Справа № 462/9530/24 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/811/660/25 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 жовтня 2025 року м. Львів

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Львівського апеляційного суду в складі головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі - ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 на вирок Залізничного районного суду м. Львова від 03.06.2025 року у кримінальному провадженні про обвинувачення ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Каховки, Херсонської області, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , та проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ст. 128 КК України,

з участю прокурора ОСОБА_8 ,

представника потерпілого ОСОБА_9 ,

захисника ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

встановила:

цим вироком ОСОБА_7 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 128 КК України, та призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 1 рік.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_7 звільнено від відбування призначеного покарання з іспитовим строком на один рік, якщо він протягом встановленого іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього обов`язки, передбачені ст. 76 КК України.

Запобіжний захід у виді нічного домашнього арешту залишено без змін до набрання вироком законної сили.

Вирішено питання щодо речових доказів.

Вироком суду ОСОБА_7 визнаний винним у тому, що він, ОСОБА_7 18.10.2024 року, приблизно о 04 год. 00 хв., перебуваючи на майданчику для паркування автомобілів, розташованого біля ТРЦ «Вікторія Гарденс» за адресою: м. Львів, вул. Кульпарківська, 226-А, на ґрунті раптово виниклого конфлікту між ним та ОСОБА_10 , в ході якого ОСОБА_7 , діючи з необережністю, не маючи умислу на спричинення тяжких тілесних ушкоджень, внаслідок злочинної недбалості, а саме не передбачаючи можливості втрати ОСОБА_11 рівноваги та подальшого падіння потерпілого, а також настання суспільно-небезпечних наслідків у вигляді тяжких тілесних ушкоджень, хоча міг і повинен був це передбачити, якби діяв з більшою обачністю, наніс один удар своєю правою рукою в обличчя ОСОБА_11 . Водночас від вказаного удару із наданням тілу прискорення ОСОБА_11 втратив рівновагу та впав навзнак, вдарившись при цьому потиличною ділянкою голови до бетонної бруківки, внаслідок чого отримав відкриту черепно-мозкову травму у вигляді забою головного мозку середнього ступеню, субарахноїдального крововиливу, субдурального крововиливу зліва, перелому склепіння черепа справа з переходом на основу черепа крововиливами під оболонки, пневмоцефалії, отогемоліквореї та гематоми тім`яної ділянки справа, яка відноситься до тяжких тілесних ушкоджень за критерієм небезпеки для життя в момент спричинення.

В апеляційній скарзі захисник не оспорюючи фактичних обставин справи та призначеного покарання просить вирок суду скасувати та звільнити обвинуваченого від кримінальної відповідальності за ст. 46 КК України у зв`язку з примиренням із потерпілим.

В мотивах апеляційної скарги захисник зазначає, що суд першої інстанції необґрунтовано відмовив у задоволенні клопотання про звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності за ст. 46 КК України у зв`язку з примиренням із потерпілим. Звертає увагу на те, що у провадженні Херсонського міського суду Херсонської області перебуває кримінальне провадження відносно ОСОБА_7 за ч. 3 ст. 307 КК України. Поряд з цим, на даний час немає остаточного рішення у справі, а тому ОСОБА_7 не може визнаватися таким, що вчинив кримінальне правопорушення не вперше.

Заслухавши доповідача, доводи обвинуваченого та його захисника, думку прокурора та представника потерпілого, які підтримали апеляційну скаргу, дослідивши матеріали провадження, доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що у задоволенні апеляційної скарги слід відмовити з наступних підстав.

Висновок суду про доведеність вини ОСОБА_7 у вчиненні зазначеного у вироку кримінального правопорушення відповідає фактичним обставинам справи, підтверджується зібраними у справі та перевіреними в судовому засіданні доказами і є обґрунтованим, що в апеляційній скарзі не оспорюється.

Крім того, захисник не оскаржує вид та міру покарання, а також висновок про звільнення обвинуваченого від відбування такого з випробуванням на підставі ст. 75 КК України, а відтак зазначені обставини також не підлягають перевірці судом апеляційної інстанції.

Відповідно до ст. 46 КК України, особа, яка вперше вчинила кримінальний проступок або необережний нетяжкий злочин, крім корупційних кримінальних правопорушень, кримінальних правопорушень, пов`язаних з корупцією, порушень правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особами, які керували транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебували під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, звільняється від кримінальної відповідальності, якщо вона примирилася з потерпілим та відшкодувала завдані нею збитки або усунула заподіяну шкоду.

Колегією суддів встановлено, що ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 128 КК України, а саме необережного тяжкого тілесного ушкодження.

Згідно положень ст. 12 КК України кримінальне правопорушення, передбачене ст. 128 КК України, є нетяжким злочином.

Із матеріалів справи вбачається, що обвинувачений ОСОБА_7 примирився з потерпілим ОСОБА_11 , відшкодував добровільно і у повному обсязі завдану шкоду, потерпілий претензій до обвинуваченого не має.

Під вчиненням злочину вперше у ст.46 КК України розуміється, що особа раніше не вчинила будь-якого діяння, передбаченого Особливою частиною КК, про що на практиці свідчить відсутність: в особи непогашеної або незнятої судимості за раніше вчинений злочин; кримінальної справи, порушеної у зв`язку із вчиненням особою будь-якого злочину. Особою, яка вперше вчинила злочин, з юридичної точки зору слід також визнавати особу, яка раніше хоч і вчинила кримінально каране діяння, але: була виправдана судом за пред`явленим обвинуваченням; була правомірно звільнена від кримінальної відповідальності; була реабілітована; була засуджена без призначення покарання або звільнена від покарання; відбула покарання за діяння, злочинність і караність якого усунена законом (відповідно до частин 3, 4 ст. 88 КК України вона визнається такою, що не має судимості).

Зазначена правова позиції викладена у постанові Верховного суду від 20.05.2021 року у справі №761/12266/19.

Відповідно до довідки ДІАП, ОСОБА_7 раніше не судимий, проте у провадженні Херсонського міського суду Херсонської області з 26.12.2017 року перебуває обвинувальний акт відносно ОСОБА_7 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 307 КК України, розгляд по даній справі не завершено, провадження не закрито, судимість не знята і не погашена.

Таким чином, з врахуванням вказаних обставин, а також висновку Верховного суду, обвинувачений не може визнаватися особою, яка вперше вчинила кримінальне правопорушення.

Відтак, висновок суду про відмову у задоволенні клопотання захисника ОСОБА_6 про закриття кримінального провадження про обвинувачення ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 128 КК України, на підставі ст. 46 КК України у зв`язку з примиренням винного з потерпілим, є законним, обґрунтованим та вмотивованим, а тому підстав для скасування вироку суду першої інстанції немає.

Істотних порушень вимог КПК України, які б давали підстави для скасування вироку суду першої інстанції відносно ОСОБА_7 колегією суддів не встановлено, а тому його слід залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів, -

постановила:

вирок Залізничного районного суду м. Львова від 03.06.2025 року відносно ОСОБА_7 залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 - без задоволення.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту проголошення, та на неї може бути подана касаційна скарга протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4