Харківський районний суд Харківської області
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 грудня 2025 року

селище Покотилівка Харківської області

Справа №635/9138/25

Провадження №1-кп/635/1343/2025

Харківський районний суд Харківської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в залі суду кримінальне провадження за обвинуваченням

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Полтава, громадянина України, з середньою освітою, неодруженого, непрацевлаштованого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

- 05.12.2016 Октябрським районним судом м.Полтава за ч.1 ст.185 КК України до 80 годин громадських робіт;

- 25.01.2018 Київським районним судом м. Полтава за ч.2 ст.185, ч.3 ст.185 КК України до 3 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком 2 роки;

- 13.09.2018 Октябрським районним судом м.Полтава за ч.2 ст.185, ч.2 ст.15, ч.3 ст.185, ч.1 ст.71 КК України до 3 років 1 місяця позбавлення волі, звільнений з місць позбавлення волі по відбуттю покарання;

- 16.10.2018 Ленінським районним судом м. Полтава за ч.3 ст.185, ч. 4 ст. 70 КК України до 3 років 3 місяців позбавлення волі, звільнений 15.09.2021 року по відбуттю покарання;

- 15.03.2022 Октябрським районним судом м. Полтава за ч.2 ст.185 до 1 року обмеження волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком 1 рік;

- 21.06.2024 Октябрським районним судом м. Полтави за ч. 4 ст. 185 КК України на підставі ч. 1 ст. 71 КК України до 6 років 1 місяця позбавлення волі

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого статтею 391 Кримінального кодексу України,

УСТАНОВИВ:

Формулювання обвинувачення у кримінальному провадженні, визнане судом доведеним

Під час судового розгляду встановлено, що в державній установі «Темнівська виправна колонія (№ 100)» відбуває покарання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Засуджений ОСОБА_4 30.05.2025 прибув до державної установи «Темнівська виправна колонія (№ 100)» із ДУ «Полтавська установа виконання покарань №23».

По прибуттю у вказану виправну колонію, 30.05.2025 начальником відділення СПС старшим лейтенантом внутрішньої служби ОСОБА_5 засудженому ОСОБА_4 , роз`яснені під підпис його права і обов`язки засудженого, відповідно до ст. ст. 103, 107, 110, 113, 133 КВК України. Також, останній попереджений про відповідальність за їх порушення, а також роз`яснені вимоги ст. ст. 391, 392, 393 КК України, про що була прийнята відповідна розписка.

За час відбування покарання в державній установі «Темнівська виправна колонія (№ 100)» засуджений ОСОБА_4 систематично та злісно порушував встановлений режим утримання, має 11 дисциплінарних стягнень, з яких: 2 догани, 6 суворих доган, 2 рази переводився до дисциплінарного ізолятору та 1 раз переводився до приміщення камерного типу строком на 1 місяць на підставі ухвали Харківського районного суду Харківській області від 03.07.2025 за неввічливе ставлення до персоналу установи, вживання жаргонних та нецензурних слів.

Незважаючи на те, що представниками адміністрації державної установи «Темнівська виправна колонія(№ 100)» проводиться профілактична та виховна робота, засуджений ОСОБА_4 на шлях виправлення та перевиховання не став, систематично та злісно порушував встановлений режим відбування покарання, за що неодноразово піддавався стягненням в дисциплінарному порядку за різні види порушень, є злісним порушником режиму відбування покарання, відповідно до ст. 133 КВК України.

Так, 11.08.2025, знаходячись на робочому місці, о 14:00, начальником відділення соціально-психологічної служби старшим лейтенантом внутрішньої служби ОСОБА_5 , в черговій частині установи було запропоновано засудженому ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , після відбуття ним дисциплінарного стягнення у виді поміщення до приміщення камерного типу, прослідувати до дільниці ресоціалізації, а саме до відділення соціально-психологічної служби №6 або до іншого відділення установи, де йому вже визначено спальне місце. Також, було роз`яснено засудженому ОСОБА_4 , що він зобов`язаний виконувати встановлені правила діючого законодавства, зокрема дотримуватися розпорядку дня в установі, виконувати роботи по благоустрою установи, виконувати правила внутрішнього розпорядку.

При цьому, засуджений ОСОБА_4 , був одягнутий та взутий за порою року, мав безперервний 8 годинний сон, скарг на стан здоров`я не висловлював.

Втім, засуджений ОСОБА_4 в присутності ОСОБА_6 , а також в присутності, чергового помічника начальника установи майора внутрішньої служби ОСОБА_7 , заступника чергового помічника начальника установи старшого прапорщика внутрішньої служби ОСОБА_8 , чергового оператора пульта рядового внутрішньої служби ОСОБА_9 , засудженого ОСОБА_10 , в категоричній формі відмовився прослідувати до дільниці ресоціалізації, зокрема до відділення соціально-психологічної служби № 6, або до будь-якого іншого запропонованого йому відділення СПС.

Свою відмову засуджений ОСОБА_4 мотивував особистими переконаннями, незгодою з режимом тримання в установі, а також тим, що вважає розклад дня встановлений в установі та правила відбування, для себе неприйнятними. При цьому, він вів себе неввічливо, демонстративно відмовлявся виходити до дільниці ресоціалізації, до відділення соціально-психологічної служби № 6 або до будь-якого іншого відділення установи.

Після чого, засудженому ОСОБА_4 були роз`яснені положення ст. ст. 9, 94, 96, 107, 133 Кримінально-виконавчого кодексу України, п. 3 розділу 2 Правил внутрішнього розпорядку установ виконання покарань, затверджених наказом Мін`юсту від 28.08.2018 №2823/5, ст. 391 Кримінального кодексу України, і що його відмова від виконання законних вимог адміністрації установи, передбачених діючим законодавством, тягне за собою кримінальну відповідальність згідно законодавства України. Після чого, було пред`явлено засудженому ОСОБА_4 вимоги, згідно діючого законодавства України прослідувати до дільниці ресоціалізації, а саме до відділення соціально-психологічної служби №6 або інше відділення установи, але і після цього, в присутності вказаних осіб, останній в категоричній формі відмовився виконувати дані вимоги. Після чого, засудженому ОСОБА_4 був викликаний черговий лікар, котрий оглянув його в черговій частині, виміряв тиск, температуру та видав відповідну довідку про те, що слідувати та знаходитися в дільниці ресоціалізації засуджений ОСОБА_4 може та стан здоров`я його задовільний.

Також, 12.08.2025, знаходячись на робочому місці, о 10:07, начальником відділення соціально-психологічної служби старшим лейтенантом внутрішньої служби ОСОБА_5 , вдруге, в черговій частині установи було запропоновано засудженому ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , після відбуття ним дисциплінарного стягнення у виді поміщення до приміщення камерного типу, прослідувати до дільниці ресоціалізації, а саме до відділення соціально-психологічної служби № 6 або до іншого відділення установи, де йому вже визначено спальне місце. Також, було роз`яснено засудженому ОСОБА_4 , що він зобов`язаний виконувати встановлені правила діючого законодавства, зокрема дотримуватися розпорядку дня в установі, виконувати роботи по благоустрою установи, виконувати правила внутрішнього розпорядку.

При цьому, засуджений ОСОБА_4 , був одягнутий та взутий за порою року, мав безперервний 8 годинний сон, скарг на стан здоров`я не висловлював.

Втім, засуджений ОСОБА_4 в присутності ОСОБА_6 , а також в присутності, чергового помічника начальника установи підполковника внутрішньої служби ОСОБА_11 , заступника чергового помічника начальника установи старшого прапорщика внутрішньої служби ОСОБА_12 , чергового оператора пульта прапорщика внутрішньої служби ОСОБА_13 , засудженого ОСОБА_14 , в категоричній формі відмовився прослідувати до дільниці ресоціалізації, зокрема до відділення соціально-психологічної служби №6, або до будь-якого іншого запропонованого йому відділення СПС.

Свою відмову засуджений ОСОБА_4 мотивував особистими переконаннями, незгодою з режимом тримання в установі, а також тим, що вважає розклад дня встановлений в установі та правила відбування, для себе неприйнятними. При цьому, він вів себе неввічливо, демонстративно відмовлявся виходити до дільниці ресоціалізації, до відділення соціально-психологічної служби №6 або до будь-якого іншого відділення установи.

Після чого, засудженому ОСОБА_4 були роз`яснені положення ст. ст. 9, 94, 96, 107, 133 Кримінально-виконавчого кодексу України, п. 3 розділу 2 Правил внутрішнього розпорядку установ виконання покарань, затверджених наказом Мін`юсту від 28.08.2018 №2823/5, ст. 391 Кримінального кодексу України, і що його відмова від виконання законних вимог адміністрації установи, передбачених діючим законодавством, тягне за собою кримінальну відповідальність згідно законодавства України. Після чого, було пред`явлено засудженому ОСОБА_4 вимоги, згідно діючого законодавства України прослідувати до дільниці ресоціалізації, а саме до відділення соціально-психологічної служби № 6 або інше відділення установи, але і після цього, в присутності вказаних осіб, останній в категоричній формі відмовився виконувати дані вимоги. Після чого, засудженому ОСОБА_4 був викликаний черговий лікар, котрий оглянув його в черговій частині, виміряв тиск, температуру та видав відповідну довідку про те, що слідувати та знаходитися в дільниці ресоціалізації засуджений ОСОБА_4 може та стан здоров`я його задовільний.

Також, 12.08.2025, знаходячись на робочому місці, о 13:30, начальником відділення соціально-психологічної служби старшим лейтенантом внутрішньої служби ОСОБА_5 , втретє, в черговій частині установи було запропоновано засудженому ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , після відбуття ним дисциплінарного стягнення у виді поміщення до приміщення камерного типу, прослідувати до дільниці ресоціалізації, а саме до відділення соціально-психологічної служби №6 або до іншого відділення установи, де йому вже визначено спальне місце. Також, було роз`яснено засудженому ОСОБА_4 , що він зобов`язаний виконувати встановлені правила діючого законодавства, зокрема дотримуватися розпорядку дня в установі, виконувати роботи по благоустрою установи, виконувати правила внутрішнього розпорядку.

При цьому, засуджений ОСОБА_4 , був одягнутий та взутий за порою року, мав безперервний 8 годинний сон, скарг на стан здоров`я не висловлював.

Втім, засуджений ОСОБА_4 в присутності ОСОБА_6 , а також в присутності, чергового помічника начальника установи підполковника внутрішньої служби ОСОБА_15 , заступника чергового помічника начальника установи старшого прапорщика внутрішньої служби ОСОБА_12 , чергового оператора пульта прапорщика внутрішньої служби ОСОБА_13 , засудженого ОСОБА_16 , в категоричній формі відмовився прослідувати до дільниці ресоціалізації, зокрема до відділення соціально-психологічної служби № 6, або до будь-якого іншого запропонованого йому відділення СПС.

Свою відмову засуджений ОСОБА_4 мотивував особистими переконаннями, незгодою з режимом тримання в установі, а також тим, що вважає розклад дня встановлений в установі та правила відбування, для себе неприйнятними. При цьому, він вів себе неввічливо, демонстративно відмовлявся виходити до дільниці ресоціалізації, до відділення соціально-психологічної служби № 6 або до будь-якого іншого відділення установи.

Після чого, засудженому ОСОБА_4 були роз`яснені положення ст. ст. 9, 94, 96, 107, 133 Кримінально-виконавчого кодексу України, п. 3 розділу 2 Правил внутрішнього розпорядку установ виконання покарань, затверджених наказом Мін`юсту від 28.08.2018 № 2823/5, ст. 391 Кримінального кодексу України, і що його відмова від виконання законних вимог адміністрації установи, передбачених діючим законодавством, тягне за собою кримінальну відповідальність згідно законодавства України. Після чого, було пред`явлено засудженому ОСОБА_4 вимоги, згідно діючого законодавства України прослідувати до дільниці ресоціалізації, а саме до відділення соціально-психологічної служби №6 або інше відділення установи, але і після цього, в присутності вказаних осіб, останній в категоричній формі відмовився виконувати дані вимоги. Після чого, засудженому ОСОБА_4 був викликаний черговий лікар, котрий оглянув його в черговій частині, виміряв тиск, температуру та видав відповідну довідку про те, що слідувати та знаходитися в дільниці ресоціалізації засуджений ОСОБА_4 може та стан здоров`я його задовільний.

Своїми неправомірними діями, засуджений ОСОБА_4 порушив вимоги п. 1 ст. 9 КВК України, де зазначено, що засуджені зобов`язані виконувати встановлені законодавством вимоги адміністрації органів і установ виконання покарань, уповноваженого органу з питань пробації, а також вимоги ч. 3 ст. 107 КПК України, де зазначено, що засуджені зобов`язані дотримуватись норм, які визначають порядок і умови відбування покарання, розпорядок дня колонії, правомірних взаємовідносин з іншими засудженими, персоналом колонії та іншими особами, а також виконувати встановлені законодавством вимоги персоналу колонії. Крім того своїми неправомірними діями засуджений ОСОБА_4 порушив вимоги п. п. 3, 4 розділу ІІ Правил внутрішнього розпорядку установ виконання покарань», затверджених наказом Мін`юсту від 28.08.2018 №2823/5, де зазначено, що засуджені до позбавлення волі зобов`язані виконувати встановлені законодавством вимоги адміністрації органів і установ виконання покарань, а також засудженим забороняється чинити опір законним діям персоналу установи виконання покарань, перешкоджати виконанню ним своїх службових обов`язків, підбурювати до цього інших засуджених.

Дії обвинуваченого ОСОБА_4 кваліфікуються за статтею 391 КК України, як злісна непокора законним вимогам адміністрації установи виконання покарань особою, яка відбуває покарання у виді позбавлення волі, якщо ця особа за порушення режиму була піддана протягом року стягненню у виді переведення до приміщення камерного типу (одиночної камери).

Позиція сторони обвинувачення та сторони захисту

Прокурор у судовому засіданні зазначив, що у судовому засіданні достеменно встановлено, що протиправне діяння вчинено обвинуваченим, тому просить суд враховуючи повне визнання ОСОБА_4 своєї вини, щиросердного каяття визнати ОСОБА_4 винним за статтею 391 КК України призначити покарання у виді позбавлення волі строком на один рік та з урахуванням положень статті 71 КК України частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Октябрського районного суду м. Полтави від 21.06.2024 та остаточно призначити покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки 8 місяців.

Допитаний у судовому засіданні під час судового розгляду обвинувачений ОСОБА_4 пояснив, що свою вину у вчиненні вказаного в обвинувальному акті кримінального правопорушення визнав повністю та показав, що у встановлений судом спосіб, час і місці здійснив кримінальне правопорушення, передбачене статтею 391 Кримінального кодексу України, усвідомив протиправність своїх діянь та щиро в цьому розкаюється. Обвинувачений не оспорював фактичних обставин та доказів по справі, а також погодився з мірою покарання, на якому наполягав прокурор.

Щодо доказів на підтвердження встановлених судом обставин та мотиви суду

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у пред`явленому йому обвинуваченні визнав повністю, щиро розкаявся у скоєному, погодився з кваліфікацією вчиненого ним діяння та підтвердив обставини, викладені в обвинувальному акті.

Показання обвинуваченого є послідовними, логічними, не викликають у суду сумніву щодо правильності розуміння обвинуваченим змісту обставин правопорушення, добровільності та істинності його позиції.

Дії обвинуваченого ОСОБА_4 суд кваліфікує за статтею 391 КК України, злісна непокора законним вимогам адміністрації установи виконання покарань особою, яка відбуває покарання у виді позбавлення волі, якщо ця особа за порушення режиму була піддана протягом року стягненню у виді переведення до приміщення камерного типу (одиночної камери).

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 в повному обсязі визнав свою вину у вчиненні кримінального правопорушення при обставинах, викладених у обвинувальному акті. Суд бере до уваги, що прокурор також не оспорював фактичні обставини справи. Судом встановлено, що учасники судового провадження, у тому числі обвинувачений правильно розуміють зміст цих обставин та відсутні сумніви щодо добровільності їх позиції. При цьому суд роз`яснив обвинуваченому та іншим учасникам судового провадження положення частини 3 статті 349 КПК України про те, що у такому випадку будуть позбавлені права оспорювати фактичні обставини провадження у апеляційному порядку. У суду не виникло сумнівів у добровільності позицій сторін.

Вислухавши думку учасників судового провадження, які не заперечували проти розгляду кримінального провадження в порядку, передбаченому частиною 3 статті 349 КПК України, пересвідчившись в добровільності позиції обвинуваченого, суд визнав недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин провадження, які ніким не оспорюються.

Ураховуючи викладене, суд, допитавши обвинуваченого, дослідивши матеріали кримінального провадження, що характеризують особу обвинуваченого, дійшов висновку, щодо доведеності винуватості ОСОБА_4 поза розумним сумнівом у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого статтею 391 Кримінального кодексу України.

Обставини, які пом`якшують або обтяжують покарання та мотиви призначення покарання

Відповідно до вимог статей 50, 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для виправлення та попередження вчинення нових злочинів. Це покарання має відповідати принципам справедливості, співмірності й індивідуалізації. Для вибору такого покарання суд повинен урахувати ступінь тяжкості кримінального правопорушення, конкретні обставини його вчинення, форму вини, наслідки цього діяння, дані про особу винного, обставини, що впливають на покарання, ставлення винної особи до своїх дій, інші обставини справи, які впливають на забезпечення відповідності покарання характеру й тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та наділяють суд правом вибору щодо розміру призначеного покарання, завданням якого є виправлення та попередження нових злочинів. Ця функція за своєю правовою природою є дискреційною, оскільки потребує врахування та оцінки вищезазначених обставин, що впливають на покарання, а її реалізація становить правозастосовну інтелектуально-вольову діяльність суду, в рамках якої і приймається рішення про можливість виправлення засудженого.

Обставинами, які відповідно до статті 66 КК України пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд визнає щире каяття обвинуваченого.

Обставин, які відповідно до статті 67 КК України обтяжують покарання обвинуваченому є рецедив злочинів.

Вивченням даних про особу ОСОБА_4 встановлено, що він раніше неодноразово судимий, з середньою освітою, не одружений, на обліку у лікаря нарколога та лікаря психіатра не перебуває, за місцем відбування покарання характеризується негативно, під час тримання в державній установі «Полтавська установа виконання покарань» характеризувався негативно, за порушення режиму тримання 7 разів притягувався до дисциплінарної відповідальності, з них три рази поміщувався до карцеру.

З огляду на викладене, поряд з наведеними вище даними про особу обвинуваченого, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого ОСОБА_4 кримінального правопорушення, яке відповідно до статті 12 КК України, є нетяжким злочином, конкретні обставини справи, ставлення обвинуваченого до вчиненого, дані про особу обвинуваченого, який вину визнав повністю, щиро розкаявся в скоєному, раніше неодноразово судимий, а також ту обставину, що вказаний злочин був вчинений під час відбування покарання за вироком Октябрського районного суду м. Полтави за частиною 4 статті 185 КК України від 21 червня 2024 року та вважає необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження нових злочинів призначити покарання у виді позбавлення волі на певний строк, встановлених санкцією статей Особливої частини Кримінального кодексу України за якими він обвинувачується.

З урахуванням особи винного, дослідивши матеріали справи, суд не встановив наявність достатніх обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого ОСОБА_4 кримінального правопорушення, а відтак дійшов висновку про відсутність правових підстав для призначення більш м`якого покарання, ніж передбачено законом та застосування статті 69 КК України або його звільнення від відбування покарання з випробуванням із застосуванням вимоги статті 75 КК України.

При призначенні покарання, суд вважає за необхідне призначити остаточне покарання із застосуванням вимог статті 71 КК України, оскільки покарання призначається за правилами цієї статті, якщо після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання вчинив нове кримінальне правопорушення, суд до покарання, призначеного за новим вироком, повністю або частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком.

ОСОБА_4 кримінальне правопорушення вчинено 12.08.2025, вирок Октябрського районного суду м. Полтави ухвалено 21.06.2024.

Щодо вирішення процесуальних питань

Процесуальні витрати, пов`язані із залученням експертів по даному кримінальному провадженню відсутні.

Запобіжний захід по даному кримінальному провадженню обвинуваченому не обирався.

Питання щодо речових доказів суд вирішує відповідно до вимог статті 100 КПК України.

Цивільний позов по даному кримінальному провадженні не заявлявся.

На підставі статті 71 КК України до остаточного покарання потрібно частково приєднати невідбуту частину покарання за попереднім вироком Октябрського районного суду м. Полтави від 21 червня 2024 року.

На підставі частини 15 статті 615 КПК України, в умовах дії воєнного стану, після складання та підписання повного тексту вироку суд користується своїм правом обмежитися проголошенням його резолютивної частини з обов`язковим врученням учасникам судового провадження повного тексту вироку в день його проголошення.

На підставі викладеного, керуючись статтями 100, 349, 369, 370, 373, 374,394, 395, 615 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого статтею 391 Кримінального кодексу України та призначити покарання у виді одного року позбавлення волі.

На підставі статті 71 КК України за сукупністю вироків, до призначеного покарання за цим вироком частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Октябрського районного суду м. Полтави від 21.06.2024 та призначити ОСОБА_4 остаточне покарання у виді трьох років восьми місяців позбавлення волі.

Строк відбування покарання ОСОБА_4 рахувати з моменту проголошення вироку 10.12. 2025.

Речовий доказ диск білого кольору з написами (гравіруванням) проорого кольору «EMTEC» «DVD-R», «4.7Gb/120min/16x» «RW», «DVD+R», після набрання вироком законної сили залишити в матеріалах кримінального провадження.

Вирок може бути оскаржений шляхом подачі апеляційної скарги до Апеляційного суду Харківської області через Харківський районний суд Харківської області протягом тридцяти днів з дня проголошення вироку.

Відповідно до частини 2 статті 394 КПК України цей вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК України.

Вирок набирає законної сили після спливу закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого частиною 2 статті 395 КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

На підставі частини 15 статті 615 КПК України, в умовах дії воєнного стану, повний текст вироку вручити учасникам судового провадження в день його проголошення.

Учасникам судового провадження, які не були присутні в судовому засіданні направити копію повного тексту вироку не пізніше наступного дня після ухвалення вироку (частина 7 статті 376 КПК України).

Копію вироку суду негайно після його проголошення вручити обвинуваченому, прокурору в порядку, визначеному статтею 376 КПК України.

Суддя ОСОБА_17