УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 листопада 2025 року

м. Київ

справа № 176/583/25

провадження № 51-4246 cк 25

Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши касаційну скаргу захисника ОСОБА_4 , який діє в інтересах особи, щодо якої застосовано примусові заходи медичного характеру- ОСОБА_5 на ухвалу Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 08 квітня 2025 року та ухвалу Дніпровського апеляційного суду від 14 серпня 2025 року,

встановив:

Ухвалою Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 08 квітня 2025 року застосовано до ОСОБА_5 примусові заходи медичного характеру у вигляді госпіталізації до спеціального закладу з надання психіатричної допомоги із суворим наглядом.

Вирішено питання щодо запобіжного заходу та долі речових доказів.

Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 14 серпня 2025 року вказане судове рішення залишено без змін.

Як встановив суд, 28 серпня 2023 року близько 20:15 у під`їзді №1 будинку №1 по вул. Березнева в м. Жовті Води, ОСОБА_5 , перебуваючи у стані неосудності, грубо порушуючи громадський порядок, у присутності ОСОБА_6 та ОСОБА_7 нецензурно висловлювався, після чого наніс щонайменше два удари тупим предметом по голові ОСОБА_7 . В результаті протиправних дій ОСОБА_5 у потерпілого ОСОБА_7 виявлено тілесне ушкодження у вигляді забитої рани на задній поверхні правого передпліччя, що відноситься до категорії легких тілесних ушкоджень, що призвели до короткочасного розладу здоров?я так як тривалість загоювання ран передпліччя, за звичайним своїм перебігом, перевищує 6-ти денний термін.

Крім цього, 15 липня 2024 року близько 14:00 у тому ж під`їзді ОСОБА_5 , порушуючи громадський порядок, тримаючи пневматичний пістолет ИЖ-53М,№ НОМЕР_1 , калібру 4.5 мм, голосно лаявся та здійснив постріл у бік ОСОБА_8 , влучивши їй у праву частину грудей, чим спричинив потерпілій тілесні ушкодження, що відноситься до категорії легких.

Цього ж дня, близько 15:30 ОСОБА_5 , тримаючи в руках металевий лом, спричинив потерпілому ОСОБА_9 тілесні ушкодження, що потягли за собою розлад здоров?я тривалістю понад 6 днів, але не більше як 3 тижні (21 день), і за своєю ознако відносяться до категорії легких.

Далі, 20 липня 2024 року близько 22:00, більш точного часу в ході досудового розслідування не встановлено, ОСОБА_5 не усвідомлюючи свої дії та не маючи змоги керувати ними, тримаючи в руках металевий лом, спричинив ОСОБА_9 удар в область його правої руки. Відповідно до висновку експерта, потерпілому заподіяні тілесні ушкодження, які відноситься до категорії середнього ступеня тяжкості.

У касаційній скарзі захисник ОСОБА_4 в інтересах особи, щодо якої застосовано примусові заходи медичного характеру просить змінити оскаржувані судові рішення і застосувати до ОСОБА_5 примусові заходи медичного характеру у виді госпіталізації до спеціального закладу з надання психіатричної допомоги із звичайним наглядом.

На обґрунтування своїх вимог вказує, що оскаржувані ним рішення суду в частині покарання є незаконними та надто суворими. Оскільки судами не враховано стан здоров`я ОСОБА_5 , те що він визнав свою вину, сприяв розкриттю вказаних кримінальних правопорушень, має соціальні зв`язки, одружений, на його утриманні двоє дітей. Крім того, від кримінальних правопорушень, які вчинив його підзахисний не настало тяжких наслідків, у зв`язку з чим, на його думку, до ньогоможуть бути застосовані примусові заходи медичного характеру у виді госпіталізації до закладу з надання психіатричної допомоги саме іззвичайним, а не суворим наглядом.

Перевіривши наведені у касаційній скарзі доводи та дослідивши долучені до скарги копії судових рішень, суд касаційної інстанції дійшов висновку, що у відкритті касаційного провадження слід відмовити з наступних підстав.

Згідно положень ст. 433 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК) суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в оскарженому судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.

При перевірці доводів, наведених у касаційній скарзі, Верховний Суд виходить із фактичних обставин, установлених попередніми судами.

Так, судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_5 будучи у стані неосудності, вчинив суспільно-небезпечні діяння, які підпадають під ознаки діянь, передбачених ч.1 ст.296, ч.4 ст.296, ч.1 ст.122 КК.

Відповідно до висновку судово-психіатричної експертизи №28-к від 22 січня 2025 року, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у період часу, що відноситься до інкримінованих йому діянь, виявляв і в теперішній час виявляє психічний розлад у формі хронічного маячного розладу. Зазначений психічний стан позбавляв його можливості в період часу, що відноситься до інкримінованого йому діянь, усвідомлювати свої дії (бездіяльність) і керувати ними.

У теперішній час за своїм психічним станом ОСОБА_5 також не може усвідомлювати свої дії (бездіяльність) та керувати ними.

Так, положеннями ст. 94 КК визначено три критерії, які суд має враховувати при призначенні певного виду примусових заходів медичного характеру: медичний (характер і тяжкість захворювання), юридичний (тяжкість вчиненого діяння) та соціальний (ступінь небезпечності психічно хворого для себе чи інших осіб). При цьому ступінь небезпечності психічно хворого містить оцінку: суспільної небезпеки вчиненого діяння, характеру вчиненого, можливих або тих, що настали, суспільно небезпечних наслідків та інших подібних обставин; психічного стану особи на момент розгляду справи судом і небезпечності цього хворого для оточуючих, що випливає з характеру захворювання.

Згідно з вимогами ч. 5 ст. 94 КК госпіталізація до закладу з надання психіатричної допомоги із суворим наглядом може бути застосована судом щодо психічно хворого, який вчинив суспільно небезпечне діяння, пов`язане з посяганням на життя інших осіб, а також щодо психічно хворого, який за своїм психічним станом і характером вчиненого суспільно небезпечного діяння становить особливу небезпеку для суспільства і потребує тримання в закладі з надання психіатричної допомоги та лікування в умовах суворого нагляду.

Водночас, метою примусових заходів медичного характеру є не тільки обов`язкове лікування особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, але й запобігання вчиненню нею суспільно небезпечних діянь (ст. 92 КК). Для досягнення цієї мети суд має визначити конкретний вид примусового заходу, враховуючи всі передбачені ст. 94 КК критерії в їх сукупності.

Відповідно до положень п. 5 ч. 1 ст. 513 КПК під час постановлення ухвали про застосування примусових заходів медичного характеру саме суд, у разі застосування таких заходів, має визначити їх вид.

Як слідує з копії ухвали місцевого суду, при визначенні виду примусових заходів медичного характеру ОСОБА_5 місцевий суд врахував дані про особу, який характеризується негативно з боку сусідів, його поведінку через яку надходять скарги щодо хуліганських дій, раніше не судимий, на обліку у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває, але перебуває на спеціальному обліку, як такий, що був раніше засуджений за кримінальні злочини, і дійшов правильного висновку що за своїм психічним станом він потребує застосування примусових заходів медичного характеру саме у вигляді госпіталізації до психіатричного закладу із суворим наглядом.

Суд апеляційної інстанції переглянув судове рішення в межах своєї компетенції, ретельно перевірив доводи апеляційної скарги сторони захисту, які є аналогічними доводам, наведеним в касаційній скарзі та не знайшов підстав для застосування до ОСОБА_5 примусових заходів медичного характеру у вигляді госпіталізації до психіатричного закладу із звичайним наглядом.

З такими висновками попередніх судів погоджується і Верховний Суд.

На думку колегії суддів, з урахуванням характеру психічного захворювання ОСОБА_5 , який страждає на хронічний маячний розлад, а також беручи до уваги ступінь небезпечності вчинених ним суспільно небезпечних діянь, пов`язаних із посяганням на життя інших осіб, зазначена особа становить особливу небезпеку для суспільства і повинна перебувати у психіатричній установі із суворим наглядом.

Таким чином, рішення судів першої та апеляційної інстанцій відповідає вимогам кримінального закону, підстави для застосування до ОСОБА_5 примусових заходів медичного характеру у виді госпіталізації до лікувального закладу із звичайним наглядом відсутні.

Доводи касаційної скарги захисника та матеріали провадження за скаргою не містять даних про порушення судами першої та апеляційної інстанцій норм кримінального процесуального закону, які ставили би під сумнів обґрунтованість прийнятих рішень.

Суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження, якщо з касаційної скарги, наданих до неї судових рішень та інших документів вбачається, що підстав для задоволення скарги немає.

Керуючись п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК, Верховний Суд

постановив:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою захисника ОСОБА_4 , який діє в інтересах особи, щодо якої застосовано примусові заходи медичного характеру - ОСОБА_5 на ухвалу Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 08 квітня 2025 року та ухвалу Дніпровського апеляційного суду від 14 серпня 2025 року.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3