Справа № 127/625/23
Провадження №11-кп/801/881/2025
Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 листопада 2025 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_5 ,

за участі:

прокурора ОСОБА_6 в режимі відеоконференції,

захисника ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 в інтересах засудженого ОСОБА_8 на ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 09 липня 2025 року,

якою відмовлено у задоволенні клопотання захисника про відстрочку виконання вироку стосовно засудженого ОСОБА_8 ,

Короткий зміст судового рішення та встановлені судом першої інстанції обставини

До Вінницького міського суду Вінницької області надійшло клопотання захисника ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_7 про відстрочку виконання вироку.

В обґрунтування заявлених вимог захисник посилається на те, що вироком Вінницького міського суду Вінницької області від 17.07.2024 року ОСОБА_8 призначено покарання за ч. 2 ст. 345 КК України один рік позбавлення волі. На підставі ч. 1 ст. 62 КК України змінено ОСОБА_8 призначене покарання на один рік тримання в дисциплінарному батальйоні. Відповідно до наданих медичних документів, існують перешкоди у негайному виконанні вироку у вигляді тяжкої хвороби засудженого.

Крім того, ОСОБА_8 перебуває на обліку в управлінні соціального захисту населення як особа, яка надає послуги з догляду на непрофесійній основі за особою з інвалідністю І групи ОСОБА_9 - ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Зазначена особа є рідною бабусею засудженого по материнській лінії. На момент розгляду даного клопотання інших родичів, які б могли здійснювати належний догляд за ОСОБА_10 , не існує. Таким чином, ОСОБА_8 є єдиною особою, яка здійснює догляд за бабусею, і виконання вироку призведе до повної втрати соціального догляду.

З огляду на зазначене, виконання вироку в частині ізоляції засудженого унеможливить подальше забезпечення догляду за тяжкохворою особою з інвалідністю, що створює реальну загрозу її життю та здоров`ю, а тому захисник просив розстрочити виконання вироку Вінницького міського суду Вінницької області від 17.07.2024 до 08.11 2025.

У судове засідання засуджений ОСОБА_8 не з`явився, хоча про день, час та місце розгляду подання повідомлявся завчасно та належним чином. Клопотань про відкладення розгляду справи від ОСОБА_8 не надходило.

Захисник ОСОБА_7 у судовому засіданні підтримав подане ним клопотання.

Прокурор ОСОБА_11 у судовому засіданні вважав, що клопотання адвоката ОСОБА_7 не підлягає до задоволенню, оскільки матеріали справи не містять доказів того, що ОСОБА_8 на даний час хворіє на тяжку хворобу, яка перешкоджає відбуванню покарання та відсутні відомості про те, що виключно ОСОБА_8 може здійснювати догляд за ОСОБА_10 .

Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 09 липня 2025 року відмовлено у задоволенні клопотання захисника ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_7 про відстрочку виконання вироку.

Постановлене рішення мотивовано тим, що засуджений ОСОБА_8 пройшов комплексний курс психо-соціальної реабілітації, в результаті чого його психоемоційний та фізичний стан значно покращився, внаслідок цього на даний час відсутня тяжка хвороба, яка перешкоджає відбуванню покарання, призначеного вироком Вінницького міського суду Вінницької області від 17.07.2024. Вказане вбачається і з сукупності доказів у справі, які жодним чином не свідчать про наявність у ОСОБА_8 тяжкої хвороби.

Крім того, захисником не подано жодного доказу на підтвердження того, що негайне відбування покарання, призначеного вироком, може потягти за собою винятково тяжкі наслідки для засудженого або його сім`ї через особливі обставини.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_7 в інтересах засудженого ОСОБА_8 просить скасувати ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 09 липня 2025 року та постановити нову ухвалу, якою задовольнити клопотання про відстрочку виконання вироку Вінницького міського суду Вінницької області від 17.07.2024 до 08.11 2025.

В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що виконання вироку в частині ізоляції засудженого ОСОБА_8 унеможливить подальше забезпечення догляду за тяжкохворою особою з інвалідністю, а саме його бабусею, що створює реальну загрозу її життю та здоров`ю.

Вважає, що суд першої інстанції не надав належної правової оцінки довідці Департаменту соціальної політики Вінницької міської ради № 527 від 08.05.2025, яка чітко підтверджує, що засуджений ОСОБА_8 є єдиною собою, яка здійснює догляд за своєю бабусею - ОСОБА_10 , 1948 року народження, що є особою з інвалідністю I групи «А».

Позиції учасників судового провадження

У судовому засіданні захисник ОСОБА_7 підтримав свою апеляційну скаргу, просив її задовольнити.

Засуджений ОСОБА_8 у судове засідання не з`явився, про судовий розгляд повідомлений належним чином, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового повідомлення, а тому його неявка не перешкоджає проведенню апеляційного розгляду.

Прокурор ОСОБА_6 у судовому засіданні заперечував щодо задоволення апеляційної скарги, просив залишити ухвалу суду першої інстанції без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Мотиви і висновки апеляційного суду

Заслухавши доповідь судді, пояснення учасників, перевіривши матеріали судового провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вона задоволенню не підлягає за наступних підстав.

За правилами ч. 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення у межах апеляційних скарг.

Відповідно до вимог ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

На переконання колегії суддів, оскаржувана ухвала відповідає вимогам кримінального процесуального законодавства з огляду на такі обставини.

Відповідно до п.4 ч.2 ст.539 КПК України клопотання (подання) про вирішення питання, пов`язаного із виконанням вироку, подається до суду, який ухвалив вирок.

Згідно з положеннями п.1 ч.1 ст. 537 КПК України під час виконання вироків суд, визначений частиною другою ст.539 цього Кодексу, має право вирішувати питання про відстрочку виконання вироку.

Відстрочка виконання вироку не допускається щодо осіб, засуджених за тяжкі (крім випадків, передбачених пунктом 2 частини першої цієї статті) та особливо тяжкі злочини незалежно від строку покарання.

Згідно із ч.1 ст.536 КПК України виконання вироку про засудження особи до виправних робіт, арешту, обмеження волі, тримання в дисциплінарному батальйоні військовослужбовців, позбавлення волі може бути відстрочено у разі:

1) тяжкої хвороби засудженого, яка перешкоджає відбуванню покарання, до його видужання;

2) вагітності засудженої або за наявності у неї малолітньої дитини на час вагітності або до досягнення дитиною трьох років, якщо особу засуджено за кримінальний проступок або злочин, що не є особливо тяжким;

3) якщо негайне відбування покарання може потягти за собою винятково тяжкі наслідки для засудженого або його сім`ї через особливі обставини (пожежа, стихійне лихо, тяжка хвороба або смерть єдиного працездатного члена сім`ї тощо) на строк, встановлений судом, але не більше одного року з дня набрання вироком законної сили.

Згідно з абз.3 п.8 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 1990 року №11 зі змінами, внесеними згідно Постанов Пленуму Верховного Суду України від 03 грудня 1997 року «Про практику застосування судами України процесуального законодавства при вирішенні питань, пов`язаних з виконанням вироків» обставини, які є підставами для надання відстрочки виконання вироку, повинні бути підтверджені відповідними доказами.

При цьому відстрочка виконання вироку суду є правом суду, а не його обов`язком, рішення про відстрочку виконання вироку суд приймає на підставі відповідного клопотання, яке має бути обґрунтованим.

Як убачається з матеріалів судового провадження, вироком Вінницького міського суду Вінницької області від 17 липня 2024 року ОСОБА_8 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 2 ст. 345 КК України, та призначено покарання у виді 1 (одного) року позбавлення волі.

На підставі ч.1 ст.62 КК України покарання у виді позбавлення волі ОСОБА_8 замінено на тримання у дисциплінарному батальйоні на строк 1 (один) рік.

На підставі ч.5 ст.72 КК України у строк покарання ОСОБА_8 зараховано попереднє ув`язнення з 11.12.2022 до 14.12.2022 включно з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день тримання в дисциплінарному батальйоні.

На підставі ч.7 ст.72 КК України у строк покарання ОСОБА_8 зараховано запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту з 15.12.2022 до дня набрання вироком законної сили з розрахунку три дні цілодобового домашнього арешту за один день тримання в дисциплінарному батальйоні.

Початок строку покарання ухвалено рахувати з дня прибуття до дисциплінарного батальйону на виконання вироку суду.

Ухвалою Вінницького апеляційного суду від 08 листопада 2024 року вирок Вінницького міського суду Вінницької області від 17 липня 2024 року стосовно ОСОБА_8 за ч. 2 ст. 345 КК України залишено без змін.

Таким чином, вирок Вінницького міського суду Вінницької області від 17 липня 2024 року набрав законної сили 08 листопада 2024 року.

Так, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції при розгляді заяви захисника ОСОБА_7 про відстрочку виконання вироку Вінницького міського суду Вінницької області від 17 липня 2024 року стосовно ОСОБА_8 повно, всебічно та об`єктивно дослідив необхідні матеріали провадження, та дійшов обґрунтованого висновку про відсутність підстав для задоволення заяви про відстрочку виконання вироку.

Безпідставними є доводи захисника про те, що суд першої інстанції не надав належної правової оцінки довідці Департаменту соціальної політики Вінницької міської ради № 527 від 08.05.2025, яка чітко підтверджує, що засуджений ОСОБА_8 є єдиною собою, яка здійснює догляд за своєю бабусею - ОСОБА_10 , 1948 року народження, що є особою з інвалідністю I групи «А».

Колегія суддів зазначає, що факт того, що засуджений здійснює догляд за своєю бабусею не є достатньою підставою для підтвердження винятково тяжких наслідків для засудженого або його сім`ї у разі відбування покарання у виді тримання в дисциплінарному батальйоні військовослужбовців.

При цьому із наданої довідки Департаменту соціальної політики Вінницької міської ради № 527 від 08.05.2025 справді вбачається, що ОСОБА_8 перебуває на обліку осіб, які надають соціальні послуги з догляду на непрофесійній основі», отримує компенсацію, оскільки надає соціальні послуги з догляду на непрофесійній основі особі з інвалідністю І групи підгрупи «А» гр. ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Виплату призначено на період з 01.02.2025. по 31.01.2026.

У той час, коли вирок Вінницького міського суду Вінницької області від 17 липня 2024 року стосовно ОСОБА_8 набрав законної сили 08 листопада 2024 року, що дозволяє колегії суддів стверджувати про те, що засуджений ОСОБА_8 став на вказаний облік після набрання вироком законної сили.

Також колегія суддів не бере до уваги доводи апеляційної скарги про те, що виконання вироку в частині ізоляції засудженого ОСОБА_8 унеможливить подальше забезпечення догляду за тяжкохворою особою з інвалідністю, а саме його бабусею, що створює реальну загрозу її життю та здоров`ю.

Відповідно до змісту п.3 ч.1 ст.536 КПК України виконання вироку про засудження особи до тримання в дисциплінарному батальйоні військовослужбовців може бути відстрочено у разі: якщо негайне відбування покарання може потягти за собою винятково тяжкі наслідки для засудженого або його сім`ї через особливі обставини (пожежа, стихійне лихо, тяжка хвороба або смерть єдиного працездатного члена сім`ї тощо) - на строк, установлений судом, але не більше одного року з дня набрання вироком законної сили.

Ураховуючи, що апеляційний розгляд неодноразово відкладався за клопотанням сторони захисту, а також те, що вирок Вінницького міського суду Вінницької області від 17 липня 2024 року набрав законної сили 08 листопада 2024 року, строк установлення відстрочки виконання вироку спливає 08 листопада 2025 року, а тому колегія суддів вважає, що засуджений ОСОБА_8 станом на день розгляду апеляційної скарги на ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 09 липня 2025 року мав достатньо часу знайти особу, яка б могла його замінити по догляду за ОСОБА_12 на час відбування покарання.

Зрештою твердження захисника стосовно того, що суд першої інстанції не дав належної оцінки доводам, викладеним у його заяві про відстрочку виконання вироку, не відповідають матеріалам справи, оскільки, як убачається із оскаржуваної ухвали, судом була надана оцінка доводам заяви.

Таким чином, колегія суддів дійшла висновку, що розгляд провадження судом першої інстанції проведено повно, об`єктивно, відповідно до вимог кримінального процесуального закону та з додержанням прав засудженого.

Процесуальних порушень, які б могли слугувати підставами для зміни чи скасування ухвали суду першої інстанції, колегією суддів не встановлено.

За таких обставин, ухвала суду першої інстанції є обґрунтованою та вмотивованою, і колегія суддів не знаходить підстав для її скасування.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 419, 537, 539 КПК України, апеляційний суд

ухвалив:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 в інтересах засудженого ОСОБА_8 - залишити без задоволення.

Ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 09 липня 2025 року - залишити без змін.

Відповідно до ч.4 ст.532 КПК України ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4