Сарненський районний суд
Справа № 572/57/26
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 січня 2026 року Сарненський районний суд Рівненської області

в складі : головуючого cудді - ОСОБА_1

при секретарі - ОСОБА_2

за участю :

прокурора - ОСОБА_3

представника установи - ОСОБА_4

засудженого - ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Сарни в залі суду в режимі відео конференції подання ДУ «Катеринівська виправна колонія № 46» про можливість умовно-дострокового звільнення від відбування покарання для проходження військової служби засудженого ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Сколе Львівської області, жителя АДРЕСА_1 , зареєстрованого у АДРЕСА_2 , засудженого вироком Солом`янського районного суду м.Києва від 10 лютого 2025 року за ч.4 ст.185, ст.71 КК України до 7 років 2 місяців позбавлення волі,

початок строку покарання 23.02.2024 року, кінець строку покарання 23.04.2031 року,-

ВСТАНОВИВ :

ДУ «Катеринівська виправна колонія № 46» звернулась до суду із поданням про можливість умовно-дострокового звільнення від відбування покарання для проходження військової служби засудженого ОСОБА_5 , відповідно до ст.81-1 КК України, із встановленням щодо нього адміністративного нагляду.

В судовому засіданні представник установи заперечив щодо подання, вважає, що підстави для умовно-дострокового звільнення від покарання засудженого ОСОБА_5 за ст.81-1 КК України відсутні.

Прокурор підтримав позицію представника установи.

Засуджений у судовому засіданні просив звільнити його від відбування покарання умовно-достроково, для проходження військової служби за контрактом, оскільки він добровільно виявив таке бажання, просив звернути увагу, що з часу засудження його за ч.2 ст.153, ч.3 ст.152 КК України минуло більше 20 років.

Відповідно до ч.1 ст.81-1 КК України під час проведення мобілізації та/або дії воєнного стану до осіб, які відбувають покарання у виді обмеження волі або позбавлення волі на певний строк, судом може бути застосовано умовно-дострокове звільнення для проходження ними військової служби за контрактом.

На даний час на території України запроваджено воєнний стан, введений в Україні із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб Указом Президента України №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», продовжений востаннє Указом Президента України «Про продовження строку проведення загальної мобілізації» №793/25 від 20 жовтня 2025 року, відповідно до Закону України «Про затвердження Указу Президента України "Про продовження строку дії воєнного стану в Україні"» 21 жовтня 2025 року № 4643-IX - до 03 лютого 2026 року.

Із наданих суду матеріалів особової справи засудженого ОСОБА_5 судом встановлено, що останній дійсно відбуває покарання у ДУ «Катеринівська ВК-46», що додатково доводиться долученою до подання характеристикою щодо засудженого.

Засуджений ОСОБА_5 виявив бажання проходити військову службу за контрактом, подавши відповідну заяву до адміністрації ДУ «Катеринівська виправна колонія № 46» про бажання проходити військову службу за контрактом, та відповідає, згідно із наданим суду військово-обліковим документом, вимогам проходження військової служби за контрактом, визначеним ч. 2 ст. 21-5 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу».

Відповідно до довідки військово-лікарської комісії та картки обстеження та медичного огляду ОСОБА_5 останній за станом здоров`я придатний до військової служби.

Крім цього, командиром військової частини НОМЕР_1 надано письмову згоду про погодження особи засудженого ОСОБА_5 для проходження військової служби за контрактом.

Отже, в цій частині засуджений відповідає вимогам для військовозобов`язаного та може проходити військову службу за контрактом.

Однак, прокурор і представник адміністрації установи вказують, що для умовно-дострокового звільнення ОСОБА_5 від покарання, існують обмеження, визначені ст.81-1 КК України.

Так, за змістом ч.1 ст.81-1 КК України - умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, передбачене цією статтею, не застосовується до осіб, засуджених за вчинення злочинів проти основ національної безпеки України, засуджених за вчинення умисного вбивства двох або більше осіб, або вчиненого з особливою жорстокістю, або поєднаного із зґвалтуванням або сексуальним насильством, або особливо тяжких корупційних кримінальних правопорушень чи засуджених за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених статтями 152-156-1, 258-258-6, частиною четвертою статті 286-1, статтею 348 цього Кодексу, а також до засуджених службових осіб, які згідно з підпунктом 1 пункту 3 примітки до статті 368 цього Кодексу займали особливо відповідальне становище.

Із копії вироку Солом`янського районного суду м.Києва від 10 лютого 2025 року вбачається, що ОСОБА_5 був засуджений вироком Сколівського районного суду Львівської області від 06 березня 2003 року за ч.3 ст.152, ч.2 ст.153 КК України до покарання у виді 5 років позбавлення волі.

З огляду на наведене, прокурор просить відмовити у задоволенні подання установи з огляду на те, що засуджений має не погашену судимість за вчинення злочинів, передбачених ст.ст.152, 153 КК України.

Судимість за вказаним вироком, відповідно до ст.89 КК України дійсно не є погашеною.

Суд не може погодитись із такою позицією представника установи та прокурора.

Частиною 1 ст.74 КК України визначено, що звільнення засудженого від покарання або подальшого його відбування, заміна більш м`яким, а також пом`якшення призначеного покарання, крім звільнення від покарання або пом`якшення покарання на підставі закону України про амністію чи акта про помилування, може застосовуватися тільки судом у випадках, передбачених цим Кодексом.

За змістом вказаної норми, а саме ч.1 ст.74 КК України, стаття 81-1 КК України передбачає звільнення від конкретного покарання, за яке на підставі вироку суду особа відбуває покарання.

На даний час ОСОБА_5 відбуває покарання за вироком Солом`янського районного суду м.Києва від 10 лютого 2025 року, яким він засуджений за ч.4 ст.185 КК України, а тому має вирішуватись питання про звільнення умовно-достроково саме від цього покарання.

В даному випадку судимість, яка не є погашеною, не може враховуватись судом при вирішенні питання умовно-дострокового звільнення особи від покарання.

Однак, в даному випадку подання не підтримується представником установи, яка ініціювала питання звільнення засудженого від покарання умовно-достроково.

Пунктом 2 частини 1 статті 537 КПК України визначено, що під час виконання вироків суд, визначений частиною другою статті 539 цього Кодексу, має право вирішувати питання, як, в тому числі, про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.

Відповідно до змісту ч.1 ст.539 КПК України питання, які виникають під час та після виконання вироку вирішуються судом за клопотанням (поданням) прокурора, засудженого, його захисника, законного представника, органу або установи виконання покарань, а також інших осіб, установ або органів у випадках, встановлених законом.

В даному випадку провадження здійснюється за поданням установи виконання покарань.

Отже, в судовому засіданні представник установи зазначав, що установа подання щодо можливості умовно-дострокового звільнення від покарання ОСОБА_5 не підтримує, через що суд не має підстав для задоволення такого подання.

Враховуючи наведення, подання ДУ «Катеринівська ВК-46» не підлягає до задоволення.

На підставі ст.81-1 КК України, ст.154-1 КВК України, ст.7-1 Закону України «Про адміністративний нагляд за особами, звільненими з місць позбавлення волі» , керуючись ст.ст. 537, 539 КПК України, суд,-

УХВАЛИВ :

У задоволенні подання ДУ «Катеринівська виправна колонія № 46» про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання для проходження військової служби, встановлення адміністративного нагляду щодо засудженого ОСОБА_6 відмовити.

На ухвалу може бути подана апеляція до Рівненського апеляційного суду протягом семи діб з моменту її проголошення.

Повний текст ухвали буде проголошений о 18 год. 14 січня 2026 року.

Cуддя