УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 366/2684/25

Провадження № 1-кс/366/661/25

21 жовтня 2025 року селище Іванків

Слідчий суддя Іванківського районного суду Київської області ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

підозрюваної ОСОБА_4 ,

захисника - адвоката ОСОБА_5 ,

розглянувши в закритому судовому засіданні клопотання старшого слідчого відділу Вишгородського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Київській області ОСОБА_6 , погоджене прокурором Вишгородської окружної прокуратури ОСОБА_7 , у кримінальному провадженні № 0000157, внесеному в ЄРДР 28.04.2025 про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українки, громадянки України, уродженки селища Іванків Вишгородського району Київської області, з середньою освітою, має на утриманні малолітніх дітей, які станом на теперішній час влаштовані до бабусі, зареєстровані та проживають за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судима,

яка підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 28, ч.6 ст. 156, ч.5 ст. 27, ч.6 ст. 152, ч.3 ст. 149, ч.4 ст. 301-1, ч.3 ст. 301, ч.6 ст. 152, ч.2 ст. 156, ч.4 ст. 153, ч.6 ст. 152 КК України,

ВСТАНОВИВ:

20 жовтня 2024 року слідчим суддею отримано вказане клопотання, яке відповідає вимогам статті 184 КПК України.

В обґрунтування клопотання зазначено, що ОСОБА_8 , приблизно з квітня 2024, більш точного часу не встановлено, проживав однією сім`єю за адресою: АДРЕСА_2 , з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка самостійно виховувала своїх рідних дітей ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , але не перебував з нею у шлюбі.

Останні були пов`язані спільним побутом, мали взаємні права та обов`язки.

Разом з ними також проживав малолітній син ОСОБА_4 - ОСОБА_10

03.09.2024, більш точного часу та дати не встановлено, за вищезазначеною адресою також почала проживати малолітня донька ОСОБА_4 - ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , яка до цього часу проживала з бабусею.

ОСОБА_8 приймав участь у вихованні вказаних дітей та матеріальному забезпеченні родини.

В подальшому, під час спільного проживання з ОСОБА_4 , а також її малолітніми дітьми, ОСОБА_8 , на початку вересня 2024 року, більш точної дати та часу не встановлено, з метою задоволення своєї статевої пристрасті, шляхом застосування погроз, вмовляння та прохань, почав вимагати в ОСОБА_4 посприяти у виготовленні для нього її донькою ОСОБА_9 фотознімків її оголеного тіла з деталізацією статевих органів, які повинні були бути ідентичними до наданих ним зразків фотознімків порнографічного характеру та, таким чином, в останнього виник злочинний умисел, спрямований на вчинення розпусних дій відносно малолітньої ОСОБА_9

3 метою реалізації свого злочинного умислу, ОСОБА_8 , у невстановлений досудовим розслідуванням час та місці, діючи умисно, усвідомлюючи, що спричиняє шкоду моральному і фізичному становленню малолітньої ОСОБА_9 , будучи достовірно обізнаним, що ОСОБА_9 є малолітньою і внаслідок свого фізіологічного та інтелектуального розвитку не обізнана щодо сутності відносин між статями, та правил поведінки між ними, ігноруючи принципи моральності, духовного і культурного життя суспільства та принципи статевої моралі в суспільстві, всупереч ст. 1, 21 Закон України «Про охорону дитинства», ст. ст. 1, 2, 6, 7 Закону України «Про захист суспільної моралі», ст. ст. 2, 7, 8, 23, 19, 34, 36, 40 Конвенції про права дитини, яка ухвалена Резолюцією Генеральної асамблеї ООН 44/25 від 20.11.1989 і набула чинності 02.09.1990, ст. 9 Конвенції про кіберзлочинність від 07.09.2005, яка набула чинності 01.07.2006, ст. 20 Конвенції Ради Європи про захист дітей від сексуальної експлуатації та сексуального насильства від 25.10.2007, яка набула чинності 01.12.2012, шляхом застосування погроз, вмовляння та прохань, умовив ОСОБА_4 ознайомити свою малолітню доньку ОСОБА_9 з фотознімками порнографічного характеру, які останній продемонстрував ОСОБА_4 , з метою подальшого виготовлення ОСОБА_9 аналогічних знімків її оголеного тіла з деталізацією статевих органів малолітньої, на що ОСОБА_4 погодилась та між ними було досягнуто злочинної змови.

В подальшому, 14.09.2024, більш точний час в ході досудового розслідування не встановлено, ОСОБА_4 , реалізуючи спільний злочинний умисел з ОСОБА_8 спрямований на вчинення розпусних дій відносно малолітньої ОСОБА_9 , діючи за попередньою домовленістю групою осіб та зі спільним умислом, з метою задоволення статевої пристрасті ОСОБА_8 , перебуваючи за місцем свого проживання за адресою: АДРЕСА_2 , за допомогою свого власного мобільного телефону марки «TECNO CAMON 15» IMEI: НОМЕР_1 і всесвітньої мережі Інтернет, використовуючи додаток для обміну повідомленнями Facebook Messenger, обліковий запис зареєстрований як « ОСОБА_11 », надіслала малолітній ОСОБА_9 повідомлення, що містили зображення порнографічного характеру для ознайомлення потерпілої. Таким чином, ОСОБА_8 , за попередньою змовою з ОСОБА_4 , вчинив розпусні дії щодо малолітньої ОСОБА_9 .

Продовжуючи свою злочинну діяльність та реалізацію спільного злочинного умислу з ОСОБА_8 , спрямованого на вчинення розпусних дій відносно малолітньої ОСОБА_9 , ОСОБА_4 , діючи за попередньою домовленістю групою осіб та зі спільним умислом, з метою задоволення статевої пристрасті ОСОБА_8 , перебуваючи за місцем свого проживання за адресою: АДРЕСА_2 , за допомогою свого власного мобільного телефону марки «TECNO CAMON 15» IMEI: НОМЕР_1 і всесвітньої мережі Інтернет, використовуючи додаток для обміну повідомленнями Facebook Messenger, обліковий запис зареєстрований як « ОСОБА_11 », надіслала малолітній ОСОБА_9 повідомлення, що містили зображення порнографічного характеру для ознайомлення потерпілої з їх змістом та з проханням виготовити схожі фото донькою самостійно.

Таким чином, ОСОБА_8 , за попередньою змовою з ОСОБА_4 , вчинив розпусні дії щодо малолітньої ОСОБА_9 .

Встановлено, що ОСОБА_8 , під час спільного проживання з ОСОБА_4 , а також її малолітніми дітьми, на початку вересня 2024 року, більш точної дати та часу не встановлено, з метою задоволення своєї статевої пристрасті, шляхом погроз, умовляння та прохань, почав вимагати у малолітньої ОСОБА_9 виготовлення для нього фотознімків її оголеного тіла з деталізацією статевих органів, які повинні були бути ідентичними до надісланих ним на її мобільний телефон зразків фотознімків порнографічного характеру та, таким чином, в останнього виник злочинний умисел, спрямований на вчинення розпусних дій відносно малолітньої ОСОБА_9 .

Реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на вчинення розпусних дій відносно малолітньої ОСОБА_9 , з метою задоволення своєї сексуальної пристрасті, ОСОБА_8 у період часу з 10.01.2025 по 08.04.2025, більш точного часу та дати не встановлено, перебуваючи за місцем свого проживання за адресою: АДРЕСА_2 , будучи достовірно обізнаним, що ОСОБА_9 є малолітньою і внаслідок свого фізіологічного та інтелектуального розвитку не обізнана щодо сутності відносин між статями, та правил поведінки між ними, ігноруючи принципи моральності, духовного і культурного життя суспільства та принципи статевої моралі в суспільстві, всупереч ст. 1, 21 Закон України «Про охорону дитинства», ст. ст. 1, 2, 6, 7 Закону України «Про захист суспільної моралі», ст. ст. 2, 7, 8, 23, 19, 34, 36, 40 Конвенції про права дитини, яка ухвалена Резолюцією Генеральної асамблеї ООН 44/25 від 20.11.1989 і набула чинності 02.09.1990, ст. 9 Конвенції про кіберзлочинність від 07.09.2005, яка набула чинності 01.07.2006, ст. 20 Конвенції Ради Європи про захист дітей від сексуальної експлуатації та сексуального насильства від 25.10.2007, яка набула чинності 01.12.2012, діючи умисно, спричиняючи шкоду моральному і фізичному становленню малолітньої ОСОБА_9 , за допомогою свого власного мобільного телефону марки «Xiaomi Redmi 12C» IMEI: НОМЕР_2 і всесвітньої мережі Інтернет завантажив на власний мобільний телефон файли, які відносяться до продукції порнографічного характеру та, використовуючи додаток для обміну повідомленнями Facebook Messenger, обліковий запис зареєстрований як « ОСОБА_12 », неодноразово, але не менше 6 разів, надсилав вказані файли на мобільний телефон марки «TECNO CD» IMEI: НОМЕР_2 , яким користувалась малолітня ОСОБА_9 для ознайомлення потерпілої з їх змістом та з проханням виготовити схожі фото самостійно для задоволення сексуальної пристрасті чим вчинив розпусні дії щодо малолітньої особи.

Встановлено, що 05.01.2025, більш точний час не встановлено, ОСОБА_8 перебував у спальній кімнаті приміщення житлового будинку за місцем свого проживання, а саме за адресою: АДРЕСА_2 , разом зі своєю співмешканкою ОСОБА_4 , де в ОСОБА_8 виник злочинний умисел на отримання від ОСОБА_9 її малолітньої доньки ОСОБА_9 , з метою її подальшої сексуальної експлуатації.

З цією метою він домовився із ОСОБА_4 , що вона умовлянням та іншими діями допоможе ОСОБА_8 вступити у статеві зносини із ОСОБА_9 на що остання погодилась та таким чином у останньої виник злочинний умисел направлений на передачу ОСОБА_8 своєї малолітньої доньки ОСОБА_9 , з метою її подальшої сексуальної експлуатації та задоволення статевої пристрасті останнього.

В подальшому, реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_8 , діючи за попередньою змовою з ОСОБА_9 , в той же час і в тому ж місці, більш точний час не встановлено, діючи умисно, усвідомлюючи свою перевагу та розуміючи, що малолітня ОСОБА_9 перебуває в особливо вразливій ситуації, зокрема з причин розумової та фізичної неспроможності в силу свого малолітства та залежного становища перед авторитетом дорослих дати відсіч їх незаконним діям, попередньо висловивши ОСОБА_9 свої наміри, щодо задоволення своїх статевих пристрастей, ігноруючи принципи моральності, духовного і культурного життя суспільства та принципи статевої моралі в суспільстві, всупереч ст. 1, 21 Закон України «Про охорону дитинства», ст. ст. 1, 2, 6, 7 Закону України «Про захист суспільної моралі», ст. ст. 2, 7, 8, 23, 19, 34, 36, 40 Конвенції про права дитини, яка ухвалена Резолюцією Генеральної асамблеї ООН 44/25 від 20.11.1989 і набула чинності 02.09.1990, ст. 9 Конвенції про кіберзлочинність від 07.09.2005, яка набула чинності 01.07.2006, ст. 20 Конвенції Ради Європи про захист дітей від сексуальної експлуатації та сексуального насильства від 25.10.2007, яка набула чинності 01.12.2012, ст. ст. 1, 2, 3 Факультативного протоколу до Конвенції про права дитини щодо торгівлі дітьми, дитячої проституції і дитячої порнографії, який ратифікований 03.04.2003, отримав від ОСОБА_4 її малолітню доньку ОСОБА_9 , з якою останній спільно проживав, для подальшої її сексуальної експлуатації та в цей же день та час ОСОБА_8 вчинив відносно малолітньої потерпілої дії сексуального характеру, шляхом вагінального проникнення в тіло малолітньої особи, яка не досягла чотирнадцяти років, з використанням пальців рук.

Продовжуючи реалізацію свого злочинного умислу, 12.01.2025, більш точний час не встановлено, ОСОБА_8 перебував у спальній кімнаті приміщення житлового будинку за місцем свого проживання, а саме за адресою: АДРЕСА_2 , разом зі своєю співмешканкою ОСОБА_4 , де в ОСОБА_8 виник злочинний умисел на отримання від ОСОБА_9 її малолітньої доньки ОСОБА_9 , з метою її подальшої сексуальної експлуатації.

З цією метою він домовився із ОСОБА_4 , що вона умовлянням та іншими діями допоможе ОСОБА_8 вступити у статеві зносини із ОСОБА_9 на що остання погодилась та таким чином у останньої виник злочинний умисел направлений на передачу ОСОБА_8 своєї малолітньої доньки ОСОБА_9 , з метою її подальшої сексуальної експлуатації та задоволення статевої пристрасті останнього.

Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_8 , діючи за попередньою змовою з ОСОБА_9 , в той же час і в тому ж місці, більш точний час не встановлено, діючи умисно, усвідомлюючи свою перевагу та розуміючи, що малолітня ОСОБА_9 перебуває в особливо вразливій ситуації, зокрема з причин розумової та фізичної неспроможності в силу свого малолітства та залежного становища перед авторитетом дорослих дати відсіч їх незаконним діям, попередньо висловивши ОСОБА_9 свої наміри, щодо задоволення своїх статевих пристрастей, ігноруючи принципи моральності, духовного і культурного життя суспільства та принципи статевої моралі в суспільстві, всупереч ст. 1, 21 Закон України «Про охорону дитинства», ст. ст. 1, 2, 6, 7 Закону України «Про захист суспільної моралі», ст. ст. 2, 7, 8, 23, 19, 34, 36, 40 Конвенції про права дитини, яка ухвалена Резолюцією Генеральної асамблеї ООН 44/25 від 20.11.1989 і набула чинності 02.09.1990, ст. 9 Конвенції про кіберзлочинність від 07.09.2005, яка набула чинності 01.07.2006, ст. 20 Конвенції Ради Європи про захист дітей від сексуальної експлуатації та сексуального насильства від 25.10.2007, яка набула чинності 01.12.2012, ст. ст. 1, 2, 3 Факультативного протоколу до Конвенції про права дитини щодо торгівлі дітьми, дитячої проституції і дитячої порнографії, який ратифікований 03.04.2003, отримав від ОСОБА_4 її малолітню доньку ОСОБА_9 , з якою останній спільно проживав, для подальшої її сексуальної експлуатації та в цей же день та час ОСОБА_8 вчинив відносно малолітньої потерпілої сексуальне насильство, не пов`язане з проникненням в тіло особи, шляхом здійснення маніпуляцій в області статевих органів малолітньої ОСОБА_9 , яка не досягла чотирнадцяти років, з використанням язика, внаслідок чого порушив статеву недоторканість ОСОБА_9 .

Продовжуючи реалізацію свого злочинного умислу, 01.03.2025, більш точний час не встановлено, ОСОБА_8 перебував у спальній кімнаті приміщення житлового будинку за місцем свого проживання, а саме за адресою: АДРЕСА_2 , разом зі своєю співмешканкою ОСОБА_4 , де в ОСОБА_8 виник злочинний умисел на отримання від ОСОБА_9 її малолітньої доньки ОСОБА_9 , з метою її подальшої сексуальної експлуатації.

З цією метою він домовився із ОСОБА_4 , що вона умовлянням та іншими діями допоможе ОСОБА_8 вступити у статеві зносини із ОСОБА_9 на що остання погодилась та таким чином у останньої виник злочинний умисел направлений на передачу ОСОБА_8 своєї малолітньої доньки ОСОБА_9 , з метою " подальшої сексуально експлуатації та задоволення статевої пристрасті останнього.

Реалізуючи свій злочинний умисел, Остринський, діючи за попередньою змовою з ОСОБА_9 , в той же час і в тому ж місці, більш точний час не встановлено, діючи умисно, усвідомлюючи свою перевагу та розуміючи, що малолітня ОСОБА_9 перебуває в особливо вразливій ситуації, зокрема з причин розумової та фізичної неспроможності в силу свого малолітства та залежного становища перед авторитетом дорослих дати відсіч їх незаконним діям, попередньо висловивши ОСОБА_9 свої наміри, щодо задоволення своїх статевих пристрастей, ігноруючи принципи моральності, духовного і культурного життя суспільства та принципи статевої моралі в суспільстві, всупереч ст. 1, 21 Закон України «Про охорону дитинства», ст. ст. 1, 2, 6, 7 Закону України «Про захист суспільної моралі», ст. ст. 2, 7, 8, 23, 19, 34, 36, 40 Конвенції про права дитини, яка ухвалена Резолюцією Генеральної асамблеї ООН 44/25 від 20.11.1989 і набула чинності 02.09.1990, ст. 9 Конвенції про кіберзлочинність від 07.09.2005, яка набула чинності 01.07.2006, ст. 20 Конвенції Ради Європи про захист дітей від сексуальної експлуатації та сексуального насильства від 25.10.2007, яка набула чинності 01.12.2012, ст. ст. 1, 2, 3 Факультативного протоколу до Конвенції про права дитини щодо торгівлі дітьми, дитячої проституції і дитячої порнографії, який ратифікований 03.04.2003, отримав від ОСОБА_4 її малолітню доньку ОСОБА_9 , з якою останній спільно проживав, для подальшої її сексуальної експлуатації та в цей же день та час ОСОБА_8 вчинив відносно малолітньої потерпілої дії сексуального характеру, шляхом вагінального проникнення в тіло малолітньої особи, яка не досягла чотирнадцяти років, з використанням пальців рук.

Продовжуючи реалізацію свого злочинного умислу, 03.03.2025, більш точний час не встановлено, ОСОБА_8 перебував у спальній кімнаті приміщення житлового будинку за місцем свого проживання, а саме за адресою: АДРЕСА_2 , разом зі своєю співмешканкою ОСОБА_4 , де в ОСОБА_8 виник злочинний умисел на отримання від ОСОБА_9 її малолітньої доньки ОСОБА_9 , з метою її подальшої сексуальної експлуатації.

З цією метою він домовився із ОСОБА_4 , що вона умовлянням та іншими діями допоможе ОСОБА_8 вступити у статеві зносини із ОСОБА_9 на що остання погодилась та таким чином у останньої виник злочинний умисел направлений на передачу ОСОБА_8 своєї малолітньої доньки ОСОБА_9 , з метою її подальшої сексуальної експлуатації та задоволення статевої пристрасті останнього.

Реалізуючи свій злочинний умисел, Остринський, діючи за попередньою змовою з ОСОБА_9 , в той же час і в тому ж місці, більш точний час не встановлено, діючи умисно, усвідомлюючи свою перевагу та розуміючи, що малолітня ОСОБА_9 перебуває в особливо вразливій ситуації, зокрема з причин розумової та фізичної неспроможності в силу свого малолітства та залежного становища перед авторитетом дорослих дати відсіч їх незаконним діям, попередньо висловивши ОСОБА_9 свої наміри, щодо задоволення своїх статевих пристрастей, ігноруючи принципи моральності, духовного і культурного життя суспільства та принципи статевої моралі в суспільстві, всупереч ст. 1, 21 Закон України «Про охорону дитинства», ст. ст. 1, 2, 6, 7 Закону України «Про захист суспільної моралі», ст. ст. 2, 7, 8, 23, 19, 34, 36, 40 Конвенції про права дитини, яка ухвалена Резолюцією Генеральної асамблеї ООН 44/25 від 20.11.1989 і набула чинності 02.09.1990, ст. 9 Конвенції про кіберзлочинність від 07.09.2005, яка набула чинності 01.07.2006, ст. 20 Конвенції Ради Європи про захист дітей від сексуальної експлуатації та сексуального насильства від 25.10.2007, яка набула чинності 01.12.2012, ст. ст. 1, 2, 3 Факультативного протоколу до Конвенції про права дитини щодо торгівлі дітьми, дитячої проституції і дитячої порнографії, який ратифікований 03.04.2003, отримав від ОСОБА_4 її малолітню доньку ОСОБА_9 , з якою останній спільно проживав, для подальшої її сексуальної експлуатації та в цей же день та час ОСОБА_8 вчинив відносно малолітньої потерпілої дії сексуального характеру, шляхом вагінального проникнення в тіло малолітньої особи, яка не досягла чотирнадцяти років, з використанням пальців рук.

В ході досудового розслідування встановлено, що 12.01.2025, ОСОБА_8 , перебував у спальній кімнаті приміщення житлового будинку за місцем свого проживання, а саме за адресою: АДРЕСА_2 , разом зі своєю співмешканкою ОСОБА_4 , де в останнього виник злочинний умисел на вчинення насильницьких дій сексуального характеру, не пов`язаних із проникненням в тіло іншої особи щодо малолітньої ОСОБА_9 , з використанням її безпорадного, внаслідок малолітства, стану.

З цією метою він домовився із ОСОБА_4 , що вона умовлянням та іншими діями допоможе ОСОБА_8 здійснити йому насильницьке задоволення статевої пристрасті, не пов`язане з проникненням в тіло малолітньої ОСОБА_9 на що остання погодилась та, на виконання домовленості, 12.01.2025, більш точний час в ході досудового розслідування не встановлено, ОСОБА_4 , перебуваючи за вищевказаною адресою умовила свою малолітню доньку ОСОБА_9 зайти до спальної кімнати, в якій остання перебувала разом з ОСОБА_8 , на що ОСОБА_9 , яка внаслідок свого малолітства не розуміла і не могла розуміти дійсних намірів ОСОБА_8 та ОСОБА_13 , погодилась.

В цей же день та час, більш точного часу не встановлено, ОСОБА_8 , перебуваючи у спальній кімнаті за вищевказаною адресою разом з ОСОБА_4 та малолітньою ОСОБА_9 , скориставшись тим, що ОСОБА_4 , на виконання домовленості, умовила ОСОБА_9 зайти та залишитись у спальній кімнаті, придушивши цим самим волю ОСОБА_9 до опору, яка внаслідок свого малолітнього віку не могла усвідомлювати сутність і значення вчинюваних відносно неї дій, реалізуючи свій злочинний намір, ОСОБА_8 усвідомлюючи також, що в силу загального фізичного та психологічного розвитку ОСОБА_9 не могла чинити йому опір, вчинив відносно малолітньої потерпілої дії сексуального характеру, шляхом здійснення маніпуляцій в області статевих органів малолітньої ОСОБА_9 , яка не досягла чотирнадцяти років, з використанням язика, внаслідок чого порушив статеву недоторканість ОСОБА_9 .

Також, в ході досудового розслідування встановлено, що у період часу з початку вересня 2024 року по 08.04.2025, точного часу та дати в ході досудового розслідування не встановлено, у ОСОБА_8 , який перебував за адресою свого місця проживання, а саме: АДРЕСА_2 , виник злочинний умисел, спрямований на вчинення насильницьких дій сексуального характеру не пов`язаних із проникненням в тіло іншої особи щодо малолітньої ОСОБА_9 .

Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_8 , діючи умисно, перебуваючи у житловому приміщенні за вищевказаною адресою разом малолітньою ОСОБА_9 наодинці, скориставшись тим, що ОСОБА_9 , яка внаслідок свого малолітнього віку не могла усвідомлювати сутність і значення вчинюваних відносно неї дій, з метою задоволення своєї сексуальної пристрасті, усвідомлюючи значення та суспільно - небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, усвідомлюючи також, що в силу загального фізичного та психологічного розвитку ОСОБА_9 не могла чинити йому опір, вчинив відносно малолітньої потерпілої дії сексуального характеру, не пов`язаного з проникненням в тіло особи, шляхом торкань руками до оголених статевих органів та грудей ОСОБА_9 , яка не досягла чотирнадцяти років, внаслідок чого порушив статеву недоторканість ОСОБА_9 .

Крім цього, досудовим розслідування встановлено, що під час спільного проживання з ОСОБА_4 , 05.01.2025, більш точний час досудовим розслідуванням не встановлено, у ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , який перебував у спальній кімнаті приміщення житлового будинку за місцем свого проживання, а саме за адресою: АДРЕСА_2 , разом зі своєю співмешканкою ОСОБА_4 , виник злочинний умисел на зґвалтування її малолітньої доньки ОСОБА_9 , з використанням її безпорадного стану, внаслідок малолітства.

З цією метою він домовився з ОСОБА_4 , що вона умовлянням та іншими діями допоможе ОСОБА_8 вступити у статеві зносини із ОСОБА_9 на що остання погодилась та, на виконання домовленості, 05.01.2025, більш точний час в ході досудового розслідування не встановлено, ОСОБА_4 , перебуваючи за вищевказаною адресою умовила свою малолітню доньку ОСОБА_9 зайти до спальної кімнати, в якій остання перебувала разом з ОСОБА_8 , на що ОСОБА_9 , яка внаслідок свого малолітства не розуміла і не могла розуміти дійсних намірів ОСОБА_8 та ОСОБА_4 , погодилась.

В цей же день та час, більш точного часу не встановлено, ОСОБА_8 , реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на зґвалтування малолітньої ОСОБА_9 , перебуваючи у спальній кімнаті за вищевказаною адресою разом з ОСОБА_4 та малолітньою ОСОБА_9 , скориставшись тим, що ОСОБА_4 , на виконання домовленості, умовила ОСОБА_9 зайти та залишитись у спальній кімнаті, придушивши цим самим волю ОСОБА_9 до опору, яка внаслідок свого малолітнього віку не могла усвідомлювати сутність і значення вчинюваних відносно неї дій, діючи умисно, усвідомлюючи суспільно - небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно - небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, діючих з метою задоволення своєї статевої пристрасті, усвідомлюючи також, що в силу загального фізичного та психологічного розвитку ОСОБА_9 не могла чинити йому опір, перебуваючи таким чином в безпорадному стані, вчинив відносно малолітньої потерпілої дії сексуального характеру шляхом вагінального проникнення в тіло малолітньої особи, яка не досягла чотирнадцяти років, з використанням іншого предмету, а саме пальців рук, внаслідок чого порушив статеву недоторканість ОСОБА_9 ..

Таким чином, вказані протиправні дії ОСОБА_8 призвели до психотравмування малолітньої ОСОБА_9 , що в перспективі вплинуло на її психічний розвиток.

Продовжуючи реалізацію свого злочинного умислу, спрямованого на зґвалтування ОСОБА_9 , з використанням її безпорадного стану, внаслідок малолітства, 01.03.2025, у невстановлений досудовим розслідуванням час, ОСОБА_8 , знаходячись у спальній кімнаті приміщення житлового будинку за місцем свого проживання, а саме за адресою: АДРЕСА_2 , разом зі своєю співмешканкою ОСОБА_4 , повторно домовився із останньою, що вона умовлянням та іншими діями допоможе ОСОБА_8 вступити у статеві зносини із ОСОБА_9 на що остання погодилась та, на виконання домовленості, 01.03.2025, більш точний час в ході досудового розслідування не встановлено, перебуваючи за вищевказаною адресою умовила свою малолітню доньку ОСОБА_9 зайти до спальної кімнати, в якій остання перебувала разом з ОСОБА_8 , на що ОСОБА_13 , яка внаслідок свого малолітства не розуміла і не могла розуміти дійсних намірів ОСОБА_8 та ОСОБА_13 , погодилась.

В цей же день та час, більш точного часу не встановлено, ОСОБА_8 , перебуваючи у спальній кімнаті за вищевказаною адресою разом з ОСОБА_4 та малолітньою ОСОБА_9 , скориставшись тим, що ОСОБА_4 , на виконання домовленості, умовила ОСОБА_9 зайти та залишитись у спальній кімнаті, придушивши цим самим волю ОСОБА_9 до опору, яка внаслідок свого малолітнього віку не могла усвідомлювати сутність і значення вчинюваних відносно неї дій, реалізуючи свій злочинний намір, усвідомлюючи також, що в силу загального фізичного та психологічного розвитку ОСОБА_9 не могла чинити йому опір, вчинив відносно малолітньої потерпілої дії сексуального характеру, шляхом вагінального проникнення в тіло малолітньої особи, яка не досягла чотирнадцяти років, з використанням пальців рук, внаслідок чого порушив статеву недоторканість ОСОБА_9 .

Продовжуючи реалізацію свого злочинного умислу, спрямованого на зґвалтування ОСОБА_9 , з використанням її безпорадного стану, внаслідок малолітства, 03.03.2025, у невстановлений досудовим розслідуванням час, ОСОБА_8 знаходячись у спальній кімнаті приміщення житлового будинку за місцем свого проживання, а саме за адресою: АДРЕСА_2 , разом зі своєю співмешканкою ОСОБА_4 , повторно домовився із останньою, що вона умовлянням та іншими діями допоможе ОСОБА_8 вступити у статеві зносини із ОСОБА_9 на що остання погодилась та, на виконання домовленості, 03.03.2025, більш точний час в ході досудового розслідування не встановлено, перебуваючи за вищевказаною адресою умовила свою малолітню доньку ОСОБА_9 зайти до спальної кімнати, в якій остання перебувала разом з ОСОБА_8 , на що ОСОБА_13 , яка внаслідок свого малолітства не розуміла і не могла розуміти дійсних намірів ОСОБА_8 та ОСОБА_13 , погодилась.

В цей же день та час, більш точного часу не встановлено, ОСОБА_8 , перебуваючи у спальній кімнаті за вищевказаною адресою разом з ОСОБА_4 та малолітньою ОСОБА_9 , скориставшись тим, що ОСОБА_4 , на виконання домовленості, умовила ОСОБА_9 зайти та залишитись у спальній кімнаті, придушивши цим самим волю ОСОБА_9 до опору, яка внаслідок свого малолітнього віку не могла усвідомлювати сутність і значення вчинюваних відносно неї дій, реалізуючи свій злочинний намір, усвідомлюючи також, що в силу загального фізичного та психологічного розвитку ОСОБА_9 не могла чинити йому опір, вчинив відносно малолітньої потерпілої дії сексуального характеру, шляхом вагінального проникнення в тіло малолітньої особи, яка не досягла чотирнадцяти років, з використанням пальців рук, внаслідок чого порушив статеву недоторканість ОСОБА_9 .

Також, реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на зґвалтування ОСОБА_9 , з використанням її безпорадного стану, внаслідок малолітства, ОСОБА_8 , у період часу з початку вересня 2024 року по 08.04.2025, більш точні дати та час не встановлено, неодноразово, але не менше 6 (шести) разів, знаходячись за місцем свого проживання, а саме за адресою: АДРЕСА_2 , з метою задоволення своєї статевої пристрасті відносно малолітньої ОСОБА_9 , усвідомлюючи, що внаслідок свого малолітнього віку ОСОБА_9 не могла розуміти сутність та значення вчинюваних відносно неї дій та в силу її загального фізичного та психологічного розвитку чинити йому опір, без її згоди, діючи умисно, протиправно, усвідомлюючи суспільно-небезпечні наслідки свого діяння та бажаючи їх настання, залишившись у приміщенні будинку за вищевказаною адресою наодинці з останньою, вчинив відносно малолітньої потерпілої дії сексуального характеру, шляхом вагінального проникнення в тіло малолітньої особи, яка не досягла чотирнадцяти років, з використанням геніталій, внаслідок чого порушив статеву недоторканість ОСОБА_9 ..

Встановлено, що під час спільного проживання з ОСОБА_4 , а також її малолітніми дітьми, ОСОБА_8 , на початку вересня 2024 року, більш точного часу не встановлено, з метою задоволення своєї статевої пристрасті, шляхом застосування погроз, вмовляння та прохань, почав вимагати в ОСОБА_4 посприяти у виготовленні для нього її донькою ОСОБА_9 фотознімків її оголеного тіла з деталізацією статевих органів, які повинні бути зроблені за вказаними ним зразками фотознімків порнографічного характеру та, таким чином, в останнього виник злочинний умисел, спрямований на розповсюдження зображень порнографічного характеру серед неповнолітніх.

З метою реалізації свого злочинного умислу ОСОБА_8 , діючи умисно, усвідомлюючи, що цим спричиняє шкоду моральному і фізичному становленню малолітньої ОСОБА_9 , будучи достовірно обізнаним, що ОСОБА_9 є малолітньою і внаслідок свого фізіологічного інтелектуального розвитку не обізнана щодо сутності відносин між статями, та правил поведінки між ними, ігноруючи принципи моральності, духовного і культурного життя суспільства та принципи статевої моралі в суспільстві, всупереч ст. 1, 21 Закон України «Про охорону дитинства», ст. ст. 1, 2, 6, 7 Закону України «Про захист суспільної моралі», ст. ст. 2, 7, 8, 23, 19, 34, 36, 40 Конвенції про права дитини, яка ухвалена Резолюцією Генеральної асамблеї ООН 44/25 від 20.11.1989 і набула чинності 02.09.1990, ст. 9 Конвенції про кіберзлочинність від 07.09.2005, яка набула чинності 01.07.2006, ст. 20 Конвенції Ради Європи про захист дітей від сексуальної експлуатації та сексуального насильства від 25.10.2007, яка набула чинності 01.12.2012, шляхом застосування погроз, вмовляння та прохань, умовив ОСОБА_4 ознайомити свою малолітню доньку ОСОБА_9 з фотознімками порнографічного характеру, які останній продемонстрував ОСОБА_4 , з метою подальшого виготовлення нею аналогічних знімків оголеного тіла з деталізацією статевих органів малолітньої ОСОБА_9 , на що остання погодилась та між ними було досягнуто злочинної змови.

В подальшому, 14.09.2024, більш точний час в ході досудового розслідування не встановлено, ОСОБА_4 , реалізуючи спільний злочинний умисел з ОСОБА_8 спрямований на розповсюдження зображень порнографічного характеру серед неповнолітніх, діючи за попередньою домовленістю групою осіб та зі спільним умислом, з метою задоволення статевої пристрасті ОСОБА_8 , перебуваючи за місцем свого проживання за адресою: АДРЕСА_2 , за допомогою свого власного мобільного телефону марки «TECNO CAMON 15» IМЕI: НОМЕР_1 і всесвітньої мережі Інтернет, використовуючи додаток для обміну повідомленнями Facebook Messenger, обліковий запис зареєстрований як « ОСОБА_11 », надіслала малолітній ОСОБА_9 повідомлення, що містили зображення порнографічного характеру для ознайомлення потерпілої з їх змістом.

Таким чином, ОСОБА_8 , за попередньою змовою з ОСОБА_4 , розповсюдив зображення порнографічного характеру серед неповнолітніх.

Також, 27.09.2024, більш точного часу не встановлено, продовжуючи свою злочинну діяльність та реалізацію спільного злочинного умислу з ОСОБА_8 , спрямованого на розповсюдження зображень порнографічного характеру серед неповнолітніх, ОСОБА_4 , діючи за попередньою домовленістю групою осіб та зі спільним умислом, з метою задоволення статевої пристрасті ОСОБА_8 , перебуваючи за місцем свого проживання за адресою: АДРЕСА_2 , за допомогою свого власного мобільного телефону марки «TECNO CAMON 15» IMЕI: НОМЕР_1 і всесвітньої мережі Інтернет, використовуючи додаток для обміну повідомленнями Facebook Messenger, обліковий запис зареєстрований як « ОСОБА_11 », надіслала малолітній ОСОБА_9 повідомлення, що містили зображення порнографічного характеру для ознайомлення потерпілої з їх змістом та з проханням виготовити схожі фото донькою самостійно.

Таким чином, ОСОБА_8 , за попередньою змовою з ОСОБА_4 , розповсюдив зображення порнографічного характеру серед неповнолітніх.

Крім того, продовжуючи свою злочинну діяльність та реалізацію свого злочинного умислу, спрямованого на розповсюдження зображень порнографічного характеру серед неповнолітніх, ОСОБА_8 у період часу з вересня 2024 року по 08.04.2025, більш точні дати та час не встановлено, перебуваючи за місцем свого проживання за адресою: АДРЕСА_2 , будучи достовірно обізнаним, що ОСОБА_9 є малолітньою і внаслідок свого фізіологічного та інтелектуального розвитку не обізнана щодо сутності відносин між статями, та правил поведінки між ними, ігноруючи принципи моральності, духовного і культурного життя суспільства та принципи статевої моралі в суспільстві, всупереч ст. 1, 21 Закон України від 26.04.2001, ст. ст. 1, 2, 6, 7 Закону України «Про захист суспільної моралі», ст. ст. 2, 7, 8, 23, 19, 34, 36, 40 Конвенції про права дитини, яка ухвалена Резолюцією Генеральної асамблеї ООН 44/25 від 20.11.1989 і набула чинності 02.09.1990, ст. 9 Конвенції про кіберзлочинність від 07.09.2005, яка набула чинності 01.07.2006, ст. 20 Конвенції Ради Європи про захист дітей від сексуальної експлуатації та сексуального насильства від 25.10.2007, яка набула чинності 01.12.2012, діючи умисно, спричиняючи шкоду моральному і фізичному становленню малолітньої ОСОБА_9 , за допомогою свого власного мобільного телефону марки «Xiaomi Redmi 12C» IMEI: НОМЕР_2 і всесвітньої мережі Інтернет, використовуючи додаток для обміну повідомленнями Facebook Messenger, обліковий запис зареєстрований як « ОСОБА_12 », неодноразово, але не менше 6 (шести) разів, надсилав малолітній ОСОБА_9 вказані файли на мобільний телефон марки «TECNO CD» IMI: НОМЕР_2 , яким користувалась малолітня ОСОБА_9 для ознайомлення потерпілої з їх змістом та з проханням виготовити схожі фото самостійно з вересня 2024 року, більш точний час та дати в ході досудового розслідування не встановлено, під час спільного проживання ОСОБА_8 з ОСОБА_4 та її малолітніми дітьми, а саме за адресою: АДРЕСА_2 , ОСОБА_8 , з метою задоволення своєї статевої пристрасті, шляхом застосування погроз, вмовляння та прохань, почав вимагати в ОСОБА_4 виготовлення для нього фотознімків оголеного тіла її малолітньої доньки ОСОБА_9 з деталізацією її статевих органів, а саме за зразком фотознімків порнографічного характеру, які останній продемонстрував ОСОБА_4 , на що остання погодилась, чим ОСОБА_8 та ОСОБА_4 досягли між собою злочинної згоди та у них виник прямий умисел, спрямований виготовлення та примушування малолітньої ОСОБА_9 до участі у створенні дитячої порнографії.

Реалізуючи спільний злочинний умисел з ОСОБА_8 , у період часу з вересня 2024 року по 08.04.2025, більш точний час та дати не встановлено, ОСОБА_4 , перебуваючи за вищевказаною адресою, діючи умисно, за попередньою змовою групою осіб, усвідомлюючи протиправність своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, порушуючи суспільну мораль, тобто систему етичних норм, правил поведінки, що склалися в суспільстві на основі традиційних духовних і культурних цінностей в частині заборони цинічної, непристойної фіксації оголеного тіла та статевих органів дитини у будь-який спосіб, розуміючи, що її дії посягають на основні принципи суспільної моралі у сфері статевих стосунків, а також завдають шкоди моральному вихованню людей, особливо неповнолітніх, що призводить до деформації моральних уявлень і понять про сексуальні відносини між людьми, всупереч «Конвенції Ради Європи про захист дітей від сексуальної експлуатації та сексуального насильства», ратифікованої 20.06.2012 року та Закону України «Про охорону дитинства», у порушення ст. 9 Конвенції про кіберзлочинність від 07.09.2005, яка набула чинності 01.07.2006, з метою задоволення статевої пристрасті ОСОБА_8 , перебуваючи в приміщенні кімнати за вищевказаної адресою, користуючись батьківським авторитетом, довірою та впливом на власну малолітню доньку як формою зовнішньої влади дорослого над дитиною, застосовуючи вмовляння, переконання та погрози, неодноразово, за вказівкою та на підставі раніше досягнутої домовленості з ОСОБА_8 , примушувала свою доньку ОСОБА_9 самостійно виготовляти за допомогою фото - та відео фіксації на її власний мобільний телефон марки «TECNO SPARK 6 GO» IMEI: НОМЕР_3 , файли із зображенням її власного оголеного тіла з деталізацією статевих органів, проти її волі, які відносяться до творів порнографічного характеру, що містять дитячу порнографію, які, в подальшому демонструвала ОСОБА_8 .

Продовжуючи реалізацію спільного злочинного умислу, спрямованого на виготовлення та примушування своєї малолітньої доньки до участі у створенні дитячої порнографії у період часу з вересня 2024 року по 08.04.2025, ОСОБА_4 , діючи умисно, за попередньою змовою з ОСОБА_8 , усвідомлюючи протиправність своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, перебуваючи в приміщенні кімнати за вищевказаною адресою, користуючись батьківським авторитетом, довірою та впливом на власну малолітню доньку як формою зовнішньої влади дорослого над дитиною, застосовуючи вмовляння, переконання та погрози, неодноразово примушувала свою доньку ОСОБА_9 оголятися та приймати відверто сексуальні пози з метою створення за її участі зображень порнографічного характеру та використовуючи мобільний телефон своєї доньки марки «TECNO SPARK 6 GO» IMEI: НОМЕР_3 самостійно неодноразово здійснювала фотофіксацію та виготовлення файлів з оголеними частинами тіла ОСОБА_9 з деталізацією статевих органів дитини проти її волі, які відносяться до творів порнографічного характеру, що містять дитячу порнографію, які в подальшому демонструвала ОСОБА_8 .

Крім того, продовжуючи свою злочинну діяльність та реалізацію свого злочинного умислу, спрямованого на виготовлення та примушування малолітньої ОСОБА_9 , до участі у створенні дитячої порнографії, ОСОБА_8 , у період часу з вересня 2024 року по 08.04.2025, більш точні дати та час не встановлено, перебуваючи за місцем свого проживання за адресою: АДРЕСА_2 , будучи достовірно обізнаним, що ОСОБА_9 є малолітньою і внаслідок свого фізіологічного та інтелектуального розвитку не обізнана щодо сутності відносин між статями, та правил поведінки між ними, ігноруючи принципи моральності, духовного і культурного життя суспільства та принципи статевої моралі в суспільстві, всупереч ст. 1, 21 Закон України «Про охорону дитинства», ст. ст. 1, 2, 6, 7 Закону України «Про захист суспільної моралі», ст. ст. 2, 7, 8, 23, 19, 34, 36, 40 Конвенції про права дитини, яка ухвалена Резолюцією Генеральної асамблеї ООН 44/25 від 20.11.1989 і набула чинності 02.09.1990, ст. 9 Конвенції про кіберзлочинність від 07.09.2005, яка набула чинності 01.07.2006, ст. 20 Конвенції Ради Європи про захист дітей від сексуальної експлуатації та сексуального насильства від 25.10.2007, яка набула чинності 01.12.2012, діючи умисно, спричиняючи шкоду моральному і фізичному становленню малолітньої ОСОБА_9 , за допомогою свого власного мобільного телефону марки «Xiaomi Redmi 12C» IMEI: НОМЕР_2 і всесвітньої мережі Інтернет, використовуючи додаток для обміну повідомленнями Facebook Messenger, обліковий запис зареєстрований як « ОСОБА_12 », неодноразово, але не менше 6 (шести) разів, надсилав малолітній ОСОБА_9 вказані файли на мобільний телефон марки «TECNO CD» IMEI: НОМЕР_2 , яким користувалась малолітня ОСОБА_9 , для ознайомлення потерпілої з їх змістом та при цьому висловлював вимоги виготовити схожі фотознімки самостійно, які вона повинна була, в подальшому, продемонструвати ОСОБА_8 .

Продовжуючи свою злочинну діяльність, та реалізацію свого злочинного умислу, спрямованого на зберігання дитячої порнографії, ОСОБА_8 , у період часу з вересня 2024 року по 28.04.2025, діючи умисно, в явному протиріччі з основними принципами суспільної моралі у сфері статевих стосунків та існуючими традиціями інтимного спілкування людей, всупереч вимогам ст. ст. 2, 7 Закону України «Про захист суспільної моралі» від 20.11.2003 № 1296 - IV, згідно з яким забороняється придбання та зберігання продукції, що містить дитячу порнографію, умисно, для задоволення особистих сексуальних потреб без мети збуту чи розповсюдження, з вересня 2024 року по 28.04.2025, більш точний час не встановлено, зберігав на власному мобільному телефоні марки «Xiaomi Redmi 12C» IMEI: НОМЕР_2 файли, які містять порнографічний зміст та ознаки дитячої порнографії.

Таким чином, ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, а саме:

у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 2 ст. 28, ч. 2 ст. 156 КК України, а саме у вчиненні розпусних дій щодо малолітньої особи, вчинених членами сім`ї, за попередньою змовою групою осіб;

у розповсюдженні зображень порнографічного характеру серед неповнолітніх, вчиненого за попередньою змовою групою осіб, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 301 КК України;

у виготовленні та примушуванні малолітньої особи до участі у створенні дитячої порнографії, вчиненого за попередньою змовою групою осіб, тобто у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 4 ст. 301-1 КК України;

у вчиненні торгівлі людьми, а саме передачі людей з метою експлуатації, вчиненого за попередньою змовою групою осіб, з використанням іншої залежності потерпілих, примусу її уразливого стану, вчиненого щодо малолітньої особи їх батьками, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 149 КК України;

у пособництві щодо вчинення дій сексуального характеру, пов?язаного із вагінальним проникненням в тіло іншої особи, з використанням іншого предмету, вчинені щодо особи, яка не досягла чотирнадцяти років, незалежно від її добровільної згоди (зґвалтування), особою, яка раніше вчинила кримінальне правопорушення (злочин), передбачений ч. 2 ст. 156 КК України, тобто у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 5 ст. 27 ч. 6 ст. 152 КК України;

у пособництві щодо вчинення насильницьких дій сексуального характеру, не пов`язаного із проникненням в тіло іншої особи вчинені щодо особи яка не досягла чотирнадцяти років, незалежно від її добровільної згоди, а саме у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого п. 5 ст. 27 ч. 3 ст. 153 КК України.

17.10.2025 ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні зазначених кримінальних правопорушень.

Наявність обґрунтованої підозри підтверджується матеріалами кримінального провадження.

В обґрунтування продовження строку запобіжного заходу, прокурор посилається на те, що ризики, передбачені ст. 177 КПК України продовжують існувати, зокрема, ОСОБА_4 може:

переховуватись від суду, оскільки підозрюється у вчиненні особливо тяжких злочинів, санкція за які передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк до 15 років, тому, з метою уникнення притягнення до кримінальної відповідальності, може переховуватись від суду;

незаконно впливати на потерпілу, яка є її донькою та свідків у цьому ж кримінальному провадженні, оскільки обвинувачена та потерпіла проживали разом. Крім цього ОСОБА_4 може впливати на свідків, показання яких сприймаються лише безпосередньо судом;

перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, а саме незаконно впливати на осіб, яким відомі обставини імовірного вчинення кримінальних правопорушень;

вчинити інше кримінальне правопорушення, а саме оскільки здійснювала психологічний тиск на малолітню потерпілу з метою зміни останньою своїх показів.

На переконання прокурора більш м`які запобіжні заходи не зможуть запобігти подальшому існуванню зазначених ризиків.

За таких обставин, прокурор просив обрати обвинуваченій запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк 60 днів без права внесення застави.

У судовому засіданні прокурор підтримав клопотання та просив його задовольнити.

Підозрювана та його захисник заперечували проти клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, та просили призначити більш м`який запобіжний захід, не пов`язаний із позбавленням волі.

Заслухавши прокурора, підозрювану та її захисника, дослідивши матеріали клопотання, слідчим суддею встановлено, що в провадженні групи слідчих відділення розслідування злочинів загальнокримінальної спрямованості слідчого відділу Вишгородського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Київській області знаходяться матеріали кримінального провадження, внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000157 від 28.04.2025 року, за ознаками кримінального правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 28, ч.2 ст. 156, ч.5 ст. 27, ч.6 ст. 152, ч.3 ст. 149, ч.4 ст. 301-1, ч.3 ст. 301, ч.6 ст. 152, ч.2 ст. 156, ч.4 ст. 153, ч.6 ст. 152 КК України.

17.10.2025 року ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні розпусних дій щодо малолітньої особи, вчинених членами сім`ї, за попередньою змовою групою осіб, тобто у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 2 ст. 28, ч. 2 ст. 156 КК України;

у розповсюдженні зображень порнографічного характеру серед неповнолітніх, вчиненого за попередньою змовою групою осіб, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 301 КК України;

у виготовленні та примушуванні малолітньої особи до участі у створенні дитячої порнографії, вчиненого за попередньою змовою групою осіб, тобто у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 4 ст. 301-1 КК України;

у вчиненні торгівлі людьми, а саме передачі людей з метою експлуатації, вчиненого за попередньою змовою групою осіб, з використанням іншої залежності потерпілих, примусу її уразливого стану, вчиненого щодо малолітньої особи їх батьками, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 149 КК України;

у пособництві щодо вчинення дій сексуального характеру, пов?язаного із вагінальним проникненням в тіло іншої особи, з використанням іншого предмету, вчинені щодо особи, яка не досягла чотирнадцяти років, незалежно від її добровільної згоди (зґвалтування), особою, яка раніше вчинила кримінальне правопорушення (злочин), передбачений ч. 2 ст. 156 КК України, тобто у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 5 ст. 27 ч. 6 ст. 152 КК України;

у пособництві щодо вчинення насильницьких дій сексуального характеру, не пов`язаного із проникненням в тіло іншої особи вчинені щодо особи яка не досягла чотирнадцяти років, незалежно від її добровільної згоди, а саме у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого п. 5 ст. 27 ч. 3 ст. 153 КК України.

На підтвердження обґрунтованості підозри органом досудового розслідування до матеріалів клопотання надано такі докази:

-відомостями, які містяться в протоколі прийняття в ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 заяви про кримінальне правопорушення від 28.04.2025 а саме повідомлення про те, що саме ОСОБА_14 ІНФОРМАЦІЯ_5 , 08.04.2025 вчинив щодо її доньки ОСОБА_9 кримінальне правопорушення;

-показами ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 , яку було допитано в якості свідка 28.04.2025, в яких остання вказує, що з березня 2024 проживала з ОСОБА_8 . Вказаний громадяни під час їх проживання в АДРЕСА_2 , почав просити свідка фотографувати та скидати йому інтимні фото її доньки ОСОБА_9 2012 р.н., яка проживала спільно з ними, що вона піддаючись його маніпуляції деякий час виконувала. Потів він з її дозволу почав цілувати її доньку в інтимні органи та груди. В подальшому їй стало відомо шо ОСОБА_8 приховано зняв статевий акт між ними та відеозапис останнього скинув донці з пропозицією повторити. 20 квітня 2025 між нею та ОСОБА_8 стався конфлікт, в результаті якого в події втрутилась її матір. а 22.04.2025 її запросили в службу в справах дітей де вона і дізналась про факт наявності статевого акту між донькою та ОСОБА_8 . Під час здійснення Дзвінку, в телефонній розмові ОСОБА_8 підтвердив факт вступу в інтимний зв`язок з її донькою та попередив, що в разі звернення останньої до поліції спершу вб`є її матір, а потім її особисто; результатами консультативного обстеження спеціаліста Гінеколога від 28.04.2025, в результаті якого підтвердження факт наявності в лікаря- ОСОБА_9 природніх статевих зносин;

-результатами проведення допиту потерпілої ОСОБА_15 в Центрі захисту прав дитини, під час якого потерпіла повідомила дійсні обставини вчинення ОСОБА_8 щодо неї розпусних дій та статевого акту, а також висловлення погроз вбивством її рідних;

-результатами огляду мобільного телефону мобільного телефону IMEI 1: марки «TECNO SPARK 6 GO», моделі «TECNO KE5j» з НОМЕР_4 та ІМЕІ 2: НОМЕР_5 , з сім-карткою оператора мобільного зв`язку ПрАТ «Київстар» НОМЕР_6 , яким користується потерпіла ОСОБА_15 , за результатами якого зафіксовано наявність діалогів в мобільних додатків між «потерпілою та ОСОБА_8 », «потерпілою та з матір`ю» - інтимних змістів, а також зображень та відеозаписів;

-результатами опитування ОСОБА_8 з використанням поліграфу в ході якого вказаний громадянин демонстрував установки на приховування інформації по питаннях щодо вчинення розбещення потерпілої; торкання її інтимних місць, а також вчинення статевих актів та їх кількості;

-протоколами оглядів мобільних телефонів, та іншими доказами у кримінальному провадженні в їх сукупності.

Дослідивши надані органом досудового розслідування докази, слідчий суддя дійшов висновку про те, що вони є такими, що обґрунтовують підозру ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованих їй кримінальних правопорушень.

Таким чином, ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 28, ч.6 ст. 156, ч.5 ст. 27, ч.6 ст. 152, ч.3 ст. 149, ч.4 ст. 301-1, ч.3 ст. 301, ч.6 ст. 152, ч.2 ст. 156, ч.4 ст. 153, ч.6 ст. 152 КК України, які відповідно до статті 12 КК України відноситься до категорії особливо тяжких злочинів, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до п`ятнадцяти років.

Відповідно до частини другої статті 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення.

Слідчий суддя враховує, що поняття обґрунтована підозра не визначене у національному законодавстві, але, зважаючи на вимоги, закріплені у статті 9 КПК України, а також статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суд враховує позиції Європейського суду з прав людини викладені в його рішеннях.

У розумінні положень, що наведені у чисельних рішеннях Європейського Суду з прав людини («Нечипорук, Йонкало проти України» №42310/04 від 21 квітня 2011 року, «Фокс, Кемпбелл і Хартлі проти Сполученого Королівства» №№12244/86,12245/86, 12383/86 від 30 серпня 1990 року, «Мюррей проти Сполученого Королівства» №14310/88 від 28 жовтня 1994 року та ін.), термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення. Мета затримання полягає в сприянні розслідуванню злочину через підтвердження або спростування підозр, які стали підставою для затримання. «Для того, щоб арешт по обґрунтованій підозрі був виправданий у відповідності з статтею 5 & 1(c), поліція не зобов`язана мати докази, достатні для пред`явлення обвинувачення, ні в момент арешту, ні під час перебування заявника під вартою. Також не обов`язково, щоб затриманій особі були, по кінцевому рахунку, пред`явлені обвинувачення, або щоб ця особа була піддана суду. Метою попереднього тримання під вартою є подальше розслідування кримінальної справи, яке повинно підтвердити або розвіяти підозру, яка є підставою для затримання» (справа «Чеботарь проти Молдови» № 35615/06 від 13 листопада 2007 року).

Матеріали кримінального провадження, на які послався слідчий та прокурор у клопотанні, дають підстави вважати підозру ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень обґрунтованою. Такий висновок цілком узгоджується із правовими позиціями, наведеними у рішеннях ЄСПЛ: у справі «Феррарі-Браво проти Італії» №9627/81 від 14 березня 1984 року Суд зазначив, що «питання про те, що арешт або тримання під вартою до суду є виправданими тільки тоді, коли доведено факт вчинення та характер інкримінованих правопорушень, ставити не можна, оскільки це є завданням попереднього розслідування, сприяти якому має й тримання під вартою»; у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» №14310/88 від 23 жовтня 1994 року «факти, які є причиною виникнення підозри не повинні бути такими ж переконливими, як ті, що є необхідними для обґрунтування вироку чи й просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процесу кримінального розслідування».

Відповідно до частини першої статті 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Згідно із пунктом 4 частини другої статті 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Відповідно до практики Європейського Суду з прав людини вагомою підставою для вирішення питання про необхідність попереднього ув`язнення особи є ризик перешкоджання встановленню істини у справі та переховування цієї особи від правосуддя. При цьому зазначено, що небезпека перешкоджання встановленню істини у справі та переховування особи від правосуддя може вимірюватися суворістю можливого покарання в сукупності з наявністю даних про матеріальний, соціальний стан особи, її зв`язками з державою, у якій його переслідують та міжнародними контактами.

Відповідно до частини першої статті 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Згідно із частиною другою статті 177 КПК України окрім обґрунтованої підозри підставою застосування запобіжного заходу є також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Як вбачається із клопотання, відповідно до вимог пункту 4 частини першої статті 184 КПК України під час досудового розслідування встановлено наявність ризиків, передбачених пунктами 1, 3, 4, 5 частини першої статті 177 КПК України, які обґрунтовують наявність підстав для застосування до ОСОБА_16 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, а саме переховуватися від органу досудового розслідування та/або суду, незаконно впливати на свідків у цьому кримінальному провадженні, може перешкоджати кримінальному провадженню, вчинити інше кримінальне правопорушення.

На сьогодні у кримінальному провадженні №0000157, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 28.04.2025 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбаченого ч. 2 ст. 28, ч.2 ст. 156, ч.5 ст. 27, ч.6 ст. 152, ч.3 ст. 149, ч.4 ст. 301-1, ч.3 ст. 301, ч.6 ст. 152, ч.2 ст. 156, ч.4 ст. 153, ч.6 ст. 152 КК України, розпочато та проводиться досудове розслідування та існує необхідність у проведенні ряду слідчих (розшукових) та процесуальних дій, що потребує додаткового часу.

На думку слідчого судді, наведене свідчить, що слідчий у клопотанні та прокурор у судовому засіданні довели обставини, передбачені пунктом 1 частиною першою статті 194 КПК України, а саме наявність обґрунтованої підозри у вчиненні інкримінованого злочину, як і обставини, передбачені пунктами 2, 3 тобто існування ризиків та наявність достатніх підстав для застосування такого запобіжного заходу як тримання під вартою (пункти 1, 3, 4, 5 частини першої статті 177 КПК України), який є винятковим запобіжним заходом, і що інший більш м`який запобіжний захід не буде достатнім для запобіганню встановлених у судовому засіданні ризиків, враховуючи, що злочин було вчинено групою осіб, нанесено збитки державі, вчинено тяжкий злочин, має постійне місце проживання, одружений, не має достатнього стримуючого стороннього впливу та вагомих гарантій, які б переважали настання згаданих ризиків, дисциплінували його поведінку. Під час розгляду клопотання відомостей, які би безумовно свідчили про неможливість перебування ОСОБА_16 під вартою, немає.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою може оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин.

Метою застосування запобіжного заходу є не карна функція, а забезпечувальна, тобто до підозрюваного має бути застосований такий вид запобіжного заходу, який би в повній мірі забезпечив запобіганню ризиків, передбачених статтею 177 КПК України, а також відповідав засадам гарантування основоположних прав людини на свободу та особисту недоторканність, що передбачає недопущення ув`язнення особи до засудження її компетентним судом (пп. «а» пункту 1 статті 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод).

За викладених обставин у сукупності, слідчий суддя дійшов висновку, що саме запобіжний захід у виді тримання підозрюваного під вартою на даному етапі досудового розслідування в повній мірі відповідає меті його застосування - забезпеченню виконання підозрюваним покладних на нього процесуальних обов`язків та запобіганню спробам вчинити дії, передбачені частиною першою статті 177 КПК України, разом з тим вказаний запобіжний захід в умовах воєнного стану.

Неможливість застосування більш м`яких запобіжних заходів до ОСОБА_4 , пов`язана з тим, що такі запобіжні заходи будуть не достатніми для запобігання вищевказаним ризиками та в умовах воєнного стану обраний запобіжний захід має відповідати характеру певного суспільного інтересу, що, незважаючи на презумпцію невинуватості, превалює над принципом поваги до свободи особистості. Крім того, «суворість передбаченого покарання» є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочину.

Таким чином, враховуючи, що підозрювана ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні тяжких злочинів, може переховується від органу досудового розслідування та суду, може впливати на свідків у кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення та перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, що свідчить про неможливість запобіганням цим ризикам шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів, враховуючи вкрай напружену ситуацію, пов`язану з введенням воєнного стану в країні,

Отже, клопотання слідчого, поданого в рамках кримінального провадження №0000157, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 28.04.2025 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 28, ч.2 ст. 156, ч.5 ст. 27, ч.6 ст. 152, ч.3 ст. 149, ч.4 ст. 301-1, ч.3 ст. 301, ч.6 ст. 152, ч.2 ст. 156, ч.4 ст. 153, ч.6 ст. 152 КК України - підлягає задоволенню.

При цьому суд зазначає, що строк тримання під вартою 60 днів рахується з моменту фактичного затримання ОСОБА_4 .

Відповідно до вимог частини третьої статті 183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

При цьому відповідно до частини четвертої статті 183 КПК України слідчий суддя не вважає необхідним застосовувати до неї альтернативний запобіжний захід у виді застави.

З огляду на викладене, слідчий суддя вважає необхідним клопотання слідчого задовольнити та застосувати вілносно ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою у межах строку досудового розслідування, тобто до 29.10.2025р.

Відповідно до вимог п.2 ч.4 ст.183 КПК України, згідно якого суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства.

Керуючись статтями 7, 110, 131, 132, 176-199, 203-211, 369-372, 376 КПК України, слідчий суддя

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання задовольнити.

Обрати підозрюваній ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, в межах строку досудового розслідування, без визначення альтернативного запобіжного заходу у вигляді застави, з її утримуванням у Державній установі «Київський слідчий ізолятор» Міністерства юстиції України.

Взяти ОСОБА_4 під варту в залі судового засідання.

Строк дії ухвали - до 29.10.2025р. включно.

Ухвала підлягає негайному виконанню та може бути оскаржена безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Повний текст ухвали складено 24.10.2025р.

Слідчий суддя: ОСОБА_1