УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 січня 2026 Слідчий суддя Володимирського міського суду Волинської області ОСОБА_1 , ознайомившись зі скаргою ОСОБА_2 на бездіяльність слідчої групи Володимирського РВП ГУНП у Волинській області, зокрема слідчого ОСОБА_3 щодо не проведення допиту потерпілого ОСОБА_4 , не проведення допиту численних свідків кримінального провадження, не проведення допиту правопорушника і його спільників та зобов`язати відповідні органи доставити потерпілого ОСОБА_4 до суду для розгляду кримінального провадження,

У С Т А Н О В И В:

ОСОБА_2 звернулась до суду із скаргою на бездіяльність уповноважених осіб СВ Володимирського РВП ГУНП у Волинській області та просила допитати потерпілого ОСОБА_4 , допитати численних свідків кримінального провадження, допитати кримінального правопорушника і його спільників та зобов`язати відповідні органи доставити потерпілого ОСОБА_4 до суду для розгляду кримінального провадження.

Вивчивши подану скаргу вважаю, що вона не відповідає вимогам ст.303 КПК України, виходячи з наступного.

Статтею 55 Конституції Україникожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

У Рішенні Конституційного Суду України від 14 грудня 2011 року № 19-рп/2011зазначено, що права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави (ч. 2ст. 3 Конституції України). Для здійснення такої діяльності органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові і службові особи наділені публічною владою, тобто мають реальну можливість на підставі повноважень, встановлених Конституцією і законами України, приймати рішення чи вчиняти певні дії. Особа, стосовно якої суб`єкт владних повноважень прийняв рішення, вчинив дію чи допустив бездіяльність, має право на захист.

Згідно із ч.1 ст.24 КПК України кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку передбаченому цим кодексом.

Європейський суд з прав людини у своїй прецедентній практиці виходить із того, що положення пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному право звернення до суду. Проте, право на суд не є абсолютним і воно може бути піддане обмеженням, тому що право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання з боку держави.

Порядок оскарження рішень, дій чи бездіяльності органів досудового розслідування чи прокурора під час досудового розслідування встановлено статтями 303-308 КПК.

Частиною 1 ст.303 КПК України передбачений перелік рішень, дій, бездіяльності слідчого або прокурора, які підлягають оскарженню під час досудового розслідування, який є вичерпним.

Частиною 2 ст.303 КПК України визначається інший порядок оскарження та розгляду інших скарг на рішення, дії чи бездіяльність слідчого та прокурора під час підготовчого провадження у суді згідно з правилами статей 314-316 КПК України.

Пунктом 1 ч.1 ст.303 КПК України визначено, що під час досудового розслідування може бути оскаржена бездіяльність слідчого/прокурора у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк.

Отже, законодавцем визначена наявність зв`язку між обов`язком слідчого чи прокурора вчинити визначені КПК України дії та строком, у межах якого зазначені особи зобов`язані їх вчинити.

Згідно п.1 ч.1 ст.303 КПК України, на досудовому провадженні можуть бути оскаржені, зокрема, бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, у неповерненні тимчасово вилученого майна згідно з вимогами статті 169 цього Кодексу, а також у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк, - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, володільцем тимчасово вилученого майна, іншою особою, права чи законні інтереси якої обмежуються під час досудового розслідування;

Відповідно до ч. 1 ст. 36, ч. 5 ст. 40, ч. 4 ст. 40-1 КПК України, слідчий, прокурор, дізнавач, здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог цього Кодексу, є самостійним у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку осіб, що не мають на те законних повноважень, забороняється.

Сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом.

Під час кримінального провадження слідчий суддя, суд неухильно додержуються вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства та вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їхніх повноважень цим Кодексом, що є принципом диспозитивності розгляду.

Як вбачається зі змісту вказаної скарги, заявниця виходить за межі переліку рішень, дій, бездіяльності слідчого, які підлягають оскарженню під час досудового розслідування, визначеного ст.303 КПК України, оскільки особа, яка звернулась зі скаргою, просить слідчого суддю вирішити та зобов`язати слідчого допитати потерпілого ОСОБА_4 , допитати численних свідків кримінального провадження, допитати кримінального правопорушника і його спільників та зобов`язати відповідні органи доставити потерпілого ОСОБА_4 до суду для розгляду кримінального провадження.

Слідчий суддя повторно звертає увагу заявниці на те, що слідчий в своїй процесуальній діяльності являється процесуально незалежним суб`єктом та втручання в його діяльність осіб, які не мають на те законних повноважень забороняється, при цьому зазначає, що в порядку ст.303 КПК України слідчий суддя позбавлений процесуальної можливості визнати перелічені в скарзі дії слідчого неправомірними, оскільки вирішення вказаних питань являється виключною компетенцією слідчого та прокурора, як процесуального керівника визначеного кримінального провадження.

Крім того, у своїй скарзі ОСОБА_2 не зазначає чи зверталась взагалі вона до слідчого з клопотаннями, бездіяльність по яким вона оскаржує в суді і результати таких розглядів слідчим.

Згідно ч.4 ст. 304 КПК України слідчий суддя відмовляє у відкритті провадження лише у разі, якщо скарга подана на рішення, дію чи бездіяльність слідчого, прокурора, що не підлягає оскарженню.

Приймаючи до уваги, що скарга подана з порушенням вимог ст. 303 КПК України, керуючись ст. 303 ч.2, 304 ч.4 КПК України, слідчий суддя

ПОСТАНОВИВ:

У відкритті провадження за скаргою ОСОБА_2 на бездіяльність слідчої групи Володимирського РВП ГУНП у Волинській області, зокрема слідчого ОСОБА_3 щодо не проведення допиту потерпілого ОСОБА_4 , не проведення допиту численних свідків кримінального провадження, не проведення допиту правопорушника і його спільників та зобов`язати відповідні органи доставити потерпілого ОСОБА_4 до суду для розгляду кримінального провадження відмовити.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга до Волинського апеляційного суду протягом п`яти днів.

Слідчий суддя ОСОБА_5