Справа №345/6871/25
Провадження № 1-кп/345/374/2025
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17.12.2025 м. Калуш

Калуський міськрайонний суд Івано-Франківської області в складі:

головуючого судді: ОСОБА_1 ,

з участю секретаря судового засідання: ОСОБА_2 ,

прокурора: ОСОБА_3 ,

обвинуваченого: ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області кримінальне провадження № 0000467 від 29.08.2025 про обвинуваченню ОСОБА_4 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Червоноград, Львівської області, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , українця, із середньою освітою, неодруженого, рануше не судимого, громадянина України, який проходить військову службу за призовом під час мобілізації у військовій частині НОМЕР_1 у військовому званні солдат, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України,

ВСТАНОВИВ :

ОСОБА_4 вчинив умисні дії, які виразились у таємному викраденні чужого майна (крадіжці), вчиненому в умовах воєнного стану.

Злочин вчинено за наступних обставин:

ОСОБА_4 відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 № 17 від 09.10.2024 зарахований до списків особового складу вказаної військової частини, та призначено на посаду стрільця 2 відділення охорони 2 взводу охорони 4 роти охорони 2 батальйону охорони військової частини НОМЕР_1 .

Відповідно до ст. 65 Конституції України захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності, шанування її державних символів є обов`язком громадян України.

Проходячи військову службу у вищевказаній військовій частині солдат ОСОБА_4 відповідно до вимог ст.ст. 9, 11, 16, 49 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.ст. 1, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України повинен був свято і беззаперечно дотримуватися Конституції України і Законів України, Військової присяги, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, дорожити честю і гідністю військовослужбовця, берегти військову честь і поважати гідність інших людей, не допускати негідних вчинків, виконувати свої службові обов`язки, які визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою, та дотримуватися вимог статутів Збройних Сил України.

Згідно п.п. 1, 3 ч. 3 ст. 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», військовослужбовці вважаються такими, що виконують обов`язок військової служби на території військової частини або в іншому місці роботи (занять) протягом робочого (навчального) часу, включаючи перерви, встановлені розпорядком (розкладом занять) чи поза військовою частиною, якщо перебування там відповідає обов`язкам військовослужбовця або його направлено туди за наказом відповідного командира (начальника).

Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» введено в Україні воєнний стан із 05 год. 30 хв. 24 лютого 2022 року строком на 30 діб. Цей Указ затверджено Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 № 2102-ІХ. Строк дії воєнного стану в Україні в подальшому неодноразово продовжувався Указами Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», затвердженими Законами України «Про затвердження Указу Президента України про введення воєнного стану в Україні», та востаннє продовжений Указом Президента України від 14.07.2025 року № 478/2025 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» від 15.07.2025 № 4524-IX, з 05 год. 30 хв. 07 серпня 2025 року строком на 90 діб, який діє по даний час.

Проте, ОСОБА_4 , у порушення вимог вказаних нормативно-правових актів, став на шлях злочинної діяльності та вчинив кримінальне правопорушення за наступних обставин.

Так, 28.08.2025 в період часу з 18 год. 00 хв. по 20 год. 30 хв., солдат

ОСОБА_4 , перебуваючи на другому поверсі в першому під`їзді багатоквартирного будинку АДРЕСА_2 , побачив велосипед марки «Croso» із рамою чорно-зеленого кольору, після чого у ОСОБА_4 виник злочинний умисел на таємне викрадення чужого майна, а саме велосипеда марки «Croso» із рамою чорно-зеленого кольору, який належить потерпілій ОСОБА_5 ..

Надалі, в цей час, реалізовуючи злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, ОСОБА_4 , діючи умисно, в умовах воєнного стану, з корисливих мотивів та з метою особистого збагачення, усвідомлюючи суспільно небезпечний та протиправний характер своїх дій, передбачаючи їх наслідки і свідомо бажаючи їх настання, скориставшись тим, що за його діями ніхто не спостерігає, перебуваючи на другому поверсі в першому під`їзді багатоквартирного будинку АДРЕСА_2 , шляхом вільного доступу викрав велосипед марки «Croso» моделі «KLEO 26» чорно-зеленого кольору вартістю 5066 грн., який належав потерпілій ОСОБА_5 .

Після цього, з викраденим майном ОСОБА_4 покинув місце вчинення злочину та розпорядився ним на власний розсуд, таким чином довівши свій злочинний умисел до кінця, чим завдав потерпілій ОСОБА_5 матеріальну шкоду на суму 5066 грн.

Суд розглядає дане кримінальне провадження у відповідності до вимог ст. 337 КПК України, відповідно до якої, судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувальних актів.

Прокурор в судовому засіданні не заперечив проти розгляду кримінального провадження в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України, визнав недоцільним дослідження доказів поданих на підтвердження подій кримінальних правопорушень та винуватості обвинувачених у вчиненні даних кримінальних правопорушень. Просить ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України та призначити покарання у вигляді 5 (п`яти) років позбавлення волі. Також просить вирішити питання щодо речових доказів та судових витрат.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення визнав повністю та заявив, що фактичні обставини справи не оспорює, його позиція є добровільною, вважає недоцільним дослідження доказів у справі. Дав покази, що дійсно він 28.08.2025 року близько 20:00 год., перебуваючи в м. Калуш за місцем свого проживання зі співмешканкою ОСОБА_6 , неподалік будинку № 17 по вул. Литвина, зайшов на другий поверх першого під`їзду багатоквартирного будинку, де побачив не пристебнутий велосипед марки «Croso» чорно-зеленого кольору, після чого, з огляду на складне матеріальне становище та перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, вирішив його викрасти, переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає, виніс велосипед на вулицю, поїхав на ньому в напрямку вул. Богдана Хмельницького та, побачивши ломбардне відділення, здав викрадений велосипед, отримавши за нього грошові кошти в сумі 1 200 грн., які витратив на власні потреби. Крім цього зазначив, що є військовослужбовцем, призваний під час мобілізації та проходив військову службу. Розуміє, що його вчинок не має виправдання, засуджує свої дії, щиро розкаюється у вчиненому, шкодує про скоєне та прагне надалі брати участь у захисті Батьківщини. У зв`язку з цим просив суд призначити йому покарання із застосуванням ст. 69 КК України

Потерпіла ОСОБА_5 у судове засідання не з`явилася, однак подала до суду заяву, в якій просила розглянути справу за її відсутності, визнати ОСОБА_4 винним та призначити йому покарання відповідно до вимог чинного законодавства, при цьому будь-яких претензій до ОСОБА_4 вона не має.

На підставі ч. 3 ст. 349 КПК України за згодою всіх учасників судового провадження судом встановлено порядок дослідження доказів в даному кримінальному провадженні та визнано недоцільним дослідження доказів стосовно фактичних обставин провадження, які ніким не оспорюються і визнаються самим обвинуваченим. Суд обмежився допитом обвинуваченого та дослідженням письмових доказів, які характеризують його особу. При цьому судом з`ясовано, що учасники судового провадження правильно розуміють зміст цих обставин, сумніву у добровільності та істинності їх позиції немає, а також їм зрозуміло, що вони у такому разі будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Так як вина обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні ним кримінального правопорушення у судовому засіданні доведена повністю, суд приходить до висновку, що дії обвинуваченого слід кваліфікувати за ч. 4 ст.185 КК України, так як він вчинив таємне викрадення чужого майна (крадіжку), в умовах воєнного стану.

Вирішуючи питання про вид та міру покарання обвинуваченому, суд, керуючись ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, яке, відповідно до ст. 12 КК України, відносяться до категорії тяжких злочинів, дані про особу обвинуваченого, який раніше не судимий, проходить військову службу за призовом під час мобілізації у військовій частині НОМЕР_2 у військовому званні солдат, повністю визнав себе винуватим.

Обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , у відповідності до ст. 66 КК України, суд визнає щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, бажання надалі захищати Батьківщину, відсутність претензій потерпілої до обвинуваченого.

Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , у відповідності до ст. 67 КК України, немає, а суд відповідно до ст. 337 КПК України позбавлений можливості самостійно відшукувати вказані обставини.

Відповідно до ст. 50 КК України, покарання є заходом примусу, полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого і має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженим, так і іншими особами.

З огляду на викладене, враховуючи вищевказані пом`якшуючі обставини, а також відсутність обставин, які обтяжують покарання, суд вбачає наявність фактичних підстав для доведення винуватості обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України та проходить до висновку, що йому слід призначити основне покарання у виді позбавлення волі, і таке покарання буде достатнім, справедливим та необхідним для його виправлення, а також для запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як ним, так і іншими особами.

Згідно із ст. 69 КК України за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, може, крім випадків засудження за корупційне кримінальне правопорушення, кримінальне правопорушення, пов`язане з корупцією, кримінальне правопорушення, передбачене статтями 403, 405, 407, 408, 429, 437-439, 442, 442-1 цього Кодексу, вчинене в умовах воєнного стану чи в бойовій обстановці, за катування, вчинене представником держави, у тому числі іноземної, призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, або перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу за це кримінальне правопорушення. У цьому випадку суд не має права призначити покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої для такого виду покарання в Загальній частині цього Кодексу. За вчинення кримінального правопорушення, за яке передбачене основне покарання у виді штрафу в розмірі понад три тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, суд з підстав, передбачених цією частиною, може призначити основне покарання у виді штрафу, розмір якого не більше ніж на чверть нижчий від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу.

У постанові від 03.02.2021 (справа № 629/2739/18) Верховний Суд звернув увагу на те, що частина перша статті 69 КК надає повноваження суду у виключних випадках призначити більш м`яке покарання, ніж мінімальне покарання, передбачене законом за відповідний злочин, або призначити менш суворе покарання, не передбачене санкцією частини статті лише «за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину», тобто якщо певні обставини або сукупність обставин одночасно відповідають двом умовам, визначеним в законі: вони можуть бути визнані такими, що пом`якшують покарання відповідно до частин першої та/або другої статті 66 КК; істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину. Крім того, ці обставини чи сукупність обставин мають знаходитися в причинному зв`язку з цілями та/або мотивами злочину, поведінкою особи під час вчинення злочину та іншими факторами, які безпосередньо впливають на суспільну небезпеку злочину та/або небезпечність винуватої особи.

Послідовна практика застосування положень ст. 69 КК України вказує на те, що при визначенні поняття та змісту обставин, що істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, суд має виходити з системного тлумачення статей 66 та 69 КК та тих статей Особливої частини Кодексу, що визначають певні обставини, як ознаки привілейованих складів злочину, що істотно зменшують їх суспільну небезпечність, наслідком чого є зниження ступеню тяжкості вчиненого злочину. Ці обставини в своїй сукупності повинні настільки істотно знижувати ступінь суспільної небезпечності вчиненого злочину, що призначення винному навіть мінімального покарання в межах санкції було би явно несправедливим.

З урахуванням викладеного, враховуючи пом`якшуючі обставини, а саме щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, бажання надалі захищати Батьківщину, відсутність претензій потерпілої до обвинуваченого, який беззастережно визнав свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, на обліку у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває, відсутні негативні характеристики по місцю його проживання, згідно характеристики ТВО начальника штабу заступника командира військової частини НОМЕР_1 полковника ОСОБА_7 від 19.09.2025р. за час проходження служби з жовтня 2024 року по травень 2025 року ОСОБА_4 займаній посаді відповідає, враховується також, що обвинувачений виявив бажання проходити військову службу та захищати Батьківщину, що свідчить про його прагнення виправитися та зробити внесок у захист держави, а також відсутність обставин, які обтяжують покарання, виходячи з принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, суд призначає йому покарання із застосуванням ст. 69 КК України у виді позбавлення волі на строк два роки.

Суд вважає, що саме таке покарання буде сприяти його виправленню та буде необхідним і достатнім для попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень, а також не буде становити «особистий надмірний тягар для особи» та відповідатиме справедливому балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлений.

Долю речових доказів суд вирішує згідно з вимогами ст. 100 КПК України.

Процесуальні витрати у кримінальному проваджені, суд вирішує відповідно до ч. 2 ст. 124 КПК України.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 368, 370, 373-374, 394-395, Ч. 15 ст. 615 КПК України, суд:,

У Х В А Л И В :

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185КК України, та призначити йому покарання із застосуванням ст. 69 КК України у виді позбавлення волі на строк два роки.

Строк відбуття покарання обвинуваченому ОСОБА_4 обчислювати з 12.45 год. 27.11.2025 (з часу застосування до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою).

Запобіжний захід щодо ОСОБА_4 до набрання вироком законної сили залишити тримання під вартою.

Речові докази по справі:

- DVD-R диск із відеозаписами із приміщення ломбарду, що в АДРЕСА_3 за 28.08.2025 - після вступу вироку в законну силу залишити при матеріалах справи;

- слід фактури матеріалу, який відкопійовано на дактидоплівку чорного кольору та поміщено в паперовий конверт НПУ із роз`яснювальними надписами - після вступу вироку в законну силу знищити;

- змив із зовнішніх поверхонь замка, який поміщено в паперовий конверт НПУ з роз`яснювальними записами - після вступу вироку в законну силу знищити;

- слід руки із зовнішніх поверхонь полімерної пляшки, який відкопійовано на відрізок липкої стрічки та наклеєно на аркуш паперу, який поміщено в паперовий конверт НПУ з роз`яснювальними надписами - після вступу вироку в законну силу знищити.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави 1 337,10 гривень витрат на проведення Івано-Франківським НДЕКЦ МВС України експертизи № СЕ-19/109-25/13095-ТВ від 15.09.2025.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

На вирок може бути подано апеляційну скаргу до Івано-Франківського апеляційного суду через Калуський міськрайонний суд Івано-Франківської області протягом тридцяти днів з моменту проголошення.

Роз`яснити потерпілим, що у відповідності до ч. 7 ст. 128 КПК України особа, яка не пред`явила цивільного позову в кримінальному провадженні має право пред`явити його в порядку цивільного судочинства.

Вирок суду відповідно до ч. 2 ст. 394 КПК України не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду, і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України.

Обвинуваченому та прокурору копію вироку вручити негайно після його проголошення. Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Суддя: