н/п 1-кс/953/6710/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"03" жовтня 2025 р. Київський районний суд м.Харкова у складі:

слідчого судді - ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові клопотання старшого слідчого слідчого управління Головного управління Національної поліції України в Харківській області підполковника поліції ОСОБА_3 , про арешт майна у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001008 від 28.08.2025 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 332 КК України, -

встановив :

03.10.2025 року до Київського районного суду м. Харкова надійшло клопотання старшого слідчого слідчого управління Головного управління Національної поліції України в Харківській області підполковника поліції ОСОБА_3 , про арешт майна у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001008 від 28.08.2025 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 332 КК України, в якому просить накласти арешт з метою забезпечення збереження речових доказів та можливої подальшої конфіскації, як виду покарання, належний підозрюваній ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 добровільно виданий в ході її затримання мобільний телефон IPhone XS, ІМЕІ: НОМЕР_1 із сім-картою № НОМЕР_2 . З метою забезпечення збереження речових доказів тимчасово вилучені в ході проведення обшуку автомобілю Skoda Fabia, vin: НОМЕР_3 , державний номерний знак НОМЕР_4 , імітаційні засоби у вигляді грошових купюр номіналом по 100 доларів США у кількості 250 шт. на загальну суму 25000 доларів США.

Місцем зберігання виявлених та вилучених речей слідча просила визначити камеру схову СУ ГУНП в Харківській області за адресою: м. Харків, вул. Весніна, 14.

Слідча в судове засідання не з`явилась, надала заяву про розгляд клопотання без її участі.

Власниця майна ОСОБА_4 та її захисник ОСОБА_5 надали до суду заяви, в яких ОСОБА_4 питання про арешт майна просила вирішити на розсуд суду, а захисник розглянути клопотання без його участі.

Слідчий суддя, вивчивши документи та матеріали, якими слідчий обґрунтовує доводи клопотання, приходить до висновку про наявність підстав для задоволення клопотання, виходячи з наступного.

Згідно п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України, заходом забезпечення кримінального провадження є арешт майна.

Відповідно до ч. 5 ст. 171 КПК України клопотання слідчого, прокурора про арешт тимчасово вилученого майна повинно бути подано не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, у якої його було вилучено.

У разі тимчасового вилучення майна під час обшуку, огляду, здійснюваних на підставі ухвали слідчого судді, передбаченої статтею 235 цього Кодексу, клопотання про арешт такого майна повинно бути подано слідчим, прокурором протягом 48 годин після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, в якої його було вилучено.

02.10.2025 під час затримання ОСОБА_4 останньою добровільно видано мобільний телефон IPhone XS, ІМЕІ: НОМЕР_1 із сім-картою № НОМЕР_2 , який слідчим долучено до матеріалів кримінального провадження в якості речового доказу.

Крім того, 02.10.2025 під час проведення обшуку автомобілю Skoda Fabia, vin: НОМЕР_3 , державний номерний знак НОМЕР_4 , який належить ОСОБА_6 , фактичним користувачем та володільцем якого є ОСОБА_7 , виявлено та вилучено імітаційні засоби у вигляді грошових купюр номіналом по 100 доларів США у кількості 250 шт. на загальну суму 25000 доларів США, які є речовими доказами у сукупності з іншими документами кримінального провадження.

Клопотання про арешт майна подано слідчим через канцелярію суду наступного робочого дня після вилучення майна, тобто 03.10.2025. Отже, слідчий суддя вважає, що клопотання про арешт майна подано прокурором у строки, визначені ч.5 ст.171 КПК України.

Частиною 1 ст. 170 КПК України передбачено, що арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Відповіднодо вимог п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою збереження речових доказів.

Згідно до ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Відповідно до ч.1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Згідноп. 1 ч. 2 ст. 167 КПК України тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони: підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди.

Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою конфіскації майна як виду покарання.

Відповідно до ч. 5 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 3 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного за наявності достатніх підстав вважати, що суд у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України, може призначити покарання у вигляді конфіскації майна.

Судом встановлено, що Головним управлінням національної поліції в Харківській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001008 від 28.08.2025, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.332 КК України.

В ході досудового розслідування встановлено, що ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у період з 12 вересня 2025 року по 02 жовтня 2025 року, достовірно знаючи про тимчасові обмеження щодо виїзду військовозобов`язаних чоловіків з території України, діючи умисно, з корисливих мотивів, з метою отримання грошової винагороди за організацію незаконного перетину держаного кордону України у сумі 25000 доларів США, маючи відповідні зв`язки та можливості, організувала незаконне переправлення ОСОБА_8 через державний кордон України.

Умисел ОСОБА_4 на отримання протиправного прибутку у розмірі 25000 доларів США за організацію незаконного перетину держаного кордону України не був доведений останньою до кінця з причин, що не залежали від її волі, у зв`язку із затриманням останньої правоохоронними органами.

02.10.2025 ОСОБА_4 затримано за підозрою у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК Україні та 03.10.2025 останній повідомлено про підозру.

Як зазначено вище, під час затримання ОСОБА_4 останньою добровільно видано мобільний телефон IPhone XS, ІМЕІ: НОМЕР_1 із сім-картою № НОМЕР_2 , який слідчим долучено до матеріалів кримінального провадження в якості речового доказу. Зазначений телефон містить у своїй пам`яті інформацію про спілкування затриманої з особою, яку ОСОБА_4 намагалася незаконно вивезти з території України. Таким чином, заначений телефон відповідає критеріям ст. 98 КПК України, та використовуватиметься в суді як доказ обстави вчинення кримінального правопорушення.

Також, під час проведення обшуку автомобілю Skoda Fabia, vin: НОМЕР_3 , державний номерний знак НОМЕР_4 , який належить ОСОБА_6 , фактичним користувачем та володільцем якого є ОСОБА_7 , виявлено та вилучено імітаційні засоби у вигляді грошових купюр номіналом по 100 доларів США у кількості 250 шт. на загальну суму 25000 доларів США, які є речовими доказами у сукупності з іншими документами кримінального провадження.

Вилучення вказаного майна здійснювалось 02.10.2025 року під час затримання особи в порядку ст. 208 КПК України та під час проведення обшуку автомобілю.

Постановою старшого слідчого СУ ГУНП в Харківській ОСОБА_3 від 02.10.2025 вилучене майно визнано речовими доказами у кримінальному провадженні № 0001008, місцем зберігання якого, у разі задоволення клопотання про арешт майна, визначено - камеру схову речових доказів СУ ГУНП в Харківській області.

Слідчий зазначає, що враховуючи обставини вчинення злочинів, а також інші дані, які містяться у матеріалах даного кримінального провадження, у органу досудового розслідування є достатні підстави вважати, що вилучені речі та об`єкти під час обшуків за вищезазначеними адресами є предметами (грошові кошти), зберегли у своїй пам`яті (мобільний телефон) сліди та містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження. Незастосування арешту на вищезазначене майно, може призвести до його зникнення, втрати або знищення всієї інформації у пам`яті телефону, які можуть перешкодити кримінальному провадженню у частині доведення обвинувачення.

Крім того, санкцією ч. 3 ст. 332 КК України, що інкримінована ОСОБА_4 передбачена конфіскація, як вид покарання.

Відповідно до положень ст. 98 КПК України, вказане у клопотанні майно, має ознаки речового доказу, тобто є знаряддям вчинення кримінального правопорушення, що зберігло на собі його сліди та містить інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

З метою запобігання можливості приховування, пошкодження, знищення, перетворення, вилученого майна, суд вважає за необхідне накласти на нього арешт.

Згідно з ч. 11 ст. 170 КПК України, заборона на використання майна, а також заборона розпоряджатися таким майном можуть бути застосовані лише у випадках, коли їх незастосування може призвести до зникнення, втрати або пошкодження відповідного майна або настання інших наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню.

Слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу (ч. 1 ст. 173 КПК України).

Відповідно до ч.4 ст.173 КПК України у разі задоволення клопотання слідчий суддя, суд застосовує найменш обтяжливий спосіб арешту майна. Слідчий суддя, суд зобов`язаний застосувати такий спосіб арешту майна, який не призведе до зупинення або надмірного обмеження правомірної підприємницької діяльності особи, або інших наслідків, які суттєво позначаються на інтересах інших осіб.

Слідчим доведено, що вилучене 02.10.2025 у ОСОБА_4 та в ході обшуку автомобіля Skoda Fabia, р.н. НОМЕР_4 майно, на яке слідчий просить накласти арешт у вказаному клопотанні, має значення для забезпечення даного кримінального провадження, за існування розумних підозр вважати, що вилучені речі містять відомості, які можуть бути використані як доказ факту та обставин, що встановлюються під час кримінального провадження за №0001008 від 28.08.2025 року, за наявності достатніх підстав вважати, що майно заявлене у клопотанні відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України.

Крім того, у вказаному кримінальному провадженні ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення - злочину, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України. Санкція ч. 3 ст. 332 КК України передбачає можливість застосування такого виду покарання, у разі визнання особи винуватою, як конфіскація майна, яка полягає у примусовому безоплатному вилученні у власність держави всього або частини майна, яке є власністю засудженого.

З огляду на зазначене, у слідчого судді є достатньо підстав вважати, що суд у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України, за результатами розгляду даного кримінального провадження, може призначити ОСОБА_4 покарання у виді конфіскації майна. У зв`язку з чим приходить до висновку про доцільність накладення арешту на майно, яке належить підозрюваній, а саме телефон IPhone XS, ІМЕІ: НОМЕР_1 із сім-картою № НОМЕР_2 , з метою забезпечення виконання вироку суду в частині конфіскації майна як виду покарання.

Крім того, зважаючи на розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, слідчий суддя виходить з того, що критерії розумності та співрозмірності є оціночними поняттями та визначаються на розсуд слідчого судді. Відповідно до статті 1 Протоколу 1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, будь-яке обмеження права власності повинно здійснюватися, зокрема, на умовах, передбачених законом. При цьому, обмеження права власності має переслідувати законну мету за допомогою засобів, які є пропорційними меті (Beyeler проти Італії (Рішення Великої Палати від 5 січня 2000 року, заява № 33202/96, параграф 107). При цьому, будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечувати «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи (серед інших, James та інші проти Сполученого Королівства (Рішення від 21 лютого 1986 року, заява № 8793/79, параграф 50).

Вилучене майно підлягає арешту, оскільки не застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна може в подальшому перешкодити кримінальному провадженню.

Отже, на виконання вимог ч. 1 ст. 173 КПК України сторона обвинувачення довела слідчому судді про необхідність у арешті майна, а також наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 170 КПК України.

Враховуючи вказану вимогу КПК України, слідчий суддя приходить до висновку про наявність правових підстав до арешту майна, враховує можливість використання його як доказу у даному кримінальному провадженні, наслідки арешту майна, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а тому клопотання про арешт майна підлягає задоволенню.

Враховуючи вимоги ч.4 ст.173 КПК України, слідчий суддя вважає за необхідне заборонити відчуження, розпорядження та користування мобільним телефоном IPhone XS, ІМЕІ: НОМЕР_1 із сім-картою № НОМЕР_2 , імітаційними засобами у вигляді грошових купюр номіналом по 100 доларів США у кількості 250 шт. на загальну суму 25000 доларів США, до скасування арешту майна у встановленому КПК України порядку.

Зберігання арештованого майна слідчий суддя вважає за необхідне зазначити здійснювати відповідно до Порядку зберігання речових доказів стороною обвинувачення, їх реалізації, технологічної переробки, знищення, здійснення витрат, пов`язаних з їх зберіганням і пересиланням, схоронності тимчасово вилученого майна під час кримінального провадження, затверджений Постановою КМУ від 19 листопада 2012 р. № 1104.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 170 173, 309, 372 КПК України, слідчий суддя, -

постановив:

Клопотання прокурора про арешт майна задовольнити.

Накласти арешт шляхом заборони відчуження, розпорядження та користування на майно підозрюваної ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , вилучене у останньої 02.10.2025, а саме:

мобільний телефон IPhone XS, ІМЕІ: НОМЕР_1 із сім-картою № НОМЕР_2 ;

а також на майно, вилучене 02.10.2025 в ході проведення обшуку автомобілю Skoda Fabia, vin: НОМЕР_3 , державний номерний знак НОМЕР_4 , а саме:

імітаційні засоби у вигляді грошових купюр номіналом по 100 доларів США у кількості 250 шт. на загальну суму 25000 доларів США.

Місцем зберігання арештованого майна визначити камеру схову СУ ГУНП в Харківській області за адресою: м. Харків, вул. Весніна, 14.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її проголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1