставин кримінального правопорушення; правової кваліфікації (формули обвинувачення); формулювання обвинувачення. При цьому під формулюванням обвинувачення розуміється короткий виклад тексту диспозиції кримінально-правової норми, порушення якої інкримінується особі, фабула обвинувачення виступає фактичною моделлю вчиненого злочину, а юридичне формулювання (формула та формулювання обвинувачення) це правова модель злочину, вказівка на кримінально-правові норми, порушення яких інкримінується обвинуваченому.

У відповідності до вимог ст.291 КПК України направлений до суду обвинувальний акт щодо ОСОБА_5 містить в собі найменування кримінального провадження та його реєстраційний номер, анкетні відомості обвинуваченого, а також містить інші відомості, передбачені ч. 2 ст. 291 КПК України. Обвинувальний акт містить в собі виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і частини статті закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення. До обвинувального акту додаються додатки, визначені ч. 4 ст. 291 КПК України.

Так, в обвинувальному акті стосовно ОСОБА_5 зазначено, що він складений у кримінальному провадженні № 0000291 від 11.10.2022 року за обвинуваченням ОСОБА_5 за ч. 1 ст. 422 КК України. В обвинувальному акті міститься виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими на момент закінчення досудового розслідування. Обвинувальний акт містить виклад формулювання обвинувачення за ч. 1 ст. 422 КК України.

Щодо доводів сторони захисту про те, що обвинувальний акт не містить конкретних відомостей, що становлять державну таємниця, суд зазначає наступне.

Частиною 1 статті 517 КПК України передбачено, що досудове розслідування та судове провадження у кримінальному провадженні, яке містить відомості, що становлять державну таємницю, проводяться з дотриманням вимог режиму секретності.

Частиною 2 статті 517 КПК України передбачено, що процесуальні рішення не повинні містити відомостей, що становлять державну таємницю.

Таким чином, обвинувальний акт не повинен містити відомостей, що становлять державну таємницю. Обвинувальний акт, будучи процесуальним документом, має бути складений таким чином, щоб уникнути розголошення державної таємниці, яка може бути пов`язана з кримінальним провадженням.

Доводи захисника щодо повернення обвинувального акту прокурору не заслуговують на увагу і не є підставою для повернення обвинувального акту прокурору.

Суд бере до уваги, що обставини, на які посилається сторона захисту в своїх письмових обґрунтуваннях поданого клопотання, підлягають встановленню та дослідженню судом саме в судовому засіданні при розгляді обвинувального акту.

Приймаючи до уваги, що обвинувальний акт відповідає вимогам КПК України, що відсутні підстави для повернення обвинувального акту прокурору, суд відмовляє в задоволенні клопотання захисника про повернення обвинувального акту прокурору.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 291, 314-316, 369 КПК України, - суд

п о с т а н о в и в :

В задоволенні клопотання захисника ОСОБА_4 про повернення обвинувального акту прокурору по кримінальному провадженню № 0000291 за обвинуваченням ОСОБА_5 за ч. 1 ст. 422 КК України, - відмовити.

Ухвала суду оскарженню не підлягає.

Суддя: