Справа № 953/1489/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"10" лютого 2026 р. м. Харків

Київський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі Київського районного суду м. Харкова заяву обвинуваченого ОСОБА_2 про відвід судді Київського районного суду м. Харкова ОСОБА_3 від розгляду кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001766 від 14.11.2024 за ч. 4 ст. 185 КК України,

сторони кримінального провадження та інші учасники судового провадження:

обвинувачений - ОСОБА_2

захисник обвинуваченого - адвокат ОСОБА_4

секретар судового засідання - ОСОБА_5

у с т а н о в и в:

1. Процедура.

У провадженні Київського районного суду м. Харкова перебуває обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 14.11.2024 за № 0001766.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 14.02.2025, обвинувальний акт передано на розгляд судді Київського районного суду м. Харкова ОСОБА_3 .

2. Зміст поданого клопотання та його обґрунтування.

05.02.2026 обвинувачений ОСОБА_2 вернувся до Київського районного суду м. Харкова із заявою про відвід судді Київського районного суду м. Харкова ОСОБА_3 від розгляду кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001766 від 14.11.2024, за обвинуваченням ОСОБА_2 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, мотивуючи тим, що дії судді під час розгляду справи свідчать про його упередженість, у зв`язку з чим, він підлягає відводу від розгляду кримінальної справи.

Так, ОСОБА_2 вказує, що 12.01.2026 відбулося засідання, у якому він намагався подати клопотання, яке спочатку у нього не приймали, оскільки суддя ОСОБА_3 запевнив, що подання клопотання відбудеться після перегляду відеозаписів з матеріалів кримінального провадження, що є порушенням ст. 350 КПК України, після чого він передав судді клопотання з копіями ухвал Харківського апеляційного суду, яке має було бути вирішено у нарадчій кімнаті шляхом постановлення мотивованого рішення. Таким чином, заявник вважає, що суддя порушив вимоги ст.ст. 9, 10, 11 17, 22 КПК України, які зобов`язують суд створювати необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав.

Проте, суддя ОСОБА_3 не дослідивши ретельно зміст клопотання, на місці без виходу до нарадчої кімнати відмовив у його задоволенні, чим порушив вимоги ст. 370 КПК України, згідно якої, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим, та ст. 372 КПК України про зміст ухвали із зазначенням мотивувальної частини, яка йому на теперішній час не вручена.

Крім того, ОСОБА_2 вказує, що у судовому засіданні 17.12.2025 суддею ОСОБА_3 проводилося дослідження звуко і відеозапису, та не вислухано його думку у зв`язку із поганим самопочуттям. 12.01.2026 у судовому засіданні суддя вже почав дослідження іншого відеозапису та не надав можливості висловитися з приводу попереднього доказу, чим порушив ст. 359 КПК України.

Також, 24.04.2025 прокурором заявлено клопотання про залучення захисника з Центру надання безоплатної правничої допомоги, на що суддя ОСОБА_3 виніс ухвалу, яка окремому оскарженню не підлягає, чим на думку заявника є порушенням ст.ст. 20, 21, 24, 392 КПК України, оскільки ОСОБА_2 просив надати додатковий час для залучення власного захисника, який до цього був недостатнім, оскільки йому не надано дозволу на користування послугами IP-телефонії, і він не мав можливості спілкуватися з родичами і друзями.

3. Узагальнені позиції учасників судового провадження.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_2 та його захисник адвокат ОСОБА_4 доводи заяви підтримали у повному обсязі, просили задовольнити.

Суддя Київського районного суду м. Харкова ОСОБА_3 просив розглянути заяву про відвід за його відсутності, надавши матеріали справи № 953/1489/25.

Прокурор Київської окружної прокуратури м. Харкова ОСОБА_6 у судове засідання не прибула, звернувшись із заявою, якою просила розглядати заяву ОСОБА_2 без її присутності.

4. Релевантне законодавство.

За приписами ч. 1 ст. 75 КПК України суддя не може брати участь у кримінальному провадженні: (1) якщо він є заявником, потерпілим, цивільним позивачем, цивільним відповідачем, близьким родичем чи членом сім`ї слідчого, прокурора, підозрюваного, обвинуваченого, заявника, потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача; (2) якщо він брав участь у цьому провадженні як свідок, експерт, спеціаліст, представник персоналу органу пробації, перекладач, слідчий, прокурор, захисник або представник; (3) якщо він особисто, його близькі родичі чи члени його сім`ї заінтересовані в результатах провадження; (4) за наявності інших обставин, які викликають сумнів у його неупередженості; (5) у випадку порушення встановленого частиною третьою статті 35 цього Кодексу порядку визначення слідчого судді, судді для розгляду справи.

Статтею 76 цього Кодексу визначені підстави недопустимості повторної участі судді в кримінальному провадженні.

За наявності підстав, передбачених статтями 75, 76 КПК України суддя зобов`язаний заявити самовідвід. За цими ж підставами йому може бути заявлено відвід особами, які беруть участь у кримінальному провадженні (ч.ч. 1, 2 ст. 80 КПК України).

Одним з найважливіших прав людини в сучасній демократичній державі є право на справедливий суд. Забезпечення справедливого правосуддя, яке базується на верховенстві права, витікає з низки міжнародних нормативно-правових актів, ратифікованих Україною, а отже є частиною національного законодавства, а також міжнародних зобов`язань, порушення яких призводить не лише до накладання відповідних, але й до значних репутаційних втрат, що прямо відзначаються на міжнародному положенні нашої держави та низка інших негативних наслідків. Одним з таких документів є Конвенція про захист прав людини та основоположних свобод 1950 року, ратифікована Україною 17.07.1997.

Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує право на справедливий і публічний розгляд справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, при визначенні цивільних прав і обов`язків особи чи при розгляді будь-якого кримінального обвинувачення, що пред`являється особі.

Статтею 2 Закону України від 23.02.2006 № 3477-IV «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» визначено, що рішення Європейського суду з прав людини є обов`язковими для виконання Україною. Цей Закон прямо закріплює, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини безсторонність (неупередженість) суду в сенсі п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод має визначатися згідно з: (i) суб`єктивним критерієм, врахувавши особисті переконання та поведінку конкретного судді, тобто чи мав суддя особисту упередженість або чи був він об`єктивним у цій справі, та (iі) об`єктивним критерієм, іншими словами, шляхом встановлення того, чи забезпечував сам суд та серед інших аспектів його склад достатні гарантії для того, щоб виключити будь-який обґрунтований сумнів у його безсторонності (рішення у справах «Фей проти Австрії» (Fey v. Austria), від 24.02.1993, Series А № 255, пп. 28 та 30, та «Веттштайн проти Швейцарії» (Wettstein v. Switzerland), заява № 33958/96, п. 42, ECHR 2000-ХІІ).

Між суб`єктивною та об`єктивною безсторонністю не існує беззаперечного розмежування, оскільки поведінка судді не тільки може викликати об`єктивні побоювання щодо його безсторонності з точки зору стороннього спостерігача (об`єктивний критерій), а й може бути пов`язана з питанням його або її особистих переконань (суб`єктивний критерій) (рішення у справі «Кіпріану проти Кіпру» (Kyprianou v. Cyprus) [ВП], заява № 73797/01, п. 119, ECHR 2005-ХІІІ).

Таким чином, для задоволення відводу за об`єктивним критерієм мають бути не щонайменші сумніви одного з учасників справи, а достатні підстави вважати, що суддя не є безстороннім або що йому бракує неупередженості під час розгляду справи.

Згідно усталеної практики Європейського Суду з прав людини стосовно суб`єктивного критерію, особиста безсторонність судді є презумпцією, поки не надано доказів протилежного.

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Білуха проти України» від 09.11.2006 (заява № 33949/02) зазначено, що «у кожній окремій справі слід вирішувати, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу й такий ступінь, що свідчать про небезсторонність суду». Стосовно відводу (як права сторони його ініціювати) вказано, що «особиста безсторонність суду презюмується, поки не надано доказів протилежного». Безумовно, сторони можуть побоюватися, що суддя є небезстороннім, але «вирішальним є те, чи можна вважати такі побоювання об`єктивно обґрунтованими».

5. Мотиви і висновки суду.

Вивчивши матеріали заяви ОСОБА_2 про відвід судді Київського районного суду м. Харкова ОСОБА_3 , суд дійшов висновку, що обставини, викладені заявником, не знайшли свого підтвердження у ході судового розгляду, і з наведених у заяві підстав не вбачається наявність заінтересованості судді або його упередженості у результатах судового провадження у справі № 953/1489/25.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини (рішення у справі «Ветштайн проти Швейцарії» («Wettstein v. Switzerland»), безсторонність суду презюмується, а наявність підстав для недовіри має бути обґрунтована відповідними доказами.

З урахуванням тієї обставини, що стверджувальні заявником судження є бездоказовими і наведені аргументи не відповідають критерію «об`єктивно обґрунтований», заява про відвід судді Київського районного суду м. Харкова ОСОБА_3 від розгляду кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001766 від 14.11.2024, за обвинуваченням ОСОБА_2 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, - задоволенню не підлягає.

Керуючисьст. 75, 81, ч. 2 ст. 369, 372 КПК України, суд -

п о с т а н о в и в:

Заяву обвинуваченого ОСОБА_2 про відвід судді Київського районного суду м. Харкова ОСОБА_3 від розгляду кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001766 від 14.11.2024, за обвинуваченням ОСОБА_2 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, - залишити без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в апеляційному порядку не підлягає.

Суддя ОСОБА_1