Справа № 216/8974/25
Провадження 1-кп/216/827/25
УХВАЛА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

про продовження строку тримання під вартою

12 грудня 2025 року м. Кривий Ріг

Центрально-Міський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі:

Головуючого судді ОСОБА_1

за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

захисника адвоката ОСОБА_5 бере участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі судових засідань №2 в приміщенні Центрально-Міського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області клопотання від 12.12.2025 року прокурора Криворізької центральної окружної прокуратури по кримінальному провадженню №0002077 від 18.10.2025 р. про продовження строку застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, громадянки України, офіційно не працевлаштованої, з середньою освітою, не одруженої, має двох малолітніх дітей, в силу ст. 89 КК України не судима, проживає без реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 ,

обвинуваченої у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 121 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Центрально-Міського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області знаходяться матеріали кримінального провадження №0002077 від 18.10.2025 р. за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 121 КК України.

В підготовчому судовому засіданні 12.12.2025 року від прокурора надійшло клопотання про продовження строку застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , оскільки наразі строк обраного обвинуваченій запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою спливає 16.12.2025 року.

Обвинувачена ОСОБА_4 у судовому засіданні не заперечувала проти задоволення клопотання прокурора про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Захисник обвинуваченої ОСОБА_4 адвокат ОСОБА_5 заперечила проти клопотання прокурора про продовження строку застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, заявила усне клопотання про зміну запобіжного заходу обвинуваченій на більш м`який, а саме цілодобовий домашній арешт, в обґрунтування заявленого клопотання зазначила, що ризики, наведені прокурором у клопотанні є необґрунтованими, у обвинуваченої ОСОБА_4 наявні міцні соціальні зв`язки у м. Кривий Ріг, у неї на утриманні є двоє малолітніх дітей.

В обґрунтування клопотання про продовження строку застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою сторона обвинувачення зазначає, зокрема, що як встановлено досудовим розслідуванням, 17.10.2025 у вечірній час ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , знаходилась за місцем мешкання свого знайомого ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в домоволодінні за адресою: АДРЕСА_2 , де допомагала останньому по господарству та вживала спиртні напої.

Приблизно о 21:30 годин 17.10.2025 ОСОБА_4 , маючи намір залишити домоволодіння за адресою: АДРЕСА_2 , у супроводі ОСОБА_6 , вийшла на вулицю, де зустріла свого співмешканця ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який проходив повз вищезазначеного домоволодіння разом з їх спільним знайомим ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Побачивши ОСОБА_4 , у ОСОБА_7 , який перебував у стані алкогольного сп`яніння, раптово виникло почуття ревнощів до співмешканки через ОСОБА_6 , унаслідок чого він влаштував сварку із ОСОБА_4 .

Будучи очевидцями зазначеного конфлікту, ОСОБА_6 спільно з ОСОБА_8 , руками розтягнули зазначених осіб один від одного.

Поведінка та дії ОСОБА_7 обурили ОСОБА_4 , викликавши у неї почуття гострої неприязні до співмешканця та умисел на спричинення йому тілесних ушкоджень за вказаних мотивів.

Діючи з цією метою, ОСОБА_4 повернулась на територію вищезазначеного домоволодіння, де біля гаражу, взяла до рук господарську щітку на дерев`яному держаку та таким чином підшукала собі знаряддя злочину.

Відразу ж після цього, ОСОБА_4 , реалізуючи свій злочинний умисел, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, знаходячись на подвір`ї домоволодіння за адресою: АДРЕСА_2 , діючи з умислом спрямованим на спричинення ОСОБА_7 тілесних ушкоджень, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи настання суспільно небезпечних наслідків та бажаючи їх настання, утримуючи обома руками вищевказану господарську щітку за дерев`яний держак, приблизно о 21:35 годин 17.10.2025, умисно, зі значною силою, завдала ОСОБА_7 , який також зайшов на територію домоволодіння та стоячи перед співмешканкою, намагався увертатись від ударів, зазначеним дерев`яним держаком господарської щітки по одному удару в область лівого плеча і спини та не менше шести ударів в область голови.

Після нанесення ОСОБА_4 чергового удару по голові ОСОБА_7 , дерев`яний держак господарської щітки тріснув, у зв`язку з чим ОСОБА_4 відкинула щітку на землю у бік транспортного засобу «Ford Scorpio», реєстраційний номер НОМЕР_1 , припаркованого на території домоволодіння за вказаною адресою та не бажаючи зупинятись на досягнутому, прослідувала до житлового будинку АДРЕСА_2 , де у кухонній кімнаті, взяла до правої руки кухонний ніж, тим самим підшукала інше знаряддя злочину, та прослідувала до ОСОБА_7 , який стояв на подвір`ї біля будинку, звернутий до неї спиною.

Після цього, ОСОБА_4 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, знаходячись на території домоволодіння за адресою: АДРЕСА_2 , між вхідними дверима до житлового будинку та гаражем, продовжуючи реалізовувати свій злочинний умисел, утримуючи підшуканий нею ніж у правій руці, приблизно о 21:40 годин 17.10.2025, умисно завдала один удар клинком вказаного ножа в область лівої сідниці ОСОБА_7 .

Протиправні дії ОСОБА_4 були припинені власником домоволодіння ОСОБА_6 , який підійшов до ОСОБА_7 та надав домедичну допомогу, обробивши останньому колото-різану рану в області лівої сідниці, після чого ОСОБА_7 самостійно покинув територію вищезазначеного домоволодіння, а ОСОБА_4 залишилась у будинку за вказаною адресою.

Внаслідок різкого погіршення самопочуття, громадянкою ОСОБА_9 о 23:34 годин 17.10.2025, ОСОБА_7 , за адресою: АДРЕСА_3 , було викликано бригаду швидкої медичної допомоги.

Під час госпіталізації ОСОБА_7 до медичного закладу, незважаючи на вжитті медичними працівниками бригади швидкої медичної допомоги реанімаційні заходи, щодо рятування життя останнього, о 01:27 годин 18.10.2025, в машині швидкої медичної допомоги, була констатована біологічна смерть ОСОБА_7 .

Таким чином, в результаті протиправних дій ОСОБА_4 потерпілому ОСОБА_7 були спричиненні тілесні ушкодження у вигляді: синця в правій тім`яно-скроневій ділянці; садна в лобній області праворуч; синця на нижньому повіці правого ока; трьох переривчастих саден в виличній ділянці ліворуч, в щічній ділянці праворуч; синця в лопатковій ділянці праворуч; синця на передній поверхні лівого плеча у середній третині; синця правої лопаткової ділянки; колото-різаної рани в лівій сідничній ділянці; крововиливу у м`які покривні тканини голови в правій тім`яно-скроневій ділянці; лінійного перелому луски правої скроневої кістки; крововиливів над твердою мозковою оболонкою правої півкулі головного мозку; крововиливів під м`якими мозковими оболонками обох півкуль головного мозку на конвекситальній та базальній поверхні; крововиливів у сіру та білу речовину обох півкуль мозку; крововиливів у шлуночки головного мозку.

Згідно висновків судово-медичних експертиз трупа №0002543 від 18.10.2025 та №0002543/1 від 11.11.2025, виявлені у потерпілого ОСОБА_7 тілесні ушкодження в області голови відносяться до комплексу закритої черепно-мозкової травми та оцінюються в сукупності, за своїм характером відносяться до категорії ТЯЖКИХ тілесних ушкоджень, за ознакою небезпеки для життя та перебувають у прямому причинно-наслідковому зв`язку зі смертю потерпілого ОСОБА_10 , яка настала в результаті закритої черепно-мозкової травми, супроводжувалась переломами кісток склепіння черепу та ускладнилася набряком головного мозку.

У вчиненні вказаного кримінального правопорушення обґрунтовано обвинувачується: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

На думку прокурора, на стадії підготовчого провадження у справі, враховуючи, що до завершення дії обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою судовий розгляд даного кримінального провадження неможливо завершити, виникла необхідність у продовженні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно обвинуваченоїОСОБА_4 , виходячи з наступного.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 3) незаконно впливати свідків; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення.

В ході досудового розслідування зібрано сукупність належних і достатніх доказів, які підтверджують вчинення ОСОБА_4 інкримінованого їй кримінального правопорушення, що є підставою для обґрунтованої підозри, а саме: протоколом огляду місця події, протоколом затримання, показаннями потерпілого та свідків, протоколом огляду речей, предметів, висновками призначених та проведених експертиз, речовими доказами, іншими матеріалами кримінального провадження у своїй сукупності.

ОСОБА_4 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні умисного тяжкого злочину проти життя та здоров`я людини, з метою забезпечення виконання обвинуваченою покладених на неї процесуальних обов`язків, враховуючи, що відповідно до вимог п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України під час досудового слідства встановлена наявність ризиків, передбачених у п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України і в обґрунтування застосування запобіжного заходу щодо обвинуваченої ОСОБА_4 є запобігання спробам:

1.Переховуватися від органів досудового розслідування та суду - даний ризик підтверджується тим, що ОСОБА_4 після спричинення потерпілому ОСОБА_7 тілесних ушкоджень, до правоохоронних органів із заявою про вчинене кримінальне правопорушення не звернулась, потерпілому не намагалася надати медичну допомогу та швидку медичну допомогу не викликала, що свідчить про її байдуже відношення до скоєного. Також, враховуючи тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченій у разі визнання її винною у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого вона обґрунтовано обвинувачується, відсутність міцних

соціальних зв`язків, відсутність зареєстрованого місця мешкання, що у подальшому може ускладнити процес встановлення її місцезнаходження та вплинути на розумність строків досудового розслідування та судового розгляду, свідчать про можливе виникнення у обвинуваченої бажання переховуватися від органів досудового розслідування та суду, тобто наявність ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України.

2.Незаконно впливати на потерпілого та свідків. Зазначений ризик підтверджується тим, що залишаючись на свободі обвинувачена ОСОБА_4 матиме змогу в подальшому безперешкодно спілкуватися з ОСОБА_8 та ОСОБА_6 , котрі є свідками скоєного нею кримінального правопорушення, та потерпілим, який є дядьком загиблого ОСОБА_7 , які на даний момент не допитані в судовому порядку, з метою уникнення від кримінальної відповідальності, впливати на них, тим самим перешкоджати встановленню об`єктивної істини у кримінальному провадженні. Також враховуючи те, що ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні злочину із застосуванням насильства, що супроводжувалось спричиненням численних тяжких тілесних ушкоджень, що призвело до смерті ОСОБА_7 , тому у свідків є реальні підстави побоюватись за своє життя та здоров`я з боку ОСОБА_4 , тобто наявність ризику, передбаченого п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України.

3. Вчинити інше кримінальне правопорушення. Зазначений ризик підтверджується тим, що обвинувачена ОСОБА_4 вчинила тяжкий злочин проти життя та здоров`я особи із застосуванням насильства, а також те, що остання не має будь-якого джерела доходу та не працевлаштована, має погашену судимість (вчинено у 2009 році за ч. 2 ст. 289 КК України), таким чином обвинувачена, залишаючись на свободі, матиме змогу продовжити свою злочинну діяльність. У зв`язку з цим є всі підстави вважати, що вона може вчинити інші кримінальні правопорушення, зокрема насильницькі та корисливі з метою свого матеріального збагачення, тобто наявність ризику, передбаченого п. 5 ч.1 ст.177 КПК України. тобто наявність ризику, передбаченого п. 5 ч.1 ст. 177 КПК України.

Заслухавши учасників судового засідання, вивчивши клопотання та дослідивши матеріали кримінального провадження, суд дійшов висновку, що клопотання прокурора про продовження строку застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підлягає задоволенню з таких підстав.

Статтею 2 КПК України визначено, що завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Статтею 178 КПК України передбачено, що при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 КПК України, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення обвинуваченим кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що йому загрожує у разі визнання винуватим у вчиненні цього кримінального правопорушення; вік і стан здоров`я обвинуваченого; міцність соціальних зв`язків обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; наявність в обвинуваченого постійного місця роботи або навчання, його репутацію та майновий стан, а також наявність у нього судимостей; дотримання обвинуваченим умов застосованих до нього раніше запобіжних заходів; наявність повідомлення йому про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; розмір майнової шкоди, у завданні якої він обвинувачується, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення він обвинувачується, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини; ризик продовження чи повторення протиправної поведінки, зокрема ризик летальності, що його створює обвинувачений, у тому числі у зв`язку з його доступом до зброї.

Відповідно до положень ст. 331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати, обрати або продовжити запобіжний захід щодо обвинуваченого.

За наявності клопотань суд під час судового розгляду зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження запобіжного заходу до закінчення двомісячного строку з дня його застосування. За результатами розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

Відповідно до ч. 3 ст. 199 КПК України при продовженні строку тримання під вартою, суд враховує наявність обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою, а також наявність обставин, які перешкоджають завершенню судового розгляду справи до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

Запобіжні заходи у кримінальному провадженні обмежують права особи на свободу та особисту недоторканість, гарантовані ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а тому можуть бути застосовані тільки за наявності законної мети та підстав, визначених КПК України, з урахуванням відповідної практики Європейського суду з прав людини.

У своїх рішеннях ЄСПЛ неодноразово наголошував, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси поваги до особистої свободи.

Також відповідно до усталеної практики ЄСПЛ вагомою підставою для вирішення питання про необхідність попереднього ув`язнення особи є ризик перешкоджання встановленню істини у справі та переховування цієї особи від правосуддя. При цьому небезпека перешкоджання встановленню істини у справі та переховування особи від правосуддя може вимірюватися суворістю можливого покарання в сукупності з наявністю даних про матеріальний, соціальний стан особи, її зв`язками з державою, у якій його переслідують та міжнародними контактами.

ОСОБА_11 підставно обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, санкція ч.2 ст. 121 КК України передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від семи до десяти років.

Прокурором доведено існування ризиків, які передбачені п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: обвинувачена намагаючись уникнути покарання може переховуватись від суду; незаконно впливати на потерпілого та свідків у цьому ж кримінальному провадженні, вчинити інше кримінальне правопорушення.

При цьому суд враховує відсутність обставин, які б перешкоджали утриманню обвинуваченої під вартою, зокрема таких як похилий вік, інвалідність, тяжкі захворювання тощо.

Разом з тим суд бере до уваги відсутність в обвинуваченої міцних соціальних зв`язків і законного джерела доходу, оскільки остання не працює.

Таким чином, наведені вище обставини про особу обвинуваченої та суворість покарання, яке їй загрожує у разі визнання винуватою, підтверджують наявність високого ступеню ризиків, що обвинувачена, перебуваючи на свободі, може переховуватися від суду, незаконно впливати на потерпілого та свідків та вчинити інше кримінальне правопорушення.

Клопотання захисника обвинуваченої ОСОБА_4 адвоката ОСОБА_5 про зміну запобіжного заходу на більш м`який, а саме цілодобовий домашній арешт, яке обґрунтоване, зокрема тим, що у обвинуваченої ОСОБА_4 наявні міцні соціальні зв`язки у м. Кривий Ріг, у неї на утриманні є двоє малолітніх дітей не підлягає до задоволення, адже суду не подано доказів реєстрації місця проживання обвинуваченої у м. Кривий Ріг, наявності у неї джерела доходу, підтвердження перебування на її утриманні неповнолітніх дітей.

З огляду на викладене, враховуючи тяжкість і ступінь суспільної небезпеки кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_4 , спосіб його вчинення та наслідки, тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченій у разі доведення її вини, конкретні обставини кримінального провадження та характер інкримінованих їй дій, а також наведені вище дані про особу обвинуваченої, суд дійшов висновку, що передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України й зазначені в клопотанні прокурора ризики об`єктивно існують і запобігти їм, окрім як продовженням строку дії застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою неможливо.

При цьому такий запобіжний захід відповідає тяжкості кримінального правопорушення і даним про особу обвинуваченої, а також є співмірним з реально існуючими ризиками. У зв`язку з цим суд не вбачає підстав для можливості застосування інших запобіжних заходів, альтернативних триманню під вартою, як таких, що недостатні для запобігання наявних ризиків та виконання обвинуваченою процесуальних обов`язків.

Таким чином, даних про наявність підстав для скасування обраного обвинуваченій запобіжного заходу або його зміни на більш м`який, не пов`язаний з позбавленням свободи, судом не встановлено.

Враховуючи викладене, оскільки строк тримання обвинуваченої ОСОБА_4 під вартою спливає 16 грудня 2025 року, до спливу цього строку судове провадження не буде завершене з наведених причин, підстав для скасування чи зміни обраного запобіжного заходу на теперішній час не встановлено, оскільки ризики, які існували під час його застосування, не зменшились і виправдовують подальше тримання під вартою, суд вважає за доцільне продовжити строк тримання обвинуваченої під вартою на 60 днів, тобто до 09 лютого 2026 року включно.

Разом з тим, відповідно до ч. 4 ст. 183 КПК України, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства, або злочину який спричинив загибель людини.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 182, 183, 314, 369-372 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

В задоволенні клопотання захисника обвинуваченої ОСОБА_4 адвоката ОСОБА_5 про зміну запобіжного заходу на більш м`який, а саме цілодобовий домашній арешт відмовити.

Клопотання прокурора Криворізької центральної окружної прокуратури від 12.12.2025 року про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , - задовольнити.

Продовжити строк дії застосованого до обвинуваченої ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на 60 днів, тобто до 09 лютого 2026 року включно.

Копію ухвали вручити обвинуваченій, захиснику й прокурору та направити для виконання директору державної установи «Криворізька установа виконання покарань (№3)».

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Дія ухвали закінчується о 24.00 год. 09 лютого 2026 року.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подачі апеляційної скарги до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення, а особою, яка перебуває під вартою, у той же строк з моменту вручення їй копії ухвали.

Подання апеляційної скарги на ухвалу зупиняє набрання нею законної сили, але не зупиняє її виконання.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала суду, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Ухвала, яка набрала законної сили, обов`язкова для осіб, які беруть участь у кримінальному провадженні, а також для усіх фізичних та юридичних осіб, органів державної влади та органів місцевого самоврядування, їх службових осіб, і підлягає виконанню на всій території України.

Суддя ОСОБА_1