УХВАЛА

15 грудня 2025 року

м. Київ

справа № 548/1785/19

провадження № 51-4680 cк 25

Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши касаційну скаргу прокурора на вирок Лубенського міськрайонного суду від 16 квітня 2024 року та ухвалу Полтавського апеляційного суду від 09 вересня 2025 року щодо ОСОБА_4 ,

встановив:

У касаційній скарзі прокурор порушує питання про перегляд ухвали апеляційного суду стосовно ОСОБА_4 в касаційному порядку.

Перевіривши касаційну скаргу на відповідність вимогам ст. 427 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК), колегія суддів дійшла висновку, що її подано без додержання приписів зазначеної статті.

Згідно з п. 4 ч. 2 ст. 427 КПК касаційна скарга повинна містити обґрунтування заявлених скаржником вимог із зазначенням того, в чому полягає незаконність чи необґрунтованість судового рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 438 КПК підставами для скасування або зміни судового рішення судом касаційної інстанції є: істотне порушення вимог кримінального процесуального закону (ст. 412 КПК), неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність (ст. 413 КПК) чи невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого (ст. 414 КПК).

Згідно з положеннями закону в касаційній скарзі має бути викладено правове обґрунтування заявленої вимоги, тобто зазначено доводи, котрі свідчать про допущення в справі таких істотних порушень норм прави, які зумовлюють обов`язкове скасування чи зміну судових рішень на підставах, визначених у ч. 1 ст. 438 КПК.

У прохальній частині касаційної скарги прокурор просить на підставі п. 2 ч. 1 ст. 438 КПК змінити вирок та ухвалу, виключивши рішення про призначення ОСОБА_4 покарання за ч. 1 ст. 366 Кримінального кодексу України (далі - КК) у виді штрафу в розмірі 34 000 грн з позбавленням права обіймати посади чи займатися діяльністю, що пов`язана з адміністративно-господарськими функціями та обігом товарно-матеріальних цінностей строком на 1 рік. Вважати ОСОБА_4 звільненою від покарання за ч. 1 ст. 366 КК на підставі п. 2 ч. 1 ст. 49, ч. 5 ст. 74 цього Кодексу у зв`язку із закінченням строків давності.

При цьому, заявляючи таку вимогу, автор не обґрунтовує, яким чином порушене питання впливає на законність та справедливість остаточного судового рішення та тягне за собою обов`язкове скасування або зміну судових рішень на підставах, передбачених ст. 438 КПК, з огляду на положення статей 370, 404, 412, 413 вказаного Кодексу в їх взаємозв`язку.

Крім того, в касаційній скарзі прокурор не пояснює, чим зумовлена зміна позиції сторони обвинувачення після набрання вироком законної сили, зважаючи на те, що, відповідно до долученої до скарги ухвали апеляційного суду, сторона обвинувачення не оскаржувала цей вирок в апеляційному порядку і, беручи участь у розгляді справи судом апеляційної інстанції, просила залишити його без змін.

Відсутність у скарзі належного обґрунтування, зважаючи на те, що суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах касаційної скарги, перешкоджає вирішенню питання про відкриття касаційного провадження.

За таких обставин необхідно залишити без руху касаційну скаргу, надавши прокурору строк для усунення недоліків.

Керуючись ч. 1 ст. 429 КПК, Верховний Суд

постановив:

Касаційну скаргу прокурора на вирок Лубенського міськрайонного суду від 16 квітня 2024 року та ухвалу Полтавського апеляційного суду від 09 вересня 2025 року щодо ОСОБА_4 , залишити без руху і встановити строк для усунення недоліків протягом десяти днів із дня отримання копії ухвали.

Роз`яснити, що касаційна скарга повертається в разі, якщо особа в установлений строк не усунула недоліків касаційної скарги, залишеної без руху.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3