У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"11" листопада 2025 р. слідчий суддя Дніпровського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , за участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні скаргу ОСОБА_3 на постанову дізнавача ВД Дніпровського УП ГУ НП у м. Києві ОСОБА_4 від 20.10.2025 року про відмову в задоволенні клопотання у межах кримінального провадження № 0000064 від 18.09.2025 року,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_3 звернувся до суду зі скаргою на постанову дізнавача ВД Дніпровського УП ГУ НП у м. Києві ОСОБА_4 від 20.10.2025 року про відмову в задоволенні клопотання у межах кримінального провадження № 0000064 від 18.09.2025 року.

Скарга мотивована тим, що 30.03.2025 року відносно ОСОБА_3 керівником ІНФОРМАЦІЯ_1 вчинено злочинні дії - самоправство, відповідальність за які передбачена ст. 356 КК України, а підписано звернення до Національної поліції, щоб безпідставно доставити його для складання протоколу. До ЄРДР відомості внесені 18.09.2025 року о 15:34:30, номер кримінального провадження № 0000064, яке відкрите на підставі заяви ОСОБА_3 за ухвалою слідчого судді Дніпровського районного суду у м. Києві. 20 жовтня 2025 року дізнавач ВД Дніпровського УП ГУ НП у м. Києві ОСОБА_4 , розглянувши матеріали вказаного кримінального провадження, виніс постанову про відмову в задоволенні клопотання ОСОБА_3 від 12.10.2025 року про визнання його потерпілим у кримінальному провадженні. Слід зазначити, що дізнавач ВД Дніпровського УП ГУ НП у м. Києві ОСОБА_4 зазначений в оскаржуваній постанові як особа чоловічої статі, але при встановленні обставин та постановлення постанови зазначений особою жіночої статі, тому, дана постанова не відповідає вимогам діловодства та достеменно вказує на неналежне дослідження обставин, вказаних у заяві ОСОБА_3 , адже, посадова особа чоловічої статі не може себе зазначати в офіційному документі кримінального провадження особою жіночої статі. Підставою відмови визнання ОСОБА_3 потерпілим є те, що під час дізнання не отримано відомостей про завдання останньому моральної, фізичної або майнової шкоди, у зв`язку з чим, у кримінальному провадженні він має статус заявник та підстав для визнання його потерпілим, вручення пам`ятки про процесуальні права та обов`язки потерпілого не має. Зазначає, що 27 липня 2025 року, у присутності свідків, на блокпосту працівники поліції зупинили автомобіль, в якому він перебував в якості пасажира та, ознайомившись з його документами, працівники поліції повідомили йому про наявність якогось звернення керівника ІНФОРМАЦІЯ_1 на його примусову доставку до ТЦК. Працівники поліції повідомили ОСОБА_3 , що він затриманий, але протокол про затримання не складали, тому, він звернувся у телефонному режимі до адвоката за захистом своїх прав. Після чого, до ОСОБА_3 застосували силу працівники поліції, заламали руки і поклали обличчям на асфальт, потім, викручували руки та намагались силою втягнути його до автомобіля «Ланос». У цей час, свідки, які були присутні, говорили працівникам поліції, що у ОСОБА_3 є документи, на які працівникам поліції потрібно звернути увагу, при цьому, в цей час, останній відчував моральний та фізичний біль. ОСОБА_3 , повідомляв працівникам поліції, що з 13.12.2021 року не перебуває на військовому обліку, оскільки з 13.12.2021 року до 13.01.2025 року відбував покарання у місцях позбавлення волі, а саме, Бориспільській виправній колонії № 119, що підтверджується довідкою про звільнення Серія КИВ № 10540, оригінал довідки був при ньому та він прохав ознайомитись із документом. Також, повідомляв працівникам поліції, що з 11.12.2006 року перебуває під наркологічним диспансерно-динамічним наглядом із діагнозом: «Розлади психіки і поведінки внаслідок вживання опіоїдів, синдром залежності», що підтверджується довідкою № 510937 від 24.03.2025 року КНП «Київська міська наркологічна клінічна лікарня «Соціотерапія» (оригінал довідки був при ньому) та не перебуває на військовому обліку, після чого, працівники поліції, ознайомились із вказаними документами, його відпустили, однак, після всього, що сталося, у нього боліли руки, зокрема, йому була заподіяна майнова шкода. Вважає постанову про відмову у визнанні потерпілим у кримінальному провадженні № 0000064 від 18.09.2025 року такою, що винесена передчасно, без всебічного, повного та об`єктивного дослідження обставин вчиненого кримінального правопорушення. Відповідно до ч. ч. 2, 3 ст. 55 КПК України, права і обов`язки потерпілого виникають в особи з моменту подання заяви про вчинення щодо неї кримінального правопорушення або заяви про залучення її до провадження як потерпілого. Згідно із ч. 1 ст. 55 КПК України, потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди, а також юридична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової шкоди. Дане досудове розслідування розпочате за повідомленням ОСОБА_3 та всі вищевказані факти підтверджується відповідними документами, які були передані ним прокурору, а отже, перебувають у розпорядженні сторони обвинувачення. Таким чином, факт заподіяння ОСОБА_3 кримінальним правопорушенням фізичної шкоди (тілесних ушкоджень), моральної шкоди є очевидним та підтверджені документально, конкретний характер завданої мені шкоди буде встановлений експертом після проведення відповідної експертизи. Згідно із ч. 5 ст. 55 КПК України, слідчий або прокурор мають право винести вмотивовану постанову про відмову у визнанні потерпілим, виключно за наявності очевидних та достатніх підстав вважати, що заява, повідомлення про кримінальне правопорушення або заява про залучення до провадження як потерпілого подана особою, якій не завдано шкоди, зазначеної у частині першій цієї статті. Отже, кримінальним процесуальним законодавством передбачена можливість відмови слідчим чи прокурором у наданні статусу потерпілого виключно особі, якій однозначно та безсумнівно не була спричинена моральна, фізична або майнова шкода. Виходячи зі змісту вказаної норми закону, навіть наявність сумніву в тому, чи була завдана особі відповідна шкода, виключає можливість прийняття рішення про відмову у визнанні її потерпілим, оскільки для такого рішення необхідна наявність очевидних та достатніх підстав вважати, що шкоду не було завдано. Таким чином, у сторони обвинувачення не було очевидних та достатніх підстав вважати, що ОСОБА_3 не завдано шкоду, навпаки, у дізнавача наявні необхідні документальні підтвердження факту спричинення йому шкоди.

У судове засідання ОСОБА_3 клопотав про розгляд скарги у його відсутність, скаргу підтримує у повному обсязі та прохав про долучення до матеріалів скарги додаткових письмових доказів, у тому числі, СD-R диску із відеозаписами.

Особа, рішення якої оскаржується, у судове засідання не з`явилася, хоча матеріали провадження за скаргою містять дані про її виклик у судове засідання, однак, її неявка, відповідно до ч. 3 ст. 306 КПК України, не перешкоджає розгляду даної скарги.

Крім того, до суду з Дніпровського УП ГУ НП у м. Києві надійшли матеріали кримінального провадження № 0000064.

Вивчивши доводи скарги, дослідивши надані до скарги докази, оглянувши матеріали кримінального провадження № 0000064, слідчий суддя встановив наступне.

Судом встановлено, що дізнавачами ВД Дніпровського УП ГУ НП у м. Києві, за процесуального керівництва Дніпровської окружної прокуратури міста Києва, здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000064 від 18.09.2025 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 356 КК України.

Відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань внесено на підставі ухвали слідчого судді Дніпровського районного суду м. Києва від 11.09.2025 року, за заявою ОСОБА_3 .

12 жовтня 2025 року ОСОБА_3 звернувся до Дніпровської окружної прокуратури міста Києва із заявою про визнання його потерпілим у вказаному вище кримінальному провадженні.

Постановою дізнавача ВД Дніпровського УП ГУ НП у м. Києві ОСОБА_4 від 20.10.2025 року відмовлено у визнанні ОСОБА_3 потерпілим у кримінальному провадженні № 0000064 від 18.09.2025 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 356 КК України.

Дізнавач дану постанову обґрунтував тим, що під час проведення дізнання не отримано відомостей про завдання ОСОБА_3 моральної, фізичної або майнової шкоди, у зв`язку з чим, у кримінальному провадженні він має статус заявника та підстав для визнання його потерпілим, вручення пам`ятки про процесуальні права та обов`язки потерпілого, не має.

Вичерпний перелік рішень, дій чи бездіяльності слідчого, дізнавача або прокурора, які можуть бути оскаржені під час досудового розслідування, визначений ч. 1 ст. 303 КПК України. Рішення слідчого,дізнавача, прокурора приймається у формі постанови. Постанова виноситься у випадках, передбачених КПК України, а також коли слідчий, дізнавач, прокурор визнає це за необхідне (ч. 3 ст. 110 КПК).

Необхідно визначити, в яких випадках особа може набувати статусу потерпілого відповідно до норм кримінального процесуального закону. Так, потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди, юридична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової шкоди (ч. 1 ст. 55 КПК України). Права і обов`язки потерпілого виникають в особи з моменту подання заяви про вчинення щодо неї кримінального правопорушення або заяви про залучення її до провадження як потерпілого (ч. 2 ст. 55 КПК України). Потерпілим є також особа, яка не є заявником, але якій кримінальним правопорушенням завдана шкода і у зв`язку з цим вона після початку кримінального провадження подала заяву про залучення її до провадження як потерпілого (ч. 3 ст. 55 КПК України).

З урахуванням цих положень, потерпілим може бути 1) особа, якій завдано шкоди (моральної, фізичної або майнової), яка 2) подала заяву про вчинення щодо неї кримінального правопорушення або 3) яка не є заявником, але якій кримінальним правопорушенням завдана шкода, і тому вона після початку кримінального провадження подала заяву про залучення її до провадження як потерпілого. Слід враховувати, що слідчий має право відмовити особі у визнанні її потерпілим. Зокрема, така відмова (у формі постанови) є обґрунтованою за наявності очевидних та достатніх підстав вважати, що заява, повідомлення про кримінальне правопорушення або заява про залучення до провадження як потерпілого подана особою, якій не завдано шкоди (ч. 5 ст. 55 КПК України). Це єдиний випадок, коли можна відмовити особі у визнанні її потерпілим.

Так, процесуальною підставою прийняття рішення про відмову у визнанні потерпілим, відповідно до ст. 55 КПК України, є наявність очевидних та достатніх підстав вважати, що заява подана особою, якій не завдано шкоди. При цьому відповідні підстави згідно із зазначеною статтею мають бути належним чином мотивовані.

Проаналізувавши постанову дізнавача, останній вважає, що з урахуванням зібраних у ході досудового розслідування матеріалів кримінального провадження, на даний час, не встановлено обставин, які б свідчили, що ОСОБА_3 завдано моральну, фізичну або майнову шкоду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу (частина 3 статті 370 КПК України). Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини, суд повинен виносити вмотивовані рішення (наприклад, Рішення Великої Палати у справі Moreira Ferreira проти Португалії (no. 2) від 11 липня 2007 року, Заява № 19867/12, параграф 84). Вмотивованість вимагає від суду чітко вказати на підстави тієї чи іншої аргументації. При вирішенні питання про встановлення процесуального статусу осіб, таким чином, необхідно чітко вказати, на підставі яких доказів в осіб виникає такий процесуальний статус

Крім цього, слідчий суддя звертає увагу на те, що процесуальний статус потерпілого виникає саме з моменту, коли встановлено, що цій особі було завдано шкоди кримінальним правопорушенням. У цьому випадку, скаржник не надає підтвердження завдання йому шкоди кримінальним правопорушенням. У своїй скарзі скаржник лише зазначає, про протиправні дії працівників поліції, однак, не зазначає вид та оцінку суми завданої йому шкоди.

Однією, з характерних ознак кримінального правопорушення, передбаченого ст. 356 КК України, є заподіяння значної шкоди інтересам громадянина, державним чи громадським інтересам або інтересам власника.

У кримінальному провадженні підлягають доказуванню вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням. Обов`язок доказування належності та допустимості доказів, причинно-наслідковий зв`язок такої шкоди, покладається на сторону, що їх подає.

Слідчий суддя критично ставиться до доводів скаржника з приводу того, що постанова є передчасною, без всебічного, повного та об`єктивного дослідження обставин вчиненого кримінального правопорушення. У постанові дізнавача є мотивувальна частина з посиланням на положення КПК, яка містить мотиви прийняття постанови, їх обґрунтування (у задоволенні клопотання відмовлено, оскільки зібраними у ході досудового розслідування матеріалами кримінального провадження, на даний момент, не встановлено обставин, які б свідчили, що ОСОБА_3 завдано моральну, фізичну або майнову шкоду).

Слід зазначити, що сам факт внесення відомостей в ЄРДР не свідчить про вчинення кримінального правопорушення, а є підставою для проведення певних слідчих (розшукових) дій, з метою перевірки обставин викладених заявником та виконання завдання кримінального провадження. Як вбачається з постанови дізнавача, матеріалами кримінального провадження на даний час, не встановлено обставин, які б свідчили, що ОСОБА_3 завдано моральну, фізичну або майнову шкоду. Крім цього, скаржник у скарзі не спростовує такий висновок дізнавача, доказів зворотного не надано.

Зокрема, як вбачається з матеріалів кримінального провадження, наявна відповідь начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 , на запит дізнавача ВД Дніпровського УП ГУ НП у м. Києві, з якої вбачається, що ОСОБА_3 із 23.11.2009 року та до теперішнього часу перебуває на військовому обліку військовозобов`язаних у ІНФОРМАЦІЯ_1 . Відповідно до Єдиного державного реєстру призовників військовозобов`язаних та резервістів, ОСОБА_3 із 30.03.2025 року рахується порушником військового обліку, так як не прибув вчасно за повісткою та підлягає призову на військову службу під час загальної мобілізації.

Таким чином, у задоволенні скарги слід відмовити, оскільки скаржником не доведено, що йому було завдано моральну, фізичну або майнову шкоду кримінальним правопорушенням. Разом з тим, слідчий суддя звертає увагу, що таким чином, права скаржника не обмежуються, оскільки визнання потерпілим може відбутися на будь-якій стадії кримінального провадження, щойно буде встановлено (або належним чином доведено) вид і розмір шкоди, що була завдана кримінальним правопорушенням.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 9, 55, 303, 306, 307, 309, 372 КПК України, слідчий суддя, -

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні скарги ОСОБА_3 на постанову дізнавача ВД Дніпровського УП ГУ НП у м. Києві ОСОБА_4 від 20.10.2025 року про відмову в задоволенні клопотання у межах кримінального провадження № 0000064 від 18.09.2025 року - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя