Справа № 161/1706/26 Провадження №11-сс/802/45/26 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 лютого 2026 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд у складі:

головуючого - судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

слідчого ОСОБА_7 ,

підозрюваної ОСОБА_8 (в режимі відеоконференції),

захисника підозрюваної ОСОБА_9 (в режимі відеоконференції),

розглянувши у відкритому судовому засіданні провадження за апеляційною скаргою прокурора на ухвалу слідчого судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 25 січня 2026 року про обрання запобіжного заходу щодо ОСОБА_8 ,

ВСТАНОВИВ:

Слідчий СУ ГУНП у Волинській області ОСОБА_10 , за погодженням із прокурором ОСОБА_6 , звернувся до суду із клопотанням про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо підозрюваної ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Клопотання обґрунтоване тим, що СУ ГУНП у Волинській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні, 23.01.2026 внесеному до ЄРДР під №0000035 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, про підозру у вчиненні якого 24.01.2026 повідомлено ОСОБА_8 .

Посилаючись на те, що оскільки ОСОБА_8 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, санкція якого передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк до 8 років з позбавленням права керування транспортними засобами або без такого, та наявні ризики, визначені п.1-4 ст.177 КПК України, а саме те, що вона може переховуватись від органів досудового розслідування та суду, знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, незаконно впливати на потерпілих, свідків та експертів, або ж перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, то слідчий просить застосувати до підозрюваної запобіжний захід у виді тримання під вартою. При цьому, інший будь-який більш м`який запобіжний захід не зможе запобігти вказаним ризикам.

Ухвалою слідчого судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 25.01.2026 в задоволенні клопотання про застосування щодо підозрюваної запобіжного заходу у виді тримання під вартою, - відмовлено. Водночас, щодо підозрюваної ОСОБА_8 застосовано запобіжний захід у виді особистого зобов`язання, та покладено обов`язки, передбачені ч.5 ст.194 КПК України, а саме: прибувати до слідчого, прокурора або суду за першим викликом, а в разі неможливості з`явитися через поважні причині не прибуття за викликом завчасно повідомити про це посадову особу, що здійснила виклик; не відлучатися за межі Волинської області, без дозволу слідчого, прокурора або суду; повідомляти слідчого, прокурора або суд про зміну свого місця проживання та/або роботи; здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Обов`язки визначенні цією ухвалою, на підозрювану покладаються на строк не більше двох місяців.

Також ухвалою слідчого судді вирішено звільнити підозрювану з-під варти негайно.

Таке своє рішення слідчий суддя мотивував тим, що хоча слідчим та прокурором доведено наявність обґрунтованої підозри, але не доведено наявність ризиків, передбачених ст.177 КПК України. У зв`язку з цим, слідчий суддя вважав, що з метою забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваної буде достатньо обрання щодо неї запобіжного заходу у виді особистого зобов`язання із покладенням обов`язків, передбачених ч.5 ст.194 КПК України.

Прокурор на вищевказане судове рішення подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на його незаконність і необґрунтованість, просить скасувати та постановити нове, яким обрати підозрюваній запобіжний захід у виді тримання під вартою.

Зазначає про те, що слідчим суддею належним чином не взято того, що існують та доведені реальні ризики, передбачені п.1-4 ч.1 ст.177 КПК України, про які й було зазначено у поданому клопотанні.

Також слідчим суддею належним чином не враховано того, що внаслідок ДТП, вчиненої підозрюваною настали тяжкі наслідки - смерть особи, та спричинені тяжкі тілесні ушкодження, за вчинення чого їй може загрожувати реальна міра покарання у виді позбавлення волі, що й свідчить наявність ризиків, що наведені слідчим у клопотанні.

Тому прокурор вважає, що для забезпечення виконання підозрюваною процесуальних обов`язків та запобіганню настанню вказаним ризикам, щодо неї слід застосувати запобіжний захід саме у виді тримання під вартою, оскільки будь-який інший м`який запобіжний захід не зможе належним чином запобігти таким ризикам.

Заслухавши доповідача, який виклав суть ухвали та доводи апеляційної скарги, прокурора та слідчого, які апеляційну скаргу підтримали у повному обсязі, підозрювану та її захисника, які апеляційні доводи заперечили та просили залишити скаргу без задоволення, а оскаржуване судове рішення, - без змін, апеляційний суд приходить до наступного висновку.

За положеннями ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання таким спробам як: переховування від органів досудового розслідування або суду; знищення, сховання або спотворення будь-яких із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконного впливу на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином; вчинення іншого кримінальне правопорушення чи продовження кримінального правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у ст.177 КПК України, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів, зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі й обставини, зазначені у ст.178 КПК України, а саме: 1) вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; 3) вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; 4) міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; 5) наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; 6) репутацію підозрюваного, обвинуваченого; 7) майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; 8) наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; 9) дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; 10) наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; 11) розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини; 12) ризик продовження чи повторення протиправної поведінки, зокрема ризик летальності, що його створює підозрюваний, обвинувачений, у тому числі у зв`язку з його доступом до зброї.

Відповідно до ч.1-4 ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Слідчий суддя, суд зобов`язаний постановити ухвалу про відмову в застосуванні запобіжного заходу, якщо під час розгляду клопотання прокурор не доведе наявність всіх обставин, передбачених ч.1 цієї статті.

Слідчий суддя, суд має право зобов`язати підозрюваного, обвинуваченого прибувати за кожною вимогою до суду або до іншого органу державної влади, визначеного слідчим суддею, судом, якщо прокурор доведе обставини, передбачені п.1 ч.1 цієї статті, але не доведе обставини, передбачені п.2 та ч.1 цієї статті.

Якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені п.1 та 2 ч.1 цієї статті, але не доведе обставини, передбачені п.3 ч.1 цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені ч.5 та 6 цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

За положеннями ч.1 ст.179 КПК України особисте зобов`язання полягає у покладенні на підозрюваного, обвинуваченого зобов`язання виконувати покладені на нього слідчим суддею, судом обов`язки, передбачені ст.194 цього Кодексу.

Колегія апеляційного суду вважає, що наведені вимоги законодавства при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу підозрюваній слідчим суддею дотримані.

Так, з матеріалів провадження встановлено, що СУ ГУНП у Волинській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000035 від 23.01.2026 за ч.2 ст.286 КК України.

У вчиненні вказаного кримінального правопорушення обґрунтовано підозрюється ОСОБА_8 , якій 24 січня 2026 року було оголошено про підозру у його вчиненні. При цьому, обґрунтованість підозри у вчиненні кримінального правопорушення стверджується зібраними у кримінальному провадженню доказами, яким слідчий суддя надав відповідну юридичну оцінку.

В першу чергу слід погодитись з висновками слідчого судді місцевого суду про недоведеність стороною обвинувачення таких ризиків як переховування підозрюваної від органів досудового розслідування та суду, знищення, сховання або спотворення нею будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, або ж перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином, тобто тих, які визначені п.1, 2, 4 ч.1 ст.177 КПК України. Водночас, колегія суддів не може погодитись з висновком слідчого судді про недоведеність такого ризику, як незаконний вплив на потерпілих і свідків у кримінальному провадженні, що передбачений п.3 ч.1 ст.177 КПК України, оскільки, як вбачається з матеріалів кримінального провадження, такий ризик доводиться та на даний час існує.

А тому, вивчивши та проаналізувавши матеріали клопотання, колегія суддів апеляційного суду приходить до переконання, що стороною обвинувачення не доведено того, що застосований до підозрюваної запобіжний захід у виді особистого зобов`язання із покладення на неї процесуальних обов`язків, передбачених ч.5 ст.194 КПК України, не забезпечить запобіганню наявності фактично доведеному ризику, передбаченому п.3 ч.1 ст.177 КПК України, а саме незаконному впливу на потерпілих і свідків у кримінальному провадженні.

Саме тому з метою забезпечення виконання підозрюваною покладених на неї процесуальних обов`язків, а також для запобігання доведеному вищевказаному ризику, повністю забезпечить такий запобіжний захід, як особисте зобов`язання із покладенням обов`язків, передбачених ч.5 ст.194 КПК України. При цьому, судом враховується обґрунтованість підозри у вчиненні тяжкого злочину, який за формою вини є необережним, наявність зазначеного ризику, а також те, що ОСОБА_8 раніше до кримінальної відповідальності не притягувалась, не судима, постійно проживає на території м.Нововолинська Волинської області, має міцні соціальні зв`язки, і як встановлено в даний час перебуває на стаціонарному лікуванні у зв`язку з отриманням тілесних ушкоджень під час ДТП, та інші обставини провадження.

Тому твердження сторони обвинувачення, які викладені у поданій апеляційній скарзі про необхідність застосування до підозрюваної найсуворішого запобіжного заходу у виді тримання під вартою для запобігання ризикам, вказаним у ч.1 ст.177 КПК України, належним чином не мотивовані. Клопотання та відповідно апеляційна скарга не містять належних обґрунтувань, а матеріали провадження будь-яких доказів, які давали б суду підстави для застосування до підозрюваної запобіжного заходу саме у виді тримання під вартою, а також, що більш м`який запобіжний захід не зможе дієво запобігти фактично одному із доведених в суді ризику.

З урахуванням наведено, колегія суддів вважає доводи прокурора, які викладені в апеляційній скарзі, є нічим іншим як недоведеними припущеннями щодо можливої процесуальної поведінки підозрюваної. Сама тяжкість злочину, в якому підозрюється ОСОБА_8 не може бути підставою для застосування найсуворішого запобіжного заходу.

Враховуючи наведене, апеляційний суд приходить до висновку, що слідчий суддя врахувавши усі обставини справи у їх сукупності, прийшов до обґрунтованого висновку про відмову в обранні ОСОБА_8 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, так як стороною обвинувачення не було надано доказів і об`єктивно не доведено про недостатність застосування більш м`якого запобіжного заходу для запобігання наявності доведеному ризику, зазначеному у п.3 ч.1 ст.177 КПК України.

А тому, колегія суддів вважає, що висновок слідчого судді про доцільність та можливість застосування щодо підозрюваної більш м`якого запобіжного заходу, аніж тримання під вартою і, зокрема - особистого зобов`язання, та покладення обов`язків, передбачених ч.5 ст.195 КПК України, є правильним та достатньою мірою, яка на даному етапі буде гарантувати виконання підозрюваною покладених на неї процесуальних обов`язків.

Істотних порушень норм чинного КПК України, які могли б стати підставою для скасування ухвали слідчого судді, апеляційний суд не вбачає. При цьому, слід зазначити, що посилання слідчого судді на недоведеність усіх ризиків, які наведені у клопотанні слідчим, з чим не погодився апеляційний суд, який вбачає наявність одного ризику п.3 ч.1 ст.177 КПК України, в даному випадку не буде істотним порушенням, яке тягне скасування судового рішення, з огляду на те, що саме такий запобіжний захід як особисте зобов`язання та покладення обов`язків, передбачених ч.5 ст.194 КПК України, буде правильним, що було і зроблено слідчим суддею місцевого суду.

Тому, апеляційна скарга прокурора підлягає залишенню без задоволення, а оскаржуване судове рішення, - без змін.

Керуючись ст.376, 405, 407, 422 КПК України, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу прокурора залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 25 січня 2026 року про відмову в обранні щодо ОСОБА_8 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, та обрання запобіжного заходу у виді особистого зобов`язання, із покладенням на неї обов`язків, передбачених ч.5 ст.194 КПК України, - без змін.

Ухвала остаточна й оскарженню не підлягає.

Головуючий

Судді