Справа № 650/624/26
провадження № 1-кп/650/105/26
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 лютого 2026 року селище Велика Олександрівка

Великоолександрівський районний суд Херсонської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченої ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду заяву судді ОСОБА_8 про самовідвід у кримінальному провадженні № 0002205 від 25.10.2024 стосовно ОСОБА_4 та ОСОБА_9 , обвинувачених у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.191, ч.1 ст.366 КК України,

в с т а н о в и в :

В провадженні судді Великоолександрівського районного суду Херсонської області ОСОБА_8 перебуває зазначене кримінальне провадження.

Під час розгляду вказаної справи суддею було заявлено самовідвід з огляду на те, що між суддею та обвинуваченою ОСОБА_4 тривалий час існують особисті дружні стосунки, які об`єктивно можуть викликати сумнів у неупередженості та безсторонності судді під час здійснення правосуддя, що відповідно до вимог статей 75, 80 КПК України унеможливлює подальшу участь судді у розгляді даного кримінального провадження та є підставою для заявлення самовідводу.

На судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 підтримав заяву судді ОСОБА_8 про самовідвід та просив її задовольнити, зазначивши, що заявлений самовідвід відповідає вимогам кримінального процесуального законодавства, а наведені суддею обставини можуть об`єктивно викликати сумнів у її неупередженості під час розгляду даного кримінального провадження.

Обвинувачена ОСОБА_4 підтвердила обставини, викладені суддею у заяві про самовідвід, зокрема щодо наявності між ними тривалих дружніх відносин, та погодилася з необхідністю задоволення самовідводу і передачі кримінального провадження для розгляду іншому судді, стосовно якого будуть відсутні будь-які сумніви у неупередженості.

Обвинувачений ОСОБА_5 під час вирішення питання про самовідвід поклався на розсуд суду та повідомив, що йому не відомо про наявність чи відсутність дружніх стосунків між суддею ОСОБА_8 та обвинуваченою ОСОБА_4 .

Захисник ОСОБА_6 підтримав заяву судді ОСОБА_8 про самовідвід та просив її задовольнити, посилаючись на те, що повідомлені суддею обставини тривалих особистих стосунків можуть об`єктивно створювати сумніви у безсторонності суду та формувати зовнішнє враження упередженості.

Захисник ОСОБА_7 при вирішенні питання щодо самовідводу поклався на розсуд суду.

Від судді ОСОБА_8 письмові пояснення не надійшли.

Заслухавши осіб, які брали участь у справі, вивчивши заяву про відвід судді, суд дійшов таких висновків.

Підстави для відводу судді, порядок звернення із заявою про відвід та порядок вирішення такої заяви регламентовані положеннями статей 75, 76, 80, 81 КПК України.

Пунктом 4 частини першої статті 75 КПК України, на який покликається заявник, зокрема передбачено, що суддя не може брати участь у кримінальному провадженні за наявності інших обставин, які викликають сумнів у його неупередженості.

Такими обставинами заявник визначає наявність між нею та обвинуваченою ОСОБА_4 тривалих особистих дружніх стосунків, що за своїм характером та тривалістю можуть об`єктивно викликати сумнів у її неупередженості та безсторонності під час здійснення правосуддя у даному кримінальному провадженні.

Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини (пункт 66 рішення в справі «Мироненко і Мартенко проти України» від 10 грудня 2009 року, заява № 4785/02; пункти 28, 30 рішення в справі «Фей проти Австрії» від 24 лютого 1993 року; пункт 42 рішення в справі «Веттштайн проти Швейцарії», заява № 33958/96) обґрунтованість підстав для надання висновку щодо безсторонності суду для мети пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року має встановлюватися згідно об`єктивним критерієм, який передбачає, що встановлення наявності упередженості суду (суддів) має бути визначено окремо від поведінки судді, тобто має бути з`ясовано, чи існують очевидні факти, що можуть поставити під сумнів його безсторонність; вирішальною є саме наявність відповідних обставин, підтверджених належними допустимими доказами, які свідчать про обґрунтованість сумніву в неупередженості суду; позиція зацікавленої сторони є важливою, але не вирішальною;

суб`єктивним критерієм, який вимагає оцінки реальних дій, поведінки судді під час розгляду конкретної справи і тільки після встановлення фактів у поведінці судді, які можна кваліфікувати як прояв упередженості, можливо поставити під сумнів його безсторонність; особиста безсторонність суду презюмується, поки не надано доказів іншого.

У п. 105 рішення ЄСПЛ у справі «Олександр Волков проти України» (заява № 21722/11) Суд зазначив, що між суб`єктивною та об`єктивною безсторонністю не існує беззаперечного розмежування, оскільки поведінка судді не тільки може викликати об`єктивні побоювання щодо його безсторонності з точки зору стороннього спостерігача (об`єктивний критерій), а й може бути пов`язана з питанням його або її особистих переконань (суб`єктивний критерій) (див. рішення ЄСПЛ у справі «Kyprianou v. Cyprus», заява № 73797/01, п. 119).

Пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантовано, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Головною метою відводу є гарантування безсторонності суду, зокрема, щоб запобігти упередженості судді (суддів) під час розгляду справи. Пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантовано, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Головною метою відводу є гарантування безсторонності суду, зокрема, щоб запобігти упередженості судді (суддів) під час розгляду справи.

Європейський суд з прав людини зазначає, що у кожній окремій справі потрібно вирішувати, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу й такий ступінь, що свідчать про небезсторонність суду. Безумовно, сторони можуть побоюватися, що суддя є небезстороннім, але вирішальним є те, чи можна вважати такі побоювання об`єктивно обґрунтованими.

У справі П`єрсак проти Бельгії ЄСПЛ, встановивши порушення положень частини 1 статті 6, зазначив, що будь-який суддя, стосовно неупередженості якого є законні сумніви, повинен вийти зі складу суду.

Необхідно пам`ятати, що інститут відводу (самовідводу) судді від участі у розгляді конкретної справи - це одна із найважливіших гарантій здійснення правосуддя неупередженим та справедливим судом.

Він покликаний ліквідувати найменшу підозру у заінтересованості судді в результатах розглянутої справи, навіть якщо такої заінтересованості немає, бо тут головним є публічний інтерес.

Саме тому існують норми закону, які запобігають виникненню будь- яких підозр.

Судді заборонено брати участь у розгляді справи за наявності будь- яких обставин, які викликають чи можуть викликати сумніви у його об`єктивності.

Принцип неупередженості (об`єктивності судді) є другим у переліку принципів (першим встановлено незалежність), визначених Бангалорськими принципами поведінки судді, що схвалені Резолюцією ЕКОСОР ООН 27 липня 2006 року.

Для того, щоб суди могли викликати у громадськості довіру, яка є необхідною, слід також враховувати питання внутрішньої організації (див. «Piersack», цитоване вище, §1.30). Існування національних процедур забезпечення неупередженості, а саме правил, що регулюють відведення суддів, є важливим фактором. Такі правила відображають прагнення національного законодавця усунути всі обґрунтовані сумніви щодо неупередженості відповідного судді або суду і є спробою забезпечити неупередженість шляхом усунення причин таких сумнівів (див. рішення у справі «Zahiroviж v. Croatia», № 58590/11, § 35, від 25 квітня 2013 року). Крім забезпечення відсутності фактичної упередженості, вони спрямовані на усунення будь-якої видимості упередженості і таким чином, слугують зміцненню довіри, яку суди в демократичному суспільстві повинні викликати у громадськості.

За статтею 7 Закону України «Про судоустрій та статус суддів» кожному гарантується захист його прав, свобод та інтересів у розумні строки незалежним, безстороннім і справедливим судом, утвореним законом.

Відповідно до частини першої статті 21 КПК України кожному гарантується право на справедливий розгляд та вирішення справи в розумні строки незалежним і неупередженим судом, створеним на підставі закону.

Таким чином, з урахуванням встановлених під час розгляду заяви обставин, а також правових стандартів забезпечення незалежності та безсторонності суду, суд дійшов висновку, що наявність тривалих особистих дружніх стосунків між суддею ОСОБА_8 та обвинуваченою ОСОБА_4 об`єктивно здатна породжувати у сторін кримінального провадження та стороннього спостерігача обґрунтовані сумніви щодо неупередженості судді під час подальшого розгляду справи.

Незалежно від фактичної відсутності упередженості чи заінтересованості судді у результаті розгляду кримінального провадження, саме існування таких позапроцесуальних відносин створює ризик сприйняття судового розгляду як такого, що не відповідає вимогам об`єктивної безсторонності. За цих умов продовження участі судді у провадженні могло б поставити під сумнів довіру до судового рішення та до суду як інституції правосуддя в цілому.

Суд також враховує, що інститут самовідводу спрямований насамперед на запобігання виникненню будь-яких сумнівів у справедливості судового розгляду ще до ухвалення рішення по суті обвинувачення, а тому його застосування у випадках, коли існують об`єктивні передумови для таких сумнівів, відповідає завданню кримінального провадження та забезпечує реалізацію права учасників процесу на розгляд справи безстороннім судом.

З огляду на викладене, з метою забезпечення дотримання принципів незалежності та неупередженості суду, гарантування права обвинувачених на справедливий судовий розгляд, а також усунення будь-яких обґрунтованих сумнівів щодо безсторонності судді, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення заяви судді ОСОБА_8 про самовідвід із подальшою передачею кримінального провадження для визначення іншого судді у порядку, встановленому кримінальним процесуальним законом.

На підставі викладеного, керуючись статтями 76, 80, 81 КПК України, суд,

п о с т а н о в и в :

Заяву судді ОСОБА_8 про самовідвід у кримінальному провадженні № 0002205 від 25.10.2024 стосовно ОСОБА_4 та ОСОБА_9 , обвинувачених у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.191, ч.1 ст.366 КК України задовольнити.

Матеріали кримінального провадження № 0002205 від 25.10.2024 стосовно ОСОБА_4 та ОСОБА_9 , обвинувачених у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.191, ч.1 ст.366 КК України - передати до канцелярії Великоолександрівського районного суду Херсонської області для вирішення питання про передачу справи на розгляд іншому судді в порядку, встановленому частиною третьою статті 35 КПК України.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали складений 09 лютого 2026 року.

Суддя __________________ ОСОБА_1