справа № 361/7163/24
провадження № 1-кп/361/1053/24
У Х В А Л А

26 січня 2026 року м. Бровари

Броварський міськрайонний суд Київської області у складі:

Головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

потерпілої ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Бровари Київської області клопотання прокурора про продовження строку дії запобіжного заходу у межах кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001502 від 03 червня 2024 року по обвинуваченню ОСОБА_5 , ОСОБА_7 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 146 КК України, обвинуваченому ОСОБА_5 та зупинення кримінального провадження щодо обвинуваченого ОСОБА_7 ,

ВСТАНОВИВ:

У провадженні Броварського міськрайонного суду Київської області перебуває кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за

№ 0001502 від 03 червня 2024 року за обвинуваченням ОСОБА_5 , ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 146 КК України.

26 січня 2026 року прокурором до суду подано клопотання про продовження запобіжного заходу, обвинуваченому ОСОБА_5 у вигляді тримання під вартою.

У судовому засіданні прокурор підтримала подане клопотання, зазначила, що хоча

ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні нетяжкого злочину, проте заявлені ризики, передбачені п. п. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України для запобігання яким був обраний запобіжний захід, не зменшилися, жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе їм запобігти, оскільки обвинувачений раніше не виконував умов запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту.

Прокурором заявлено клопотання про зупинення цього кримінального провадження відносно ОСОБА_7 на підставі ст. 335 КПК України оскільки, обвинувачений проходить військову службу за мобілізацією у в/ч НОМЕР_1 з 10.07.2025 тому, просить клопотання задовольнити.

Потерпіла ОСОБА_4 підтримала клопотання прокурора та просила його задовольнити.

Захисник ОСОБА_6 та обвинувачений не заперечували проти задоволення клопотань, покладались на розсуд суду.

Суд, заслухавши учасників судового розгляду, щодо заявленого клопотання прокурора, констатує таке.

Згідно з ч. 4 ст. 176 КПК України запобіжні заходи застосовуються: під час досудового розслідування та до початку підготовчого судового засідання - слідчим суддею за клопотанням слідчого, погодженим з прокурором, або за клопотанням прокурора, а під час судового провадження - судом за клопотанням прокурора.

Відповідно до ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків.

Згідно з ч. 2 ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений може здійснити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.

Відповідно до ст. 178 КПК при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі ті, які перелічені в цій статті.

Згідно з ч. 3 ст. 331 КПК України за наявності клопотань суд під час судового розгляду зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження запобіжного заходу до закінчення двомісячного строку з дня його застосування. За результатами розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. Копія ухвали вручається обвинуваченому, прокурору та надсилається уповноваженій службовій особі до місця ув`язнення.

Суд враховує, що ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні нетяжкого злочину, оскільки за його вчинення передбачене основне покарання у виді позбавлення волі на строк не більше п`яти років. Однак ОСОБА_5 раніше притягався до кримінальної відповідальності і був звільнений від відбування покарання з випробуванням, з іспитовим строком. Разом з тим, він обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 статті 146 КК України в період дії іспитового строку, що значно підсилює тяжкість покарання, у разі визнання його винним у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення. Відтак, на переконання суду, ОСОБА_5 , усвідомлюючи міру і вид потенційного покарання та загрозу реального відбуття такого покарання, перебуваючи на волі, може переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду, що зумовлює ризик, визначений пунктом 1 частини 1 статті 177 КПК України. До того ж, обвинувачений не одружений та офіційно не працевлаштований, тобто не має стійких соціальних зв`язків, які б стримували його від спроб переховування від суду для уникнення від кримінальної відповідальності. Разом з тим, наявність у обвинуваченого постійного місця проживання, батьків та малолітньої дочки, на думку суду, не є достатніми чинниками для запобігання ризику переховування обвинуваченого від суду.

На переконання суду, надалі існує ризик, визначений п.5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме можливість продовження ОСОБА_5 під час перебування на волі протиправної діяльності, оскільки він обвинувачується у вчиненні ще одного злочину під час іспитового строку, визначеного вироком суду. Отже, ОСОБА_5 не виправдав довіру суду, який звільнив його від відбування покарання з випробуванням і продовжив вчиняти кримінальні правопорушення. Більш того, судом встановлено, що обвинувачений навіть перебуваючи на запобіжному заході у вигляді цілодобового домашнього арешту продовжив вчиняти правопорушення щодо потерпілої.

З наведеного, а також з урахуванням того, що обвинувачений ОСОБА_5 офіційно не працює, не одружений, раніше притягувався до кримінальної відповідальності, обґрунтовано обвинувачується у вчиненні злочину у період іспитового строку, суд вважає, що ризики, передбачені п. п. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, є доведеними.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі якщо прокурор доведе, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Стосовно можливості застосування до обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу аніж тримання під вартою суд констатує таке.

Особисте зобов`язання, на думку суду, не може бути застосовано до обвинуваченого. для запобігання наведеним вище ризикам з огляду на суспільну небезпечність інкримінованого йому кримінального правопорушення. Заяв про взяття обвинуваченого на особисту поруку не надходило, тому такий запобіжний захід неможливо застосувати. Щодо запобіжного заходу у вигляді застави, то на переконання суду такий захід буде недостатнім для запобігання вказаним вище ризикам. Стосовно застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, то ОСОБА_5 , як встановлено судом неодноразово порушив умови перебування на такому запобіжному заході. Відтак, домашній арешт не здатен забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого та запобігти існуючим ризикам, зокрема переховування від суду та припинення вчинення нових порушень.

Згідно з ч. 3 ст. 183 КПК України, слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

Частиною 4 цієї статті передбачено, що під час дії воєнного стану слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування.

Враховуючи конкретні обставини справи, обґрунтоване обвинувачення ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення із застосуванням насильства, який, відповідно до положень ст. 12 КК України, віднесено до категорії нетяжких, але вчинений на іспитовому терміні, наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, невиконання ним покладених судом обов`язків, продовження ним протиправної поведінки відносно потерпілої та неможливість застосування більш м`якого запобіжного заходу суд дійшов висновку про необхідність продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на строк 60 діб, до 26 березня 2026 року включно, без визначення розміру застави.

Стосовно клопотання про зупинення цього кримінального провадження відносно ОСОБА_7 суд зауважує таке.

Згідно з ст.335 КПК України у разі якщо обвинувачений ухилився від суду або захворів на психічну чи іншу тяжку тривалу хворобу, яка виключає його участь у судовому провадженні, або був призваний для проходження військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період, суд зупиняє судове провадження стосовно такого обвинуваченого до його розшуку, видужання або звільнення з військової служби і продовжує судове провадження стосовно інших обвинувачених, якщо воно здійснюється щодо декількох осіб.

Судом встановлено, що відповідно до листа ІНФОРМАЦІЯ_1 №130/1159 від 11.10.2025 солдат ОСОБА_7 перебуває на військовій службі за мобілізацією у військовій частині НОМЕР_1 .

З наведеного суд вважає, що оскільки обвинувачений ОСОБА_7 проходить службу в ЗСУ в зв`язку з воєнним станом в Україні на підставі Указу Президента України № 64/2022 від 24 лютого 2022 року, який неодноразово продовжувався, тому кримінальне провадження відносно ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст.122 КК України необхідно зупинити до звільнення останнього з військової служби.

Водночас судовий розгляд кримінального провадження щодо ОСОБА_5 слід продовжити.

Керуючись ст. ст. 177, 178, 183, 184, 194, 196, 197, 199, 331, 335, 372, 376, 395 КПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_5 задовольнити.

Продовжити строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , обвинуваченому у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 2 ст. 146 КК України до 26 березня 2026 року включно та утримувати його в Державній установі «Київський слідчий ізолятор» Міністерства юстиції України, без визначення розміру застави.

Копію ухвали вручити учасникам кримінального провадження та направити до Державної установи «Київський слідчий ізолятор» Міністерства юстиції України.

Розгляд кримінального провадження за № 0001502 від 03 червня 2024 року відносно обвинуваченого ОСОБА_7 зупинити до його звільнення з військової служби і продовжити судове провадження стосовно обвинуваченого ОСОБА_5 .

Зобов`язати обвинуваченого ОСОБА_7 повідомити суд про звільнення останнього з військової служби.

Контроль за виконанням ухвали покласти на прокурора у даному кримінальному провадженні.

Ухвала в частині продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою може бути оскаржена до Київського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом п`яти днів з дня її оголошення, в іншій частині ухвала оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали проголошено об 11 год. 50 хв. 30 січня 2026 року в залі Броварського міськрайонного суду Київської області.

Суддя ОСОБА_1