УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 жовтня 2025 року

Слідчий суддя Шевченківського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , представника власника майна - адвоката ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання прокурора Київської міської прокуратури ОСОБА_5 про арешт майна у кримінальному провадженні, відомості щодо якого внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000114 від 30.04.2025 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 361, ч. 2 ст. 15, ч. 4 ст. 190 КК України,

В С Т А Н О В И В:

До слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва надійшло клопотання прокурора Київської міської прокуратури ОСОБА_5 про арешт майна у кримінальному провадженні, відомості щодо якого внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000114 від 30.04.2025 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 361, ч. 2 ст. 15, ч. 4 ст. 190 КК України. Просили накласти арешт на майно, яке вилучене 09.06.2025 під час проведення обшуку за адресою: АДРЕСА_1 , а саме: нотаріальні бланки в загальній кількості 47 шт: серії СУ з № 416927 по № 416956; серії НВХ319366; серії НР№137939; серії ЕАТ №823453; серії ЕАТ № 823454, серії ЕАТ № 823459, серії ЕАТ № 823714, серії АКН № 033416, серії АКН №032629, серії АКН № 032627, серії НАТ № 397324, НАТ № 397325, серії НРС № з 130553 по 13558.

В обґрунтування клопотання вказано, що Слідчим управлінням Головного управління національної поліції в м. Києві за процесуального керівництва Київської міської прокуратури здійснюється досудове розслідування кримінального провадження № 0000114 від 30.04.2025 за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 361, ч. 2 ст. 15, ч. 4 ст. 190 Кримінального кодексу України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що на території міста Києва та ряду інших міст України діє група осіб, які запровадили протиправний механізм незаконного переоформлення об`єктів нерухомості з використанням завідомо підроблених документів, де кінцевими власниками виступають громадяни України та РФ. Вказані реєстраційні дії здійснюються окремими нотаріусами та державними реєстраторами, які координують свої дії із невстановленими посадовими особами Міністерства юстиції України та незаконно вносять зміни до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань.

У зв`язку з виникненням невідкладного випадку, пов`язаного врятуванням майна, яке у даному кримінальному провадженні може мати значення речових доказів, на підставі ч. 3 ст. 233 КПК України 09.06.2025 проведено несанкціонований обшук: АДРЕСА_1, під час якого виявлено та вилучено наступні речі та документи: нотаріальні бланки в загальній кількості 47 шт: серії СУ з № 416927 по № 416956; серії НВХ319366; серії НР№137939; серії ЕАТ №823453; серії ЕАТ № 823454, серії ЕАТ № 823459, серії ЕАТ № 823714, серії АКН № 033416, серії АКН №032629, серії АКН № 032627, серії НАТ № 397324, НАТ № 397325, серії НРС № з 130553 по 13558. Вказані бланки поміщено до спецпакету № NPU1106361.

10.06.2025 на підставі ст. 98 КПК України вищевказані речі визнано речовими доказами по матеріалах вказаного кримінального провадження.

Прокурор відділу Київської міської прокуратури ОСОБА_6 підтримав доводи клопотання.

Представник власника майна - адвокат ОСОБА_4 заперечував з приводу задоволення клопотання, вказав, що майно не відповідає критеріям визначеним речовим доказам.

Вивчивши клопотання й додані до нього матеріали, слідчий суддя дійшов такого висновку.

Так, при розгляді клопотання про накладення арешту на майно в порядку ст.ст.170-173 КПК України, для прийняття законного, обґрунтованого та справедливого рішення, слідчий суддя повинен з`ясувати правову підставу для арешту майна, яка має бути викладена у клопотанні прокурора, та відповідати вимогам закону.

Вказана норма узгоджується зі ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, відповідно до якої будь-яке обмеження власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а тому суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу в контексті норм закону.

За змістом ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Відповідно до ч. 2 ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Згідно з п. 1,3 ч. 3 ст. 132 КПК України застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження. Застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, дізнавач, прокурор не доведе, що: 1) існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження; 2) потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, дізнавача, прокурора; 3) може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, дізнавач, прокурор звертається із клопотанням.

У свою чергу, при застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти відповідно до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

При вирішенні питання про арешт майна з метою забезпечення збереження речових доказів для прийняття законного та справедливого рішення слідчий суддя, згідно зі ст.ст. 94, 132, 173 КПК України, повинен врахувати: існування обґрунтованої підозри щодо вчинення кримінального правопорушення та достатність доказів, що вказують на вчинення кримінального правопорушення; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні; наслідки арешту майна для третіх осіб; розумність і співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.

Зі змісту клопотання прокурора та долучених до нього матеріалів убачається, що Слідчим управлінням Головного управління національної поліції в м. Києві за процесуального керівництва Київської міської прокуратури здійснюється досудове розслідування кримінального провадження № 0000114 від 30.04.2025 за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 361, ч. 2 ст. 15, ч. 4 ст. 190 Кримінального кодексу України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що на території міста Києва та ряду інших міст України діє група осіб, які запровадили протиправний механізм незаконного переоформлення об`єктів нерухомості з використанням завідомо підроблених документів, де кінцевими власниками виступають громадяни України та РФ. Вказані реєстраційні дії здійснюються окремими нотаріусами та державними реєстраторами, які координують свої дії із невстановленими посадовими особами Міністерства юстиції України та незаконно вносять зміни до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань.

У зв`язку з виникненням невідкладного випадку, пов`язаного врятуванням майна, яке у даному кримінальному провадженні може мати значення речових доказів, на підставі ч. 3 ст. 233 КПК України 09.06.2025 проведено несанкціонований обшук: АДРЕСА_1, під час якого виявлено та вилучено наступні речі та документи: нотаріальні бланки в загальній кількості 47 шт: серії СУ з № 416927 по № 416956; серії НВХ319366; серії НР№137939; серії ЕАТ №823453; серії ЕАТ № 823454, серії ЕАТ № 823459, серії ЕАТ № 823714, серії АКН № 033416, серії АКН №032629, серії АКН № 032627, серії НАТ № 397324, НАТ № 397325, серії НРС № з 130553 по 13558. Вказані бланки поміщено до спецпакету № NPU1106361.

10.06.2025 на підставі ст. 98 КПК України вищевказані речі визнано речовими доказами по матеріалах вказаного кримінального провадження.

Разом із цим, на переконання слідчого судді, у клопотанні належним чином не доведено той факт, що вказане майно, про арешт якого наполягає прокурор, відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 КПК України, та має значення речових доказів для кримінального провадження № 0000114 від 30.04.2025. З урахуванням тих даних, що відомості про відповідність вилученого майна ознакам ст. 98 КПК України щодо речових доказів не встановлені. Таким чином відсутні підстави, уважати що майно є доказом в межах кримінального провадження.

Також слідчий суддя звертає увагу на суто формальний характер постанови слідчого від 09.06.2025 року, копія якої долучена до матеріалів клопотання, яка також не містить посилання на конкретні критерії, визначені статтею 98 КПК України, яким нібито відповідає майно.

Отже, матеріали клопотання не містять будь-яких даних, які б документально підтверджували той факт, що вказане майно є доказом кримінального правопорушення, за фактом якого здійснюється досудове розслідування.

Клопотання прокурора не містить жодних доказів того, що такий обсяг втручання у власність виправдовує завдання кримінального провадження.

Враховуючи викладене, аналіз наявних в розпорядженні слідчого судді матеріалів, свідчить про відсутність підстав для застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна, а також недоведеність прокурором факту використання вказаного майна як доказу фактів та обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в межах якого здійснюється досудове розслідування, оскільки не може свідчити про вчинення кримінального правопорушення, та не може бути підставою для застосування даного заходу забезпечення кримінального провадження, у зв`язку із чим викликає сумнів в розумності і співрозмірності обмеження права власності з завданням кримінального провадження, та наслідки арешту майна для третіх осіб.

Враховуючи наведене, слідчий суддя не знаходить достатніх правових підстав для задоволення клопотання прокурора Київської міської прокуратури ОСОБА_5 про арешт майна у кримінальному провадженні, відомості щодо якого внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000114 від 30.04.2025 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 361, ч. 2 ст. 15, ч. 4 ст. 190 КК України.

Керуючись ст. 170-174, 376 КПК України, слідчий суддя,

П О С Т А Н О В И В :

Відмовити у задоволенні клопотання прокурора Київської міської прокуратури ОСОБА_5 про арешт майна у кримінальному провадженні, відомості щодо якого внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000114 від 30.04.2025 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 361, ч. 2 ст. 15, ч. 4 ст. 190 КК України.

На ухвалу слідчого судді безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення може бути подана апеляційна скарга.

Слідчий суддя ОСОБА_1