БОЛГРАДСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Єдиний унікальний №497/70/26
Провадження №1-кс/497/30/26
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

про арешт вилученого майна

14.01.26 року м. Болград

Слідчий суддя Болградського районного суду Одеської області ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2

без участі сторін

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Болград клопотання слідчого СВ Болградського РВП ГУНП в Одеській області ОСОБА_3 про арешт тимчасово вилученого майна,

ВСТАНОВИВ:

13 січня 2026 року до суду поштовим листом надійшло клопотання слідчого СВ Болградського РВП ГУНП в Одеській області ОСОБА_3 , погоджене прокурором Болградської окружної прокуратури ОСОБА_4 про арешт тимчасово вилученого майна в зв`язку з досудовим розслідуванням по кримінальному провадженні, внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №0000011 від 07.01.2026, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.263 КК України.

В обґрунтування клопотання, слідчий зазначає, що досудовим розслідуванням встановлено, що до Болградського РВП ГУНП в Одеській області надійшли матеріали про те, що мешканець с. Табаки Болградського району Одеської області ОСОБА_5 за місцем свого мешкання незаконно зберігає вогнепальну зброю та боєприпаси.

В ході проведення досудового розслідування по кримінальному провадженню 10.01.2026 в період часу з 09:11 по 09:43 на підставі ухвали слідчого судді Болградського районного суду Одеської області (Справа №497/70/26, Провадження № 1-кс/497/21/26) старшим слідчим СВ Болградського РВП ГУНП в Одеській області ОСОБА_3 проведено обшук за місцем мешкання ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_1 за адресою: АДРЕСА_1 , в ході якого було виявлено та вилучено:

Корпус від гранати, без маркування, який поміщено та упаковано до полімерного сейф-пакету НПУ за №KIV2032592;

Корпус від гранати, без маркування, який поміщено та упаковано до полімерного сейф-пакету НПУ за №KIV2115144;

Запал від гранати з маркуванням «28-78-886», який поміщено та упаковано до полімерного сейф-пакету НПУ за №NPU2032592.

Вищевказане майно має пряме відношення до обставин які встановлюються у вказаному кримінальному правопорушенні.

У зв`язку з викладеним, виявлені в ході обшуку об`єкти вилучено та направлено для зберігання до Болградського РВП ГУНП в Одеській області, з метою подальшого направлення на експертне дослідження.

Постановою слідчого СВ Болградського РВП ГУНП в Одеській області 10.01.2026 вилучене майно визнано доказом у кримінальному провадженні.

Накладення арешту на вищевказане вилучене в рамках кримінального провадження майно необхідно з метою забезпечення досудового розслідування, збереження речових доказів, проведення по ним необхідних експертних досліджень.

Слідчий в судове засідання не прибула, подала заяву про розгляд клопотання у її відсутність, разом (а.с.38).

Особа, в якої вилучене майно ОСОБА_6 до суду не прибув, однак подав заяву, якою просив провести судове засідання у його відсутність не заперечував проти накладення арешту на вилучене майно (а.с.39).

Розглянувши матеріали поданого клопотання, обставини та підстави наведені в клопотанні, слідчий суддя вважає, що клопотання слідчого обґрунтоване та підлягає задоволенню на підставі наступного.

Судовим розглядом встановлено, що слідчими СВ Болградського РВП ГУНП в Одеській області здійснюється досудове розслідування в кримінальному провадженню 0000011від 07.01.2026, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України (а.с.5).

Нагляд за додержанням законності під час досудового розслідування у вигляді процесуального керівництва здійснюється групою прокурорів Болградської окружної прокуратури (а.с.-98).

Ухвалою слідчого судді Болградського районного суду Одеської області від 09.01.2026 року у кримінальному провадженні №0000011від 07.01.2026 надано дозвіл на проведення обшуку у кримінальному провадженні №0000011 від 07.01.2026 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 263 КК України у домоволодінні за адресою: АДРЕСА_1 , власником якого є ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за місцем його фактичного проживання з метою відшукування та вилучення: ручної гранати. (а.с.20-23).

30.03.2025 в проміжок часу з 06:50 годин по 09:235 годин, проведено санкціонований обшук за адресою: АДРЕСА_2

10.01.2026 в період часу з 09:11 по 09:43 з дотримання вимог ст. 234 КПК України старшим слідчим СВ Болградського РВП ГУНП в Одеській області ОСОБА_3 проведено обшук за місцем мешкання ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_1 за адресою: АДРЕСА_1 , в ході якого було виявлено та вилучено:

-корпус від гранати, без маркування, який поміщено та упаковано до полімерного сейф-пакету НПУ за №KIV2032592;

-корпус від гранати, без маркування, який поміщено та упаковано до полімерного сейф-пакету НПУ за №KIV2115144;

-запал від гранати з маркуванням «28-78-886», який поміщено та упаковано до полімерного сейф-пакету НПУ за №NPU2032592, з пояснювальним написом та підписами понятих та учасників.(а.с.24-25).

Арешт майна є одним із таких заходів забезпечення кримінального провадження ст. 131 ч.2 п.7 КПК України.

Відповідно до ст.170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

За змістом ч. 2 ст. 173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Завданням арешту тимчасово вилученого майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження [...].

За змістом ст. 170 КПК України […] арешт майна може також передбачати заборону для особи, на майно якої накладено арешт, іншої особи, у володінні якої перебуває майно, розпоряджатися будь-яким чином таким майном та використовувати його. Частиною другою даної норми закону передбачена можливість накладення слідчим суддею арешту на майно у вигляді речей, якщо є достатні підстави вважати, що вони відповідають критеріям, зазначеним у частині другій статті 167 КПК України.

Також системний аналіз положень ст.ст. 167, 170, 172, 174 КПК України дає підстави вважати, що арешт може бути накладений не тільки на майно у вигляді речей підозрюваного, обвинуваченого або осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за завдану ними шкоду, але й інших осіб, якщо вони відповідають критеріям, зазначеним у частині другій статті 167 КПК України.

Згідно п.1 ч.2 ст.167 КПК України тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди.

Постановою слідчого СВ Болградського РВП ГУНП в Одеській області від 10.01.2026 року вище вказані об`єкти, визнано речовими доказами (а.с.35-36).

А відтак, викладене в повній мірі підтверджується долученою до матеріалів клопотання постановою слідчого про визнання та залучення в якості речових доказів, згідно якої вищезазначене вилучене майно визнано речовим доказом у кримінальному провадженні.

В свою чергу не накладення арешту на зазначене тимчасово вилучене майно може призвести до його знищення, приховання, що в свою чергу призведе до втрати доказів в рамках кримінального провадження та суттєво ускладнить процес встановлення істини по кримінальному провадженні.

Відповідно до положень ч.2 ст.94 КПК, жоден доказ не має наперед встановленої сили, та всі докази в даному кримінальному провадженні підлягають ретельній перевірці з наступною їх оцінкою згідно положень ч.1 ст.94 КПК.

Відповідно до ст.ст.89,94 КПК, оцінка допустимості та належності доказів буде надана судом першої інстанції при розгляді кримінального провадження по суті.

Так, слідчий суддя на даній стадії досудового розслідування для вирішення питання, зокрема, про застосування заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту майна, не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для вирішення питання про арешт майна, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити необхідність застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження.

Таким чином, враховуючи наявність правових підстав для накладення арешту на вилучене майно, оскільки існує необхідність в забезпеченні його збереження, слідчий суддя приходить до переконання, що клопотання слідчого про накладення арешту на вилучене майно підлягає задоволенню, й, відповідно захід забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту майна підлягає застосуванню.

Положеннями статей 2,7 КПК України визначені завдання кримінального судочинства, відповідно до яких, зміст і форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких зокрема відносяться: верховенство права, недоторканність права власності, забезпечення права на захист, доступ до правосуддя, забезпечення права на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності.

Щодо строків звернення до слідчого судді:

Клопотання слідчого, прокурора про арешт тимчасово вилученого майна повинно бути подано не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, у якої його було вилучено.

У разі тимчасового вилучення майна під час обшуку, огляду, здійснюваних на підставі ухвали слідчого судді, передбаченої статтею 235 цього Кодексу, клопотання про арешт такого майна повинно бути подано слідчим, прокурором протягом 48 годин після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, в якої його було вилучено (абз. 2 ч.5 ст.171 КПК України).

Так згідно протоколу обшуку від 10.01.2026 року (а.с.25-26) слідчим було тимчасово вилучено майно, згідно до переліку зазначеному у клопотанні слідчого та у самому протоколі, на яке слідчий просить накласти арешт.

Клопотання про арешт вилученого майна складено 10.01.2026 року (а.с.1), та 10.01.2026 надіслано засобами зв`язку «Нова пошта» 5408) (а.с.39-зворотна сторона).

У випадку, передбаченому п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу. При цьому, на відміну від інших правових підстав, передбачених ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт з метою забезпечення речових доказів не вимагає повідомлення про підозру у кримінальному провадженні і не пов`язує особу підозрюваного з можливістю арешту такого майна.

Так, частиною 11 статті 170 КПК України встановлено, що заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Відповідно до ст. 98 КПК України матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставини, що встановлюється під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом є речовими доказами по справі.

Аналіз вищенаведеного вказує, що діючим законодавством передбачений обов`язок, а не право слідчого надання доказів та доведення перед судом їх переконливості, оскільки під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді або суду докази обставин, на які вони посилаються; та застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе наявності трьох необхідних ознак, необхідних для застосування заходів забезпечення кримінального провадження (ст.132 ч.3 КПК України).

Статтею 116 КПК України встановлено, що процесуальні дії мають виконуватися у встановлені цим Кодексом строки. Строк не вважається пропущеним, якщо скаргу або інший документ здано до закінчення строку на пошту або передано особі, уповноваженій їх прийняти [...].

З огляду на викладене, прокурором дотримано вимоги ч.5 ст.171 КПК України.

Таким чином, існують достатні обставини, які підтверджують, що незастосування заходів забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту на вилучене майно, призведе до приховування та/або зникнення речових доказів, наявних в ньому, що позбавить можливості орган досудового розслідування провести усі необхідні слідчі дії та якомога швидше завершити досудове розслідування.

А тому, необхідно вжити заходи забезпечення кримінального провадження та здійснити арешт вищевказаного тимчасово вилученого майна, що відповідає критеріям, зазначеним у ч.2 ст.167 КПК України.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст.78, 98, 131, 132, 167, 170, 171, 173, 236 КПК України, слідчий суддя,

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання слідчого Слідчого відділу Болградського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Одеській області лейтенанта поліції ОСОБА_3 про арешт тимчасово вилученого майна задовольнити.

Накласти арешт шляхом заборони відчуження, розпорядження та користування на вилучене майно на підставі протоколу обшуку від 10.01.2026 року, проведеного на підставі ухвали слідчого судді від 09.01.2026 року в кримінальному провадженні № 0000011 від 07.01.2026 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.263 КК України, а саме на :

Корпус від гранати, без маркування, який поміщено та упаковано до полімерного сейф-пакету НПУ за №KIV2032592;

Корпус від гранати, без маркування, який поміщено та упаковано до полімерного сейф-пакету НПУ за №KIV2115144;

Запал від гранати з маркуванням «28-78-886», який поміщено та упаковано до полімерного сейф-пакету НПУ за №NPU2032592.

Місцем зберігання вилученого майна визначити у камеру зберігання речових доказів відділення поліції Болградського РВП ГУНП в Одеській області за адресою: Одеська область, м. Болград, пр-т Соборний, 97.

Відповідальність за збереження вилученого майна та виконання ухвали покласти? на ініціатора даного клопотання.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку безпосередньо до Одеського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 5-денний строк з дня проголошення ухвали; у разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом 5 днів з дня отримання копії цієї ухвали

Слідчий суддя: ОСОБА_1