Справа № 129/4066/25
Провадження по справі № 1-кп/129/700/2025
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14.11.2025 року Гайсинський районний суд Вінницької області

в складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні у м. Гайсині кримінальне провадження № 0000098 про обвинувачення ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України, -

Встановив:

14.11.2025 р. до Гайсинського районного суду Вінницької області надійшов затверджений 13.11.2025 р. прокурором обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000098 про обвинувачення ОСОБА_5 у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.407 КК України.

14.11.2025 року ухвалою судді Гайсинського районного суду призначено підготовче судове засідання у справі за цим кримінальним провадженням.

19.09.2025 року ухвалою слідчого судді Гайсинського районного суду Вінницької області стосовно обвинуваченого ОСОБА_5 обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 днів, без визначення застави, зі строком дії в частині тримання під вартою до 15.11.2025 р. 20 год. 39 хв.

В судовому засіданні прокурор, захисник та обвинувачений вважали за необхідне на підставі п.4) ч.3 ст. 314 КПК України направити обвинувальний затверджений прокурором 13.11.2025 року у кримінальному провадження № 0000098 про обвинувачення ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України до Вінницького апеляційного суду для визначення підсудності цієї справи у зв`язку із непідсудністю кримінального провадження № 0000098 Гайсинському районному суду.

Також в підготовчому судовому засіданні прокурор заявив письмове клопотання про продовження обвинуваченому ОСОБА_5 запобіжного заходу у виді тримання під вартою на строк 60 днів, оскільки 15.11.2025 р. о 20 год. 39 хв. строк тримання його під вартою закінчується, а обставини і ризики, що були підставою його взяття під варту продовжують існувати, а закінчити розгляд справи до 15.11.2025 р. неможливо, при цьому усі докази у справі не досліджено, а в теперішній час наявні такі ризики, - обвинувачений ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до 10 років та відповідно до вимог п. 4) ч. 1 ст. 184 КПК України під час досудового розслідування встановлено наявність ризиків, передбачених п.п. 1,3, 5, ч. 1 ст. 177 КПК України.

Так, ризик передбачений п.1) ч. 1 ст. 177 КПК України переховуватись від органів досудового розслідування та суду підтверджується тим, що ОСОБА_5 загрожує покарання у вигляді позбавлення волі на строк до 10 років, а також, що він вчинив злочин в умовах воєнного стану та будь-яких мір для повернення до військової частини не вчиняв.

Ризик передбачений п.3) ч. 1 ст. 177 КПК України наявний, так як ОСОБА_5 може незаконно впливати на свідків з метою створення сприятливих для себе умов.

Крім того, ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні тяжкого умисного злочину та може вчинити інше кримінальне правопорушення, що свідчить про наявність ризику, передбаченого п. 5) ч. 1 ст. 177 КПК України.

Так, продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою стосовно обвинуваченого спрямоване на забезпечення посилення контролю за місцем перебування останнього, виконання ним процесуальних обов`язків, попередження та своєчасне припинення вчинення ним незаконного впливу на свідків, вчинення інших кримінальних правопорушень.

Згідно ч. 8 ст. 176 КПК України, під час дії воєнного стану до військовослужбовців, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених статтями 402-405, 407, 408, 429 Кримінального кодексу України, застосовується виключно запобіжний захід, визначений пунктом 5 частини першої цієї статті, тобто тримання під вартою.

Враховуючи викладене, з метою забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків та за сукупності наведених обставин, прокурор вважав за доцільне продовжити застосування щодо обвинуваченого, запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки менш суворі запобіжні заходи недостатні для запобігання вищевказаним ризикам.

Обвинувачений ОСОБА_5 та його захисник покладалися на розсуд суду при вирішенні клопотання прокурора про продовження строку утримання обвинуваченого під вартою ще на 60 днів із визначенням застави.

Відповідно до п.4) ч.3 ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти такі рішення, - направити обвинувальний акт, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру до відповідного суду для визначення підсудності у випадку встановлення непідсудності кримінального провадження.

Відповідно до ч.1 ст. 32 КПК України кримінальне провадження здійснює суд, у межах територіальної юрисдикції якого вчинено кримінальне правопорушення. У разі якщо було вчинено кілька кримінальних правопорушень, кримінальне провадження здійснює суд, у межах територіальної юрисдикції якого вчинено більш тяжке правопорушення, а якщо вони були однаковими за тяжкістю, - суд, у межах територіальної юрисдикції якого вчинено останнє за часом кримінальне правопорушення. Якщо місце вчинення кримінального правопорушення встановити неможливо, кримінальне провадження здійснюється судом, у межах територіальної юрисдикції якого закінчено досудове розслідування. Дія цього абзацу не поширюється на кримінальні провадження, що віднесені до предметної підсудності Вищого антикорупційного суду згідно з правилами статті 33-1 цього Кодексу.

Відповідно до п.1) ч.1 ст. 34 КПК України кримінальне провадження передається на розгляд іншого суду, якщо до початку судового розгляду виявилося, що кримінальне провадження надійшло до суду з порушенням правил підсудності.

Відповідно до ч.2 ст. 34 КПК України питання про направлення кримінального провадження з одного суду до іншого в межах юрисдикції одного суду апеляційної інстанції вирішується колегією суддів відповідного суду апеляційної інстанції за поданням місцевого суду або за клопотанням сторін чи потерпілого не пізніше п`яти днів з дня внесення такого подання чи клопотання, про що постановляється вмотивована ухвала.

Відповідно до п.3-1. Розділу XІІ Прикінцевих і перехідних положень Закону України «Про судоустрій і статус суддів» до набрання чинності законом України щодо зміни системи місцевих судів на території України у зв`язку з утворенням (ліквідацією) районів відповідні місцеві суди продовжують здійснювати свої повноваження у межах територіальної юрисдикції, визначеної до набрання чинності Постановою Верховної Ради України "Про утворення та ліквідацію районів" від 17 липня 2020 року № 807-IX, але не довше ніж один рік з дня припинення чи скасування воєнного стану на території України, введеного Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні", затвердженого Законом України "Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року № 2102-IX.

Відповідно до статті 125 Конституції України судоустрій в Україні будується за принципами територіальності та спеціалізації і визначається законом.

Суд утворюється, реорганізовується і ліквідовується законом, проект якого вносить до Верховної Ради України Президент України після консультацій з Вищою радою правосуддя.

Частиною першою статті 17 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» також передбачено, що судоустрій будується за принципами територіальності, спеціалізації та інстанційності.

Відповідно до статті 19 цього ж Закону суд утворюється і ліквідовується законом.

Проект закону про утворення чи ліквідацію суду вносить до Верховної Ради України Президент України після консультацій з Вищою радою правосуддя.

Місцезнаходження, територіальна юрисдикція і статус суду визначаються з урахуванням принципів територіальності, спеціалізації та інстанційності.

Підставами для утворення чи ліквідації суду є зміна визначеної цим Законом системи судоустрою, необхідність забезпечення доступності правосуддя, оптимізації видатків державного бюджету або зміна адміністративно-територіального устрою.

Утворення суду може відбуватися шляхом створення нового суду або реорганізації (злиття, поділу) судів.

Наведені норми слід розуміти таким чином, що система судоустрою хоча і будується за принципами територіальності, спеціалізації та інстанційності, однак на практиці вона не завжди може співпадати з існуючим адміністративно-територіальним поділом держави.

Зміна ж адміністративно-територіального устрою може бути лише підставою для перегляду існуючої системи судоустрою в порядку визначеному Конституцією та законами України.

Таким чином до зміни системи судоустрою та приведення її у відповідність до нового адміністративно-територіального устрою шляхом утворення, реорганізації чи ліквідації судів, місцеві загальні суди продовжують здійснювати розгляд справ в межах раніше утворених районів та раніше визначеного адміністративно-територіального устрою.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та прецедентної практики ЄСПЛ («Coeme and Others проти Бельгії»; «Jorgic проти Німеччини», пункт 64; «Richert проти Польщі», пункт 41; «Lavents проти Латвії», пункт 114; «Gorgiladze проти Грузії», пункт 67; «Kontalexis проти Греції», пункт 38; «Fruni проти Словакії», заява № 8014/07 від 21 червня 2011 року; «Buscarini проти Сан-Маріно», заява № 31657/96; «Posokhov проти Росії», заява №63486/00, п. 39, ECHR 2003-IV від 04.03.2003 року; «Gurov проти Молдови», заява № 36455/02, п. 37-39; «Pandjikidze and Others проти Грузії», пункты 108111) під «судом» розуміється будь-який юрисдикційний орган, що вирішує питання, віднесені до його компетенції на підставі норм права, відповідно до встановленої процедури. Цей орган має бути встановлений законом, а саме:

- суд утворений безпосередньо на підставі закону;

- суд діє в межах своєї предметної, функціональної та територіальної юрисдикції;

- суд діє в законному складі.

Під поняттям «суд, встановлений законом» розуміється наступне:

- дотримання усіх правил юрисдикції та підсудності;

- дотримання правил автоматичного розподілу справ;

- наявність повноважень у судді;

- належний склад суду;

- наявність достатніх повноважень для розгляду певної категорії справ.

Оскільки відповідно до вимог відповідно до ч.1 ст. 32 КПК України кримінальне провадження здійснює суд, у межах територіальної юрисдикції якого вчинено кримінальне правопорушення, а за п.3-1. Розділу XІІ Прикінцевих і перехідних положень Закону України «Про судоустрій і статус суддів» до набрання чинності законом України щодо зміни системи місцевих судів на території України у зв`язку з утворенням (ліквідацією) районів відповідні місцеві суди продовжують здійснювати свої повноваження у межах територіальної юрисдикції, визначеної до набрання чинності Постановою Верховної Ради України "Про утворення та ліквідацію районів" від 17 липня 2020 року № 807-IX, але не довше ніж один рік з дня припинення чи скасування воєнного стану на території України, введеного Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні", затвердженого Законом України "Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року № 2102-IX, а згідно із обвинувальним актом, затвердженим прокурором 13.11.2025 року у кримінальному провадження № 0000098 про обвинувачення ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України, зазначено, що місцем вчинення кримінального правопорушення (злочину) за ч. 5 ст. 407 КК України є населений пункт, - с. Верхівка, яке входило до складу Тростянецького району до 19.07.2020 року часу ліквідації вказаного району відповідно до постанови Верховної Ради України від 17 липня 2020 року № 807-ІХ «Про утворення та ліквідацію районів», то справа за кримінальним провадженням № 0000098 про обвинувачення ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України, із обвинувальним актом є за діючими, визначеними ч.1 ст. 32 КПК України, п.3-1. Розділу XІІ Прикінцевих і перехідних положень Закону України «Про судоустрій і статус суддів», ст. 125 Конституції України, ст. 17 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» правилами територіальної підсудності (юрисдикції), підсудною виключно Тростянецькому районному суду Вінницької області, а відтак Гайсинський районний суд Вінницької області позбавлений можливості вирішити по суті вказану справу, а тому на підставі ст. 32, ст.34, п.4) ч.3 ст. 314 КПК України обвинувальний акт затверджений 13.11.2025 року прокурором у кримінальному провадження № 0000098 про обвинувачення ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України необхідно направити до Вінницького апеляційного суду для визначення підсудності.

При цьому, судовий розгляд кримінального провадження незаконним (неповноважним) складом суду і ухвалення ним судового рішення у справі відповідно до п.2) ч.2 ст.412 КПК України є беззаперечною підставою для скасування рішення цього суду.

З урахуванням позиції учасників розгляду справи та її матеріалів суд визнає, що клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого підлягає до задоволення.

Встановлено, що 19.09.2025 року ухвалою слідчого судді Гайсинського районного суду Вінницької області стосовно обвинуваченого ОСОБА_5 обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 днів, без визначення застави, зі строком дії в частині тримання під вартою до 15.11.2025 р.

За змістом ч.1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких заходів не зможе запобігти ризикам, зокрема, створення перешкод кримінальному провадженню переховуванням від органів досудового слідства та суду і вчинення інших кримінальних правопорушень (ст.177 КПК України).

Оскільки до обвинуваченого ОСОБА_5 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строк його тримання під вартою закінчується 15.11.2025 р., однак передбачені ст. 177 КПК України ризики і обставини, які враховувались судом при обранні ОСОБА_5 запобіжного заходу у виді тримання під вартою не змінились, тому ОСОБА_5 обвинувачується в скоєнні передбаченого ч.5 ст.407 КК України тяжкого злочину стосовно ст.12 КК України, покаранням за який може бути позбавлення волі на строк від п`яти до десяти років, що свідчить про можливість продовження ним злочинної діяльності та ухилення від виконання процесуальних обов`язків переховуванням від слідства і суду, а також до ОСОБА_5 не можливо застосувати інший більш м`який запобіжний захід, так як ч.8 ст. 176 КПК України, передбачено, що під час дії воєнного стану до військовослужбовців, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених статтями 402-405, 407, 408, 429 Кримінального кодексу України, застосовується виключно запобіжний захід, визначений пунктом 5 частини першої цієї статті, а саме тримання під вартою, а це в своїй сукупності перешкоджає суду зробити безспірний висновок про гарантоване ним виконання процесуальних обов`язків у разі перебування на волі, а також на даний час судом судовий розгляд цього кримінального провадження завершити до 15.11.2025 р. неможливо, а тому за таких встановлених обставин у їх сукупності суд дійшов висновку, що строк тримання під вартою обвинуваченому необхідно продовжити ще на 60 днів.

Ухвалюючи рішення про продовження обвинуваченому строку тримання під вартою, крім зазначеного, суд враховує також те, що суду не надано переконливих доказів, які б могли свідчити, про те, що обвинувачений у разі перебування на волі чи під домашнім арештом буде належно виконувати свої процесуальні обов`язки.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 32-34, 314-316 КПК України, -

Постановив:

Направити обвинувальний акт, затверджений прокурором Вінницької спеціалізованої Прокуратури у сфері обороні Південного регіону ОСОБА_3 від 13 листопада 2025 року у кримінальному провадженні № 0000098 від 13.01.2025 про обвинувачення ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України, на підставі ст. 32, ст.34, п.4) ч.3 ст. 314 КПК України до Вінницького апеляційного суду для визначення підсудності.

Запобіжний захід відносно обвинуваченого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , зареєстрованого в АДРЕСА_2 , українця, громадянина України, із повною середньою освітою, розлученого, на утриманні неповнолітня дитина, військовослужбовця військової частини НОМЕР_1 , не судимого, - у виді тримання під вартою продовжити на строк 60 днів без визначення застави, строк дії ухвали в частині застосованого запобіжного заходу у виді тримання під вартою з 14.11.2025 року 11 год. 40 хв. по 12.01.2026 року 11 год. 40 хв. включно.

Копію цієї ухвали надіслати сторонам кримінального провадження та до Вінницької установи виконання покарань №1 для виконання.

Ухвала може бути оскаржена в частині застосованого до обвинуваченого запобіжного заходу протягом семи днів до Вінницького апеляційного суду, обвинуваченим, який перебуває під вартою - в той самий строк з моменту вручення йому копії цієї ухвали.

Суддя: