Номер провадження: 11-п/813/36/26
Справа № 497/183/26
Головуючий у першій інстанції
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02.02.2026 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участі секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання захисника обвинувачених ОСОБА_5 та ОСОБА_6 ОСОБА_7 про направлення кримінального провадження №0000071 від 24.04.2025 відносно ОСОБА_5 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 409 КК України та ОСОБА_6 , обвинуваченої у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 27, ч. 4 ст. 409 КК України, до Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області,

встановив:

До Одеського апеляційного суду звернулася захисника обвинувачених ОСОБА_5 та ОСОБА_6 ОСОБА_7 з клопотанням про направлення кримінального провадження №0000071 від 24.04.2025 відносно ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , обвинувачених у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 27, ч. 4 ст. 409 КК України, до Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області.

Клопотання обґрунтовує тим, що вказаний злочин вважається закінченим, коли військовослужбовець фактично вчинив хоча б одну з дій (уклав шлюбу, написав рапорт тощо), з метою ухилитися від служби. При цьому, неважливо, чи було досягнуто мети (наприклад, чи звільнили його на підставі підробленої довідки). Разом з цим зазначає, що згідно обвинувального акту місцем винесення наказу про звільнення ОСОБА_5 з військової служби є АДРЕСА_1 .

Відповідно до ч. 4 ст. 34 КПК України про час та місце розгляду подання чи клопотання про направлення кримінального провадження з одного суду до іншого повідомляються учасники судового провадження, проте їх неприбуття не перешкоджає розгляду питання.

Учасники кримінального провадження були належним чином повідомлені про дату та час розгляду подання, в судове засідання не з`явились, у зв`язку з чим колегія суддів вважає можливим розглянути подання за відсутності учасників апеляційного провадження та відповідно до ч. 4 ст. 107 КПК України не здійснювати технічну фіксацію судового розгляду.

Дослідивши матеріали провадження, перевіривши доводи подання, апеляційний суд доходить висновку про таке.

Відповідно до ч. 1 ст. 32 КПК України кримінальне провадження здійснює суд, у межах територіальної юрисдикції якого вчинено кримінальне правопорушення.

Водночас ч. 2 ст. 34 КПК України передбачено, що питання про направлення кримінального провадження з одного суду до іншого в межах одного суду апеляційної інстанції вирішується колегією суддів відповідного суду апеляційної інстанції за поданням місцевого суду або за клопотанням сторін чи потерпілого не пізніше п`яти днів з дня внесення такого подання чи клопотання, про що постановляється вмотивована ухвала.

Отже встановлення правил підсудності має важливе значення для правильного функціонування судової системи, а також для виконання судами покладених на них завдань і визначення суду, компетентного здійснювати кримінальне провадження щодо конкретного кримінального правопорушення.

Частиною 9 ст. 615 КПК України передбачено, що під час дії воєнного стану обвинувальні акти, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, клопотання про звільнення особи від кримінальної відповідальності скеровуються та розглядаються судами, у межах територіальної юрисдикції яких вчинено кримінальне правопорушення, а в разі неможливості з об`єктивних причин здійснювати відповідним судом правосуддя - судом, у межах територіальної юрисдикції якого знаходиться орган досудового розслідування, що закінчив досудове розслідування, або іншим судом, визначеним у порядку, передбаченому законодавством.

Як неодноразово вказував Верховний Суд, положення норм КПК, якими врегульовано правила визначення територіальної підсудності кримінального провадження, застосовуються у взаємозв`язку з приписами ст. 6 КК України, за якими кримінальне правопорушення визнається вчиненим на території України, якщо його було почато, продовжено, закінчено або припинено на території України.

Отже, місцем вчинення кримінального правопорушення є місце, де воно було почато, продовжено, закінчено або припинено.

Стаття 409 КК передбачає відповідальність не за самі по собі самокалічення, симуляцію хвороби, підроблення документів, інший обман, заяву про небажання виконувати обов`язки військової служби, а за ухилення від обов`язків військової служби тим чи іншим із цих способів.

Ухилення від несення обов`язків військової служби за ст. 409 КК, незалежно від того, яким шляхом воно досягається, вважається закінченим злочином з моменту припинення виконання обов`язків військової служби, фактичного ухилення від виконання цих обов`язків. Ухилення шляхом самокалічення або симуляції хвороби буде закінченим злочином вже з моменту фактичного припинення виконання військових обов`язків, хоча б винний, що спричинив собі ушкодження або симулював хворобу, офіційно ще не був звільнений від несення військової служби, а ухилення шляхом підроблення документів чи іншого обману - з моменту отримання звільнення від виконання військових обов`язків. Тривалість ухилення не має значення для складу закінченого злочину.

Як вбачається з обвинувального акту, ОСОБА_5 звернувся до ОСОБА_6 , яка є інвалідом ІІ групи, з проханням у сприянні в ухиленні від несення обов`язків військової служби шляхом іншого обману, а саме шляхом укладання шлюбу з метою подальшого звільнення в запас Збройних Сил України за підпунктом «г». В подальшому, 15.03.2025 Ренійським відділом ДРАЦС в Ізмаїльському районі Одеської області ПУ МЮ (м. Одеса) між ОСОБА_5 та ОСОБА_6 було зареєстровано шлюб. Надалі, 18.04.2025 ОСОБА_5 подав на ім`я першого заступника коменданта начальника штабу прикордонної комендатури швидкого реагування ІНФОРМАЦІЯ_1 рапорт про звільнення за підпунктом «г». За результатами розгляду рапорту ОСОБА_8 , відповідно до витягу з наказу начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 від 06.06.2025 №400-ОС між ОСОБА_5 та Державною прикордонною службою України розірвано контракт та звільнено з військової служби за підпунктом «г».

З копії витягу з наказу начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 від 06.06.2025 №400-ОС вбачається, що його місцем винесення є м. Ізмаїл Одеської області.

Отже, в даному випадку, ухилення від несення обов`язків військової служби вважається закінченим злочином з моменту припинення виконання обов`язків військової служби, тобто з дня видачі наказу про звільнення обвинуваченого з військової служби у м. Ізмаїл Одеської області, що належить до територіальної юрисдикції Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області.

Враховуючи викладені обставини, апеляційний суд вважає, що клопотання захисника підлягає задоволенню, а кримінальне провадження необхідно направити для подальшого розгляду до Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області.

Керуючись ст.ст. 32, 34, 370, 405, 419, 532 КПК України, апеляційний суд,

постановив:

Клопотання захисника обвинувачених ОСОБА_5 та ОСОБА_6 ОСОБА_7 - задовольнити.

Кримінальне провадження №0000071 від 24.04.2025 відносно ОСОБА_5 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 409 КК України та ОСОБА_6 , обвинуваченої у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 27, ч. 4 ст. 409 КК України - направити до Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області.

Ухвала оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3