Провадження №: 1-кс/755/4722/25
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"18" грудня 2025 р. слідчий суддя Дніпровського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , за участі представника - адвоката ОСОБА_3 , розглянув у відкритому судовому засіданні у м. Києві скаргу ОСОБА_4 , в інтересах якого діє представник-адвокат ОСОБА_5 , на бездіяльність уповноважених осіб Дніпровського управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві,

встановив:

У провадження Дніпровського районного суду м. Києва, в порядку ст. 303 КПК України, надійшла скарга ОСОБА_4 , в інтересах якого діє представник-адвокат ОСОБА_5 , на бездіяльність уповноважених осіб Дніпровського управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві, яка полягає у ненаданні повної інформації про хід досудового розслідування.

Скарга мотивована тим, що 22.07.2025 року представником ОСОБА_4 - адвокатом ОСОБА_3 засобами поштового зв`язку було здійснено подання до ТУ БЕБ у м. Києві заяви про вчинення кримінального правопорушення ОСОБА_6 , а саме за ознаками сукупності кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 209 та ч. 1 ст. 301 КК України.

Згідно отриманого від ТУ БЕБ у м. Києві листа-відповіді № 23.24/3.4/2/11526-25 від 30.07.2025 року представника ОСОБА_4 було повідомлено про те, що зі змісту вищевказаної заяви, встановлено ознаки можливого вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст. 301 Кримінального кодексу України. Враховуючи те, що відповідно до ст. 216 КПК України вказане кримінальне правопорушення не належить до підслідності БЕБ України, заяву представника ОСОБА_4 від 22.07.2025 з додатками, було направлено до Департаменту кіберполiції управління протидії кіберзлочинам в м. Києві для розгляду в межах компетенції.

Згідно отриманого від Департаменту кіберполiції управління протидії кіберзлочинам в м. Києві листа-відповіді № 53140-2025 від 31.07.2025 року представника ОСОБА_4 було повідомлено про те, що відповідно до п. 1 розділу IV Порядку ведення єдиного обліку в органах поліції заяв і повідомлень про вчинені кримінальні правопорушення та інші події, затвердженої наказом МВС України від 08.02.2019 № 100, отримані матеріали ЄО № 647 від 31.07.2025 було направлено до Голосіївського УП ГУНП в м. Києві для внесення відомостей, вказаних у зверненні, до Єдиного реєстру досудових розслідувань. У зв`язку з відсутністю в структурі Департаменту кіберполіції слідчого підрозділу, рішення щодо відкриття кримінального провадження буде прийматися в Голосіївському УП ГУНП в м. Києві.

У подальшому за результатом особистого відвідування представником ОСОБА_4 приміщення Голосіївського УП ГУНП в м. Києві, службовими особами було повідомлено останнього про те, що матеріали було направлено за підслідністю до Дніпровського УП ГУНП у м. Києві для відкриття кримінального провадження.

Оскільки станом на 24.09.2025 року Дніпровським УП ГУНП у м. Києві не було надано представникові ОСОБА_4 жодної інформації за результатом розгляду поданої ним заяви, зокрема не направлено витяг з ЄРДР, представником ОСОБА_4 - адвокатом ОСОБА_3 було здійснено направлення засобами поштового зв`язку до Дніпровського УП ГУНП у м. Києві клопотання в порядку в порядку ст. 220 КПК України з проханням повідомити чи було внесено відомості, зазначені у заяві від 22.07.2025 року про вчинення кримінального правопорушення ОСОБА_6 до Єдиного реєстру досудових розслідувань та невідкладно направити представнику ОСОБА_4 копію витягу про внесення відповідних відомостей до ЄРДР, провести досудове розслідування в повному обсязі та здійснити проведення всіх необхідних слідчих дій в рамках досудового розслідування в кримінальному провадженні спрямованих на збирання доказів, перевірки вже наявних доказів та встановлення обставин вчинення правопорушення. Також, просив проінформувати про результати проведення слідчих та процесуальних дій та надати матеріали кримінального провадження на ознайомлення.

Однак, станом на дату направлення даної скарги, відповіді не було отримано, у зв`язку з чим наявна бездіяльність уповноважених службових осіб Дніпровського УП ГУНП у м. Києві щодо не здійснення розгляду та надання відповіді на клопотання представника ОСОБА_4 - адвоката ОСОБА_3 в порядку ст. 220 КПК України від 24.09.2025 року.

У зв`язку з викладеним просив визнати бездіяльність уповноважених осіб Дніпровського УП ГУНП у м. Києві протиправною, зобов`язати здійснити розгляд клопотання та надати відповідь в порядку ст. 220 КПК України.

У судовому засіданні представник скаржника - адвокат ОСОБА_3 обставини та заявлені вимоги підтримав, просив скаргу задовольнити. Зазначив, що відповіді не надано до цього часу.

Суб`єкт оскарження в судове засідання, будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду скарги, не прибув та не повідомив суд про причини свого неприбуття.

Враховуючи викладене, а також беручи до уваги положення ч. 1 ст. 26 КПК України, згідно якої сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачені КПК України, та ч. 3 ст. 306 КПК України, слідчий суддя розглядає скаргу у відсутність особи, що не прибула.

Вислухавши доводи адвоката, дослідивши матеріали скарги, слідчий суддя дійшов наступних висновків.

Статтею 2 КПК України визначено, що завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Відповідно до ч. 1 ст. 24 КПК України кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Пунктом 18 частини 1 статті 3 КПК України визначено, що слідчий суддя - суддя суду першої інстанції, до повноважень якого належить здійснення у порядку, передбаченому цим Кодексом, судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні, та у випадку, передбаченому статтею 247 цього Кодексу.

Порядок оскарження рішень, дій чи бездіяльності органів досудового розслідування чи прокурора під час досудового розслідування чітко визначено та регламентовано Главою 26 Кримінального процесуального кодексу України.

Згідно частини 1 статті 303 КПК України на досудовому провадженні можуть бути оскаржені такі рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача або прокурора:

1) бездіяльність слідчого, дізнавача, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, у неповерненні тимчасово вилученого майна згідно з вимогами статті 169 цього Кодексу, а також у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк, - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, володільцем тимчасово вилученого майна, іншою особою, права чи законні інтереси якої обмежуються під час досудового розслідування;

2) рішення слідчого, дізнавача, прокурора про зупинення досудового розслідування - потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження;

3) рішення слідчого, дізнавача про закриття кримінального провадження - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником;

4) рішення прокурора про закриття кримінального провадження та/або провадження щодо юридичної особи - заявником, одним із близьких родичів або членом сім`ї, коло яких визначено цим Кодексом, та/або захисником померлого, потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження;

5) рішення прокурора, слідчого, дізнавача про відмову у визнанні потерпілим - особою, якій відмовлено у визнанні потерпілою;

6) рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача або прокурора при застосуванні заходів безпеки - особами, до яких можуть бути застосовані заходи безпеки, передбачені законом;

7) рішення слідчого, дізнавача, прокурора про відмову в задоволенні клопотання про проведення слідчих (розшукових) дій, негласних слідчих (розшукових) дій - особою, якій відмовлено у задоволенні клопотання, її представником, законним представником чи захисником;

8) рішення слідчого, дізнавача, прокурора про зміну порядку досудового розслідування та продовження його згідно з правилами, передбаченими главою 39 цього Кодексу, - підозрюваним, його захисником чи законним представником, потерпілим, його представником чи законним представником;

9-1) рішення прокурора про відмову в задоволенні скарги на недотримання розумних строків слідчим, дізнавачем, прокурором під час досудового розслідування - особою, якій відмовлено у задоволенні скарги, її представником, законним представником чи захисником;

10) повідомлення слідчого, дізнавача, прокурора про підозру після спливу одного місяця з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні кримінального проступку або двох місяців з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні злочину, але не пізніше закриття прокурором кримінального провадження або звернення до суду із обвинувальним актом - підозрюваним, його захисником чи законним представником;

11) відмова слідчого, дізнавача, прокурора в задоволенні клопотання про закриття кримінального провадження з підстав, передбачених пунктом 9-1 частини першої статті 284 цього Кодексу, - стороною захисту, іншою особою, права чи законні інтереси якої обмежуються під час досудового розслідування, її представником.

Отже, правовий зміст ст. 303 КПК України полягає у тому, що слідчому судді підлягає оскарженню бездіяльність слідчого, дізнавача чи прокурора у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк.

Бездіяльність, яка підлягає оскарженню відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК, передбачає три обов`язкові ознаки: слідчий або прокурор наділені обов`язком вчинити певну процесуальну дію; така процесуальна дія має бути вчинена у визначений нормами КПК строк; відповідна процесуальна дія слідчим чи прокурором у встановлений строк не вчинена.

Отже, наведена норма дозволяє звернутися до суду зі скаргою не на будь-яку бездіяльність, а лише щодо обов`язків, строк виконання яких чітко регламентований кримінальним процесуальним законодавством (Лист ВССУ від 12.01.2017 № 9-49/0/4-17 «Узагальнення про практику розгляду скарг на рішення, дії чи бездіяльність органів досудового розслідування чи прокурора під час досудового розслідування»).

Наведеним ознакам відповідає бездіяльність, яка виникає внаслідок невиконання вимог ст. 220 КПК, згідно з якою, клопотання сторони захисту, потерпілого і його представника чи законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, про виконання будь-яких процесуальних дій та у випадках, установлених цим Кодексом, іншої особи, права чи законні інтереси якої обмежуються під час досудового розслідування, або її представника слідчий, дізнавач, прокурор зобов`язані розглянути в строк не більше трьох днів з моменту подання і задовольнити їх за наявності відповідних підстав. Про результати розгляду клопотання повідомляється особа, яка заявила клопотання. Про повну або часткову відмову в задоволенні клопотання виноситься вмотивована постанова, копія якої вручається особі, яка заявила клопотання, а у разі неможливості вручення з об`єктивних причин - надсилається їй.

Відповідна бездіяльність може бути зумовлена не лише не вчиненням процесуальної дії в межах, встановлених зазначеною нормою строків, а й неналежним розглядом клопотання, зокрема залишенням його без процесуального реагування або неналежним на нього процесуальним реагуванням.

У той же час, належне процесуальне реагування полягає у виконанні слідчим, прокурором процесуальної дії відповідно до вимог кримінального процесуального закону, зокрема прийняття відповідного рішення у передбаченій КПК України формі - вмотивованої постанови.

Приписами ч. 1, 2 ст. 220 КПК України встановлено, що клопотання сторони захисту, потерпілого і його представника чи законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, про виконання будь-яких процесуальних дій та у випадках, установлених цим Кодексом, іншої особи, права чи законні інтереси якої обмежуються під час досудового розслідування, або її представника слідчий, прокурор зобов`язані розглянути в строк не більше трьох днів з моменту подання і задовольнити їх за наявності відповідних підстав.

Про результати розгляду клопотань повідомляється особа, яка заявила клопотання. Про повну або часткову відмову в задоволенні клопотання виноситься вмотивована постанова, копія якої вручається особі, яка заявила клопотання, а у разі неможливості вручення з об`єктивних причин надсилається їй.

Частиною 3 статті 26 КПК України визначено, що слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом.

Частиною 2 статті 307 КПК України передбачено, що ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування може бути про скасування рішення слідчого чи прокурора, зобов`язання припинити дію, зобов`язання вчинити певну дію, відмову у задоволенні скарги.

У відповідності до ч. 3 ст. 110 КПК України рішення слідчого, дізнавача, прокурора приймається у формі постанови. Постанова виноситься у випадках, передбачених цим Кодексом, а також коли слідчий, дізнавач, прокурор визнає це за необхідне. Вимоги до постанови слідчого, дізнавача, прокурора визначені ч. 5 ст. 110 КПК України.

За матеріалами скарги слідчим суддею встановлено, що дана скарга надійшла в провадження Дніпровського районного суду м. Києва 10 жовтня 2025 року через «Електронний суд».

Ухвалою слідчого судді від 14.10.2025 у відкритті провадження по даній скарзі було відмовлено на підставі ч. 4 ст. 304 КПК України.

10.11.2025 колегія суддів Київського апеляційного суду розглянула апеляційну скаргу представника скаржника - адвоката ОСОБА_5 та постановила ухвалу, якою ухвалу слідчого судді Дніпровського районного суду м. Києва від 14.10.2025 про відмову у відкритті провадження скасувала, та матеріали справи повернула до суду першої інстанції для виконання вимог ст.ст. 306, 307 КПК України.

В обґрунтування колегія суддів послалась на те, що за змістом ст. 220 КПК України клопотання сторони захисту, потерпілого і його представника чи законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, про виконання будь-яких процесуальних дій та у випадках, установлених цим Кодексом, іншої особи, права чи законні інтереси якої обмежуються під час досудового розслідування, або її представника повинні бути розглянуті слідчим, прокурором в строк не більше трьох днів. Особа, яка заявила клопотання повідомляється про результати розгляду клопотання. Про повну або часткову відмову у задоволенні клопотання виноситься мотивована постанова, копія якої вручається або надсилається особі, яка заявила клопотання. Таким чином, ст. 220 КПК України на слідчого, прокурора покладається обов`язок вчинення певних процесуальних дій у випадку надходження клопотання, а не вчинення таких дій указує на допущену бездіяльність, яка може бути оскаржена відповідно до вимог п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК України. Аналіз указаної норми дає підстави стверджувати про те, що невиконання слідчим, дізнавачем чи прокурором будь-яких процесуальних дій, обов`язковість виконання яких у кримінальному провадженні передбачена законом може бути предметом скарги на бездіяльність відповідної процесуальної особи у порядку п.1 ч. 1 ст. 303 КПК України. Аналіз доводів апеляційної скарги адвокатки ОСОБА_5 у поєднанні із поясненнями адвоката ОСОБА_3 у суді апеляційної інстанції дає підстави стверджувати про те, що оскаржується бездіяльність, яка проявилася у нерозгляді клопотання про надання інформації про відкриття кримінального провадження та про його хід.

Так, з матеріалів скарги слідчим суддею встановлено, що 22.07.2025 року представником ОСОБА_4 - адвокатом ОСОБА_3 засобами поштового зв`язку до ТУ БЕБ у м. Києві було надіслано заяви про вчинення кримінального правопорушення ОСОБА_6 за ознаками сукупності кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 209 та ч. 1 ст. 301 КК України, які в подальшому передано до Дніпровського управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві.

З огляду на те, що станом на 24.09.2025 року Дніпровським управлінням поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві не було надано представникові ОСОБА_4 жодної інформації за результатом розгляду поданої ним заяви, зокрема не направлено витяг з ЄРДР, представником ОСОБА_4 - адвокатом ОСОБА_3 було здійснено направлення засобами поштового зв`язку до Дніпровського УП ГУНП у м. Києві клопотання в порядку в порядку ст. 220 КПК України з проханням повідомити чи було внесено відомості, зазначені у заяві від 22.07.2025 року про вчинення кримінального правопорушення ОСОБА_6 до Єдиного реєстру досудових розслідувань та невідкладно направити представнику ОСОБА_4 копію витягу про внесення відповідних відомостей до ЄРДР, провести досудове розслідування в повному обсязі та здійснити проведення всіх необхідних слідчих дій в рамках досудового розслідування в кримінальному провадженні спрямованих на збирання доказів, перевірки вже наявних доказів та встановлення обставин вчинення правопорушення. Також, просив проінформувати про результати проведення слідчих та процесуальних дій та надати матеріали кримінального провадження на ознайомлення.

Втім, ні станом на дату направлення даної скарги, ні станом на час її розгляду, відповіді не було отримано.

Враховуючи наведене, слідчий суддя доходить висновку, що скарга підлягає задоволенню в частині зобов`язання уповноважених осіб Дніпровського управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві здійснити розгляд та надати відповідь на клопотання від 24.09.2024 року, поданого представником ОСОБА_4 - адвокатом ОСОБА_3 .

В частині визнання протиправною бездіяльність уповноважених осіб Дніпровського управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві слідчий суддя відмовляє, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 2 ст. 307 КПК України ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування може бути постановлена про: 1) скасування рішення слідчого, дізнавача чи прокурора; 1-1) скасування повідомлення про підозру; 2) зобов`язання припинити дію; 3) зобов`язання вчинити певну дію; 4) відмову у задоволенні скарги.

При цьому, згідно з п. 18 ч. 1 ст. 3 КПК України слідчий суддя - суддя суду першої інстанції, до повноважень якого належить здійснення у порядку, передбаченому цим Кодексом, судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні, та у випадку, передбаченому статтею 247 цього Кодексу.

Частиною 3 статті 26 КПК України визначено, що слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом.

Водночас, норми чинного КПК України не містить положень, які б відносили до повноважень слідчого судді питання щодо визнання протиправною бездіяльності уповноважених осіб органів Національної поліції або зобов`язанні уповноважених осіб органів Національної поліції вчинити дії, що виходять за межі повноважень слідчого судді.

Таким чином, з огляду на викладене, слідчий суддя дійшов висновку, що скарга підлягає частковому задоволенню.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 28, 220, 303, 304, 308, 309 КПК України, слідчий суддя, -

ухвалив:

Скаргу ОСОБА_4 , в інтересах якого діє представник-адвокат ОСОБА_5 , на бездіяльність уповноважених осіб Дніпровського управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві - задовольнити частково.

Зобов`язати уповноважену особу Дніпровського управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві розглянути та надати відповідь на клопотання в порядку статті 220 КПК України від 24.09.2025 року, поданого представником ОСОБА_4 - адвокатом ОСОБА_3 .

В іншій частині скарги - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1