Київський апеляційний суд
У Х В А Л А

І м е н е м У к р а ї н и

14 січня 2026 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю секретаря ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві кримінальне провадження № 0001407 щодо

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

уродженки м. Києва, громадянки України,

що зареєстрована та проживає за адресою:

АДРЕСА_1 ,

згідно зі ст.89 КК України не судимої,

яка обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.317, ч.1 ст.309 КК України,

за апеляційною скаргою прокурора на вирок Святошинського районного суду м. Києва від 6 жовтня 2025 року,

у с т а н о в и л а :

Вироком Святошинського районного суду м. Києва від 06.10.2025 ОСОБА_6 визнана винуватою у пред`явленому обвинуваченні за ч.1 ст.317, ч.1 ст.309 КК України і їй призначено покарання:

- за ч.1 ст.317 КК України - 3 роки позбавлення волі;

- за ч.1 ст.309 КК України - 1 рік обмеження волі.

На підставі ч.1 ст.70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим ОСОБА_6 визначено остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки.

На підставі ст.75 КК України ОСОБА_6 звільнена від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком 3 роки і на неї покладено обов`язки, передбачені ст.76 КК України.

В апеляційній скарзі заступник керівника Київської міської прокуратури ОСОБА_7 просить вирок суду першої інстанції в частині правової кваліфікації дій обвинуваченої змінити і кваліфікувати дії ОСОБА_6 за ч.1 ст.317 КК України як надання приміщення для незаконного вживання психотропних речовин.

Обґрунтовуючи апеляційні вимоги, зазначає про невідповідність висновків суду, викладених у вироку, фактичним обставинам кримінального провадження та неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність при кваліфікації дій обвинуваченої.

В ході досудового розслідування достовірно встановлено, що ОСОБА_6 впустила у свою квартиру ОСОБА_8 та ОСОБА_9 і вони разом вжили шляхом куріння психотропну речовину PVP. Проте всупереч встановленим обставинам суд кваліфікував ці дії ОСОБА_10 за ч.1 ст.317 КК України як надання приміщення для незаконного вживання наркотичних засобів та психотропних речовин. Тож, вважає, що посилання на надання приміщення для незаконного вживання ще і наркотичних засобів, є зайвим.

Заслухавши суддю-доповідача; доводи прокурора, який підтримав апеляційну скаргу і просив її задовольнити; перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що її належить задовольнити, з таких підстав.

Вироком суду визнано доведеним, що 6 червня 2025 року в другій половині дня ОСОБА_6 , яка незаконно зберігала в своїй квартирі за адресою: АДРЕСА_1 , психотропну речовину PVP, впустила в приміщення цієї квартири знайомих ОСОБА_8 та ОСОБА_9 для незаконного вживання психотропної речовини. В подальшому ОСОБА_6 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 виготовили з пластикової пляшки, в горловину якої вставлено металевий предмет із наскрізним отвором, та скляної лампочки саморобний пристрій для куріння і шляхом куріння вжили втрьох психотропну речовину PVP.

Крім того, ОСОБА_6 за невстановлених досудовим розслідуванням обставин незаконно придбала без мети збуту у невстановленої особи психотропну речовину PVP і залишила її зберігати без мети збуту за місцем свого проживання за вказаною раніше адресою.

6 червня 2025 року в період з 17 години 50 хвилин по 18 годину 20 хвилин за місцем проживання ОСОБА_6 , де знаходились ОСОБА_6 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , які перебували в стані наркотичного сп`яніння, було проведено санкціонований обшук, в ході якого працівники поліції виявили та вилучили: згорток з фольги з кристалічною речовиною світлого кольору та поліетиленовий пакет з кристалічною речовиною світлого кольору, які містять у своєму складі психотропну речовину PVP загальною масою 0,721 г; обрізану пластикову пляшку, в горловину якої вставлено металевий предмет із наскрізним отвором, із залишками нашарування темного кольору, в яких виявлено наркотичний засіб екстракт канабісу масою в перерахунку на суху речовину 0,034 г; скляну трубочку та скляну лампочку з нашаруваннями речовини темного кольору, які містять у своєму складі психотропну речовину PVP загальною масою 0,103 г.

Висновки суду першої інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень за обставин, викладених у вироку, є обґрунтованими, відповідають фактичним обставинам кримінального провадження та підтверджуються наявними в ньому доказами, які досліджувалися в порядку, передбаченому ч.3 ст.349 КПК України, і ніким з учасників судового провадження не оспорюються. Тому колегія суддів не переглядає їх відповідно до вимог ч.1 ст.404 КПК України.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які б могли бути підставою для зміни або скасування вироку, колегія суддів не вбачає.

В апеляційній скарзі також не оспорюються правова кваліфікація дій ОСОБА_6 за ч.1 ст.309 КК України - незаконне придбання та зберігання психотропної речовини без мети збуту, вид, розмір призначеного ОСОБА_6 покарання та рішення суду про її звільнення від відбування покарання з випробуванням.

Разом з тим, доводи прокурора про неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність при кваліфікації дій обвинуваченої за ч.1 ст.317 КК України є обґрунтованими.

Кваліфікація кримінального правопорушення - це точна кримінально-правова оцінка суспільно небезпечного діяння, що полягає у встановленні відповідності між фактичними обставинами вчиненого злочину (його ознаками) та ознаками, передбаченими конкретною нормою КК України.

Суд вірно встановив, що ОСОБА_6 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 вжили в квартирі обвинуваченої психотропну речовину PVP. Тож, кваліфікуючи дії ОСОБА_6 за ч.1 ст.317 КК України як надання приміщення для незаконного вживання наркотичних засобів та психотропних речовин, суд неправильно застосував закон України про кримінальну відповідальність.

Разом з тим, доводи прокурора про невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження безпідставні.

Згідно зі ст.409 КПК України підставою для зміни судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.

Тому відповідно до вимог ст.ст.408, 413 КПК України вирок в частині правової кваліфікації дій ОСОБА_6 належить змінити і кваліфікувати їх за ч.1 ст.317 КК України як надання приміщення для незаконного вживання психотропної речовини, задовольнивши апеляційну скаргу прокурора.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.404, 407 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу заступника Київської міської прокуратури задовольнити.

Вирок Святошинського районного суду м. Києва від 6 жовтня 2025 року щодо ОСОБА_6 змінити.

Кваліфікувати дії ОСОБА_6 за ч.1 ст.317 КК України як надання приміщення для незаконного вживання психотропної речовини.

У решті вирок суду залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення.

На ухвалу суду апеляційної інстанції може бути подана касаційна скарга безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3