У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 жовтня 2025 року слідчий суддя Білоцерківського міськрайонного суду Київської області ОСОБА_1 , за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши клопотання представника власника майна ТОВ «ПОПОВИЧ ПЛЮС» адвоката ОСОБА_3 про скасування арешту майна у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001768 від 15.08.2025, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, -

У С Т А Н О В И В:

27.10.2025 (документ сформований в системі «Електронний суд» - 24.10.2025) до слідчого судді Білоцерківського міськрайонного суду Київської області надійшло клопотання представника власника майна ТОВ «ПОПОВИЧ ПЛЮС» адвоката ОСОБА_3 про скасування арешту майна у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001768 від 15.08.2025, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України.

Обґрунтування вимог згідно з поданим клопотанням:

Ухвалою слідчого судді Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 20.08.2025 був накладений арешт на Volvo FH 42T, номерний знак НОМЕР_1 , власником якого є ТОВ «ПОПОВИЧ ПЛЮС», із застосуванням заборони користування та розпорядження арештованим майном .

Підставою для задоволення клопотання про арешт майна стала необхідність збереження речових доказів задля проведення відповідних експертиз.

На даний час органом досудового розслідування проведені всі необхідні слідчі дії та експертизи, а отже представник власника майна вважає, що подальший арешт майна є недоцільним та просить його скасувати.

Відомості про участь сторін при розгляді клопотання та фіксування судового процесу:

Представник власника майна ТОВ «ПОПОВИЧ ПЛЮС» адвокат ОСОБА_3 в судове засідання не з`явився, подав заяву про розгляд клопотання за відсутності власника майна та його представника, подане клопотання підтримав та просив задовольнити.

Прокурор Білоцерківської окружної прокуратури Київської області ОСОБА_4 в судове засідання не з`явилась, подала заяву по розгляд клопотання без її участі, проти задоволення клопотання про скасування арешту не заперечувала.

Враховуючи стислі строки розгляду клопотання про скасування арешту майна, встановлені ч.2 ст.174 КПК України, суд вважає можливим розглянути клопотання за відсутності учасників судового провадження.

Відповідно до ч.4 ст.107 КПК України фіксування судового засідання за допомогою технічних засобів не здійснювалось у зв`язку з неприбуттям в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні.

Правове обґрунтування рішення:

Вивчивши клопотання, дослідивши додані до нього матеріали, слідчий суддя за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінивши кожний доказ з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, дійшов наступного висновку.

Ухвалою слідчого судді Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 20.08.2025 накладено арешт на вилучене 14.08.2025 під час огляду місця події за адресою: автодорога-О100213 між с.Савинці та c.Житні Гори, Білоцерківського району, Київської області, майно, а саме: автомобіль марки Volvo FH 42T, номерний знак НОМЕР_1 , власником якого є ТОВ «ПОПОВИЧ ПЛЮС», який знаходиться на майданчику тимчасового тримання транспортних засобів за адресою: Київська область, Білоцерківський район, 4-й км. автодороги Р-17 сполученням «Біла Церква-Володарка», кадастровий номер: :01:029:0160; застосовано щодо автомобіля марки Volvo FH 42T, номерний знак НОМЕР_1 , заборону користування та розпорядження арештованим майном.

Відповідно до ч. 1 ст. 131 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Згідно зі ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

За змістом ч.1 ст.174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.

Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Статтями 7, 16 КПК України встановлено, що загальною засадою кримінального провадження є недоторканість права власності. Позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Згідно зі ст. 2 КПК України, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі «Ісмаїлов проти Росії» від 06.11.2008, де вказувалися порушення ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, в якому зазначено, що кожна фізична та юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше, як в інтересах суспільства на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права».

Відповідно до Постанови Європейського Суду від 09.06.2005 по справі «Бакланов проти Російської Федерації», Постанови Європейського Суду від 24 березня 2005 року по справі «Фрізен проти Російської Федерації», судом наголошується на тому, що перша та найбільш важлива вимога статті 1 Протоколу № 1 до Конвенції полягає у тому, що будь-яке втручання публічної влади у право на повагу до власності має бути законним, держави уповноважені здійснювати контроль за використанням власності шляхом виконання законів. Більше того, верховенство права, одна з засад демократичної держави, втілюється у статтях Конвенції. Питання у тому, чи було досягнуто справедливої рівноваги між вимогами загального інтересу та захисту фундаментальних прав особи, має значення для справи лише за умови, що спірне втручання відповідало вимогам законності і не було свавільним.

За ч.1 ст.98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди, або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в т.ч. предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Як вбачається з мотивувальної частини ухвали слідчого судді Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 20.08.2025 про арешт тимчасово вилученого майна у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001768 від 15.08.2025, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, слідчий суддя виходив з того, що метою накладення арешту на майно, яке тимчасово вилучено в ході огляду місця події 14.08.2025, є забезпечення збереження речових доказів, а також запобігання подальшого використання та розпорядження майном з боку його власника, оскільки вказане майно є речовим доказом у кримінальному провадженні, зберегло на собі його сліди, містить відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, а також з метою проведення інженерно-технічної експертизи та проведення слідчого експерименту.

Між тим, статтею 28 КПК України передбачено, що під час кримінального провадження кожна процесуальна дія або процесуальне рішення повинні бути виконані або прийняті в розумні строки. Критерії для визначення розумності строків кримінального провадження визначені ч. 3 ст. 28 КПК України, однак він має бути об`єктивно необхідним для прийняття процесуальних дій та прийняття процесуальних рішень.

Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини, продовження заходів забезпечення кримінального провадження, як упродовж досудового розслідування так і судового розгляду, ґрунтується на презумпції, що з перебігом ефективного розслідування справи та її судового розгляду зменшуються ризики, які стали підставою для застосування заходу забезпечення кримінального провадження, відповідно зі спливом певного часу орган досудового розслідування має навести додаткові доводи в обґрунтування наявних ризиків, що залишаються та їх аналіз, як підстави для подальшого втручання у права особи в тому числі щодо позбавлення або обмеження права власності.

Європейський суд з прав людини через призму своїх рішень неодноразово акцентував увагу на тому, що володіння майном повинно бути законним (див. рішення у справі «Іатрідіс проти Греції»[ВП], заява N 31107/96, п. 58, ECHR 1999-II). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (див. рішення у справі «Антріш проти Франції», від 22 вересня 1994 року, Series А N 296-А, п. 42, та «Кушоглу проти Болгарії», заява N 48191/99, пп. 49 - 62, від 10 травня 2007 року). Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (див., серед інших джерел, рішення від 23 вересня 1982 року у справі «Спорронг та Льонрот проти Швеції», пп. 69 і 73, Series A N 52). Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (див., наприклад, рішення від 21 лютого 1986 року у справі «Джеймс та інші проти Сполученого Королівства», n. 50, Series A N 98).

Прокурор проти скасування арешту майна не заперечував, про необхідність проведення будь-яких слідчих дій з вказаним майном не вказував.

Отже, підстав, які б обґрунтовували подальше втручання у права власника майна ТОВ «ПОПОВИЧ ПЛЮС» шляхом збереження обмеження арештом його прав на вилучене майно, не встановлено.

З огляду на викладене, слідчий суддя вважає, що представником власника майна доведено, що на даний час у застосуванні такого заходу кримінального провадження як арешт майна відпала потреба, а збереження такого арешту призвело б до невиправданого втручання у правомочності власників майна.

Враховуючи вищевикладене, клопотання представника власника майна адвоката ОСОБА_3 про скасування арешту майна підлягає задоволенню.

Керуючись статтями 2, 7, 16, 98, 107, 131-132, 169, 170-175, 369-372 КПК України, слідчий суддя,-

П О С Т А Н О В И В :

Клопотання представника власника майна ТОВ «ПОПОВИЧ ПЛЮС» адвоката ОСОБА_3 про скасування арешту майна у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001768 від 15.08.2025, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України задовольнити.

Скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 20.08.2025 в справі № 357/12878/25 (провадження № 1-кс/357/1760/25) на вилучене 14.08.2025 під час огляду місця події за адресою: автодорога-О100213 між с.Савинці та c.Житні Гори, Білоцеківського району, Київської області, майно, а саме: автомобіль марки Volvo FH 42T, номерний знак НОМЕР_1 , власником якого є ТОВ «ПОПОВИЧ ПЛЮС», який знаходиться на майданчику тимчасового тримання транспортних засобів за адресою: Київська область, Білоцерківський район, 4-й км. автодороги Р-17 сполученням «Біла Церква-Володарка», кадастровий номер: :01:029:0160 із забороною користування та розпорядження арештованим майном.

Зобов`язати прокурора Білоцерківської окружної прокуратури Київської області ОСОБА_4 направити повідомлення про виконання ухвали слідчому судді.

Ухвала слідчого судді є остаточною та оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя: ОСОБА_1