У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30.01.2026 Справа №607/9738/25 Провадження №1-кп/607/66/2026

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі головуючого судді ОСОБА_1 , з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , у м.Тернополі в залі суду у відкритому судовому засіданні, під час розгляду кримінального провадження №0000072, стосовно ОСОБА_4 про обвинувачення у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.187 КК України, - встановив:

Прокурор ОСОБА_3 подала клопотання, в якому просить продовжити строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою стосовно обвинуваченого ОСОБА_4 на два місяці. У клопотанні посилається на те, що ОСОБА_4 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.187 КК України, санкція якого передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від семи до десяти років з конфіскацією майна. Крім того, на даний час продовжують існувати та не зменшились ризики, передбачені пунктами 1,3,4 та 5 ч.1 ст. 177 КПК України. Зокрема обвинувачений ОСОБА_4 у зв`язку із усвідомленням тяжкості вчинених ним кримінальних правопорушень та усвідомлюючи міру покарання може переховуватися від суду з метою уникнення кримінальної відповідальності. Крім того, ОСОБА_4 може незаконно впливати на свідків, потерпілих, експертів у даному кримінальному провадженні, оскільки маючи широке коло друзів та знайомих, обвинувачений може особисто або через третіх осіб незаконно впливати на них. Також, обвинувачений ОСОБА_4 може перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином та вчинити інше кримінальне провадження чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому він обвинувачується.

В судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 клопотання підтримала в повному обсязі посилаючись на зазначені у ньому мотиви.

Захисник ОСОБА_5 щодо задоволення клопотання прокурора заперечила посилаючись на те, що стан здоров`я обвинуваченого суттєво погіршився та йому не можуть надати належну медичну допомогу в умовах слідчого ізолятора. Просить змінити обвинуваченому запобіжний захід на домашній арешт або визначити розмір застави.

Обвинувачений ОСОБА_4 щодо задоволення клопотання прокурора заперечив, просить змінити йому запобіжний захід на домашній арешт.

На підставі статей 8, 129 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права; Суддя, здійснюючи правосуддя є незалежним та керується верховенством права; Основними засадами судочинства є рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно з частиною першою статті 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 Кодексу. До цих ризиків належать такі спроби підозрюваного, обвинуваченого, як переховування від органів досудового розслідування та/або суду; знищення, переховування або спотворення будь-яких речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконний вплив на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином; вчинення іншого кримінального правопорушення чи продовження кримінального правопорушення, у якому особа підозрюється, обвинувачується.

Стороною обвинувачення доведено наявність достатніх підстав вважати, що ОСОБА_4 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.187 КК України, що підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, та вбачається із реєстру матеріалів долучених до обвинувальних актів. При цьому слід зазначити, що відповідно до ст. 198 КПК України висловлені в ухвалі суду за результатами розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу висновки щодо будь-яких обставин, які стосуються суті підозри, обвинувачення, не мають преюдиціального значення для суду під час судового розгляду або для слідчого чи прокурора під час цього або іншого кримінального проваджень.

Також прокурором доведено, що продовжують існувати та не зменшились ризики, передбачені п.п.1, 3, 4, 5 ч.1 ст.177 КПК України.

Зокрема, наявність ризику передбаченого п.1 ч.1 ст.177 КПК України підтверджується тим, що обвинувачений, усвідомлюючи міру покарання за вчинені ним кримінальні правопорушення, у виді позбавлення волі на строк від семи до десяти років із конфіскацією майна, може умисно переховуватись від суду з метою уникнення кримінальної відповідальності.

Також ОСОБА_4 знайомий зі свідками у даному кримінальному провадженні, у нього широке коло друзів та знайомих, тому є ризик, що перебуваючи на волі він може незаконно впливати на свідків, потерпілих чи інших учасників кримінального провадження з метою схилення до надання неправдивих показань.

Крім того, суд вважає наявними та доведеними ризики, передбачені пунктами 4 та 5 ч.1 ст.177 КПК України, зокрема можливість обвинуваченим вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити злочинну діяльність, а також перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

Суд враховує, що 05 листопада 2021 року ухвалою слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області щодо підозрюваного ОСОБА_4 було застосовано запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту до 02 січня 2021 року. В подальшому, ОСОБА_4 перетнув Державний кордон України через пункт перетину «Краківець» та виїхав в Республіку Польща. Надалі, ОСОБА_4 затримано на території Федеративної Республіки Німеччина та 14.04.2025 доставлено на територію України після чого ухвалою слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 15.04.2025 відносно ОСОБА_4 застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою, який продовжувався, та востаннє його продовжено до 02.02.2026 року.

Під час розгляду клопотання про обрання запобіжного заходу судом встановлено, що вищезазначені обставини є також обставинами, які передбачені п.3 ч.1 ст.194 КПК України, та які достатньо переконливо свідчать про неможливість застосування до ОСОБА_4 більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні.

Зокрема, в ході розгляду даного клопотання, судом не здобуто доказів, які би свідчили про те, що інший, більш м`який запобіжний захід, крім тримання під вартою, зможе забезпечити виконання обвинуваченим належним чином, покладених на нього процесуальних обов`язків та запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України, які зазначені прокурором у клопотанні. Також, суду не надано доказів існування будь-яких обставин, що виникли після прийняття рішення про застосування запобіжного заходу та його продовження, та які б спростовували наявність чи свідчили про зменшення чи відсутність ризиків, передбачених статтею 177 КПК України, а також спростовують суспільну небезпеку особи обвинуваченого, тому підстави для зміни запобіжного заходу відсутні. Доказів незадовільного стану здоров`я обвинуваченого ОСОБА_4 , внаслідок чого він не може утримуватися під вартою, суду не надано.

Також суд також враховує усталену практику Європейського суду з прав людини, зокрема, рішення «Лабіта проти Італії» від 06.04.2000 року, згідно якого тримання під вартою є виправданим у певному випадку, лише якщо конкретні ознаки розкривають наявність публічного інтересу, що переважає, попри презумпцію невинуватості, над повагою до особистої свободи. Національні судові органи повинні розглядати всі обставини, що дають підстави ствердити наявність публічного інтересу, який би виправдав виняток із загальної норми про повагу до свободи людини. Такими ознаками є тяжкість та підвищена суспільна небезпечність інкримінованого обвинуваченому злочину та можливість ухилення від явки до суду.

У справі «Ілійков проти Болгарії» № 33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Враховуючи наведене, беручи до уваги фактичні обставини кримінального провадження та суспільну небезпечність кримінальних правопорушень, які інкримінуються обвинуваченому, майновий стан обвинуваченого, його стан здоров`я та міцність соціальних зв`язків, з метою забезпечення дієвості кримінального провадження, запобігання ризикам зазначеним у клопотанні та забезпечення належної процесуальної поведінки обвинуваченого ОСОБА_4 суд вважає, що клопотання прокурора слід задовольнити та продовжити строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на два місяці.

Відповідно до п.5 ч.4 ст.183 КПК України, слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства.

Суд враховує, що ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, вчиненого із застосування насильства. Беручи до уваги дані про особу обвинуваченого, тяжкість інкримінованих йому кримінальних правопорушень, а також фактичні обставини кримінального провадження, суд дійшов висновку про відсутність підстав для визначення обвинуваченому ОСОБА_4 застави у даному кримінальному провадженні.

На підставі викладеного і керуючись ст.ст. 182, 183, 194, 199, 201, 331, 376, розділом ІІ КПК України, суд -

постановив:

Клопотання прокурора задовільнити. ОСОБА_4 продовжити строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою на два місяці, до 31 березня 2026 року.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Строк дії ухвали про продовження строку тримання під вартою закінчується 31 березня 2026 року в 23 год. 59 хв.

Копію ухвали вручити учасникам і надіслати до Державної установи «Чортківська установа виконання покарань №26» Міністерства юстиції України.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга безпосередньо до Тернопільського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення. Для особи, яка перебуває під вартою строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення копії ухвали.

Головуючий суддя ОСОБА_1