н/п 1-кс/953/7322/25
"12" листопада 2025 р. Київський районний суд м. Харкова у складі:
слідчого судді - ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
захисника адвоката ОСОБА_4 (в режимі відеоконференції),
підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 438 КК України, -
11.11.2025 до Київського районного суду м. Харкова надійшло клопотання старшого слідчого відділу розслідування злочинів учинених в умовах збройного конфлікту СУ Головного управління Національної поліції в Харківській області капітана поліції ОСОБА_5 , в порядку ч. 6 ст. 193 КПК України, про обрання відносно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 438 КК України запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Досудовим розслідуванням встановлено, що військовослужбовець ЗС РФ ОСОБА_6 , діючи умисно, за попередньою змовою із ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , маючи умисел на порушення законів та звичаїв війни, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, у формі заволодіння майном юридичних осіб, незаконно, без складання будь-яких процесуальних документів, проводив незаконні обшуки, після чого незаконно заволодівав транспортними засобами юридичних осіб з метою особистого збагачення без нагальної воєнної необхідності.
Досудовим розслідуванням встановлено, що під час окупації населених пунктів Дворічанської селищної громади Куп`янського району Харківської області у ОСОБА_6 командира роти 101 сп «ЛНР», яка територіально дислокувалася в населених пунктах смт. Дворічна та с. Митрофанівка, виник умисел, направлений на вчинення кримінальних правопорушень на території Куп`янського району, а саме проведення незаконних обшуків домоволодінь, підприємств, установ з метою виявлення матеріальних цінностей, незаконного заволодіння транспортними засобами та майном шляхом порушення законів та звичаїв війни, що передбачені міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.
З цією метою, діючи умисно, з корисливих мотивів, усвідомлюючи й розуміючи переваги вчинення кримінальних правопорушень в умовах триваючого міжнародного збройного конфлікту та маючи перевагу перед цивільним населенням окупованих територій, ОСОБА_6 вирішив залучити до їх вчинення стрілка 101 сп «ЛНР» ОСОБА_7 та гранатометника 101 сп «ЛНР» ОСОБА_8 .
На пропозицію ОСОБА_6 ОСОБА_7 та ОСОБА_8 погодились та висловили свою згоду прийняти участь у скоєнні ряду особливо тяжких злочинів. Таким чином, ОСОБА_6 створив та очолив групу осіб, які попередньо домовились про спільне вчинення злочинів на окупованій території.
Так, на виконання спільного умислу ОСОБА_6 , діючи за попередньою змовою із ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , приблизно в середині травня 2022 року (більш точного часу під час досудового розслідування не встановлено), перебуваючи в с. Митрофанівка Дворічанської селищної громади Куп`янського району Харківської області, вирішили прибути на територію ТОВ «АГРОТРЕЙД-ВИРОБНИЦТВО», де на той час перебував охоронець ОСОБА_9 .
В цей же період, у денний час доби ОСОБА_8 спільно із ОСОБА_7 та ОСОБА_6 на транспортному засобі марки «УАЗ-452/УАЗ-3741» без розпізнавальних знаків прибули до ТОВ «АГРОТРЕЙД-ВИРОБНИЦТВО» по вул. Садовій с. Митрофанівка Куп`янського району Харківської області та незаконно проникли на його територію.
Будучи озброєними автоматичною вогнепальною зброєю, ОСОБА_6 разом із ОСОБА_7 вийшли з автомобіля, залишивши ОСОБА_8 за кермом транспортного засобу та побачивши ОСОБА_9 , підійшли до нього.
Далі, ОСОБА_6 , усвідомлюючи, що перед ним перебуває цивільна особа в розумінні ст. 50 ДП І, повідомив ОСОБА_9 про те, що вони забирають автомобіль марки «Renault Dokker» (спеціалізований вантажний фургон), 2018 року випуску, білого кольору, VIN: НОМЕР_1 , реєстраційний номер НОМЕР_2 , який перебував на балансі та належав на праві власності ТОВ «АГРОТРЕЙД-ВИРОБНИЦТВО».
ОСОБА_9 запитав у ОСОБА_6 чи має він дозвіл на вилучення транспортного засобу, на що останній повідомив, що продемонструє відповідні дозволи. В цей час ОСОБА_7 , демонструючи наявну при ньому вогнепальну зброю, направив її у бік ОСОБА_9 . З метою уникнення конфліктної ситуації, не вчиняючи будь-якого опору, ОСОБА_9 відійшов у бік від них.
З метою доведення свого спільного злочинного умислу до кінця ОСОБА_6 разом із ОСОБА_7 пішли до згаданого автомобіля, припаркованого на території складських приміщень товариства, в який ОСОБА_6 сів за кермо, привів у робочий стан шляхом пуску запалення двигуна ключем, яким вони заволоділи раніше при невстановлених обставинах, а ОСОБА_7 сів поруч на переднє пасажирське сидіння.
Після цього, ОСОБА_6 разом із ОСОБА_7 на автомобілі марки «Renault Dokker» та ОСОБА_8 , який увесь цей час перебував в автомобілі марки «УАЗ-452/УАЗ-3741», діючи умисно, рушили з місця вчинення злочину, довівши свій спільний, злочинний, корисливий умисел, направлений на заволодіння транспортним засобом, до кінця.
У подальшому ОСОБА_6 разом із ОСОБА_8 та ОСОБА_7 , розуміючи, що автомобіль марки «Renault Dokker» не є абсолютно необхідним для ведення війни, розпорядились ним на власний розсуд, використавши його для задоволення власних потреб, не пов`язаних з нагальною воєнною необхідністю, здійснене незаконним чином і безцільно.
Своїми протиправними діями ОСОБА_6 разом із ОСОБА_7 та ОСОБА_8 спричинили ТОВ «АГРОТРЕЙД-ВИРОБНИЦТВО» матеріальну шкоду згідно висновку експерта на суму 282 900 грн. (двісті вісімдесят дві тисячі дев`ятсот гривень).
Отже, ОСОБА_6 , діючи умисно, з корисливим мотивом, за попередньою змовою з ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , усвідомлюючи фактичні обставини, що свідчать про наявність міжнародного збройного конфлікту, діючи в його умовах та користуючись ними, усвідомлюючи захищений статус майна, маючи намір захопити власність юридичної особи резидента сторони збройного конфлікту України, для подальшого його особистого використання, без воєнної необхідності, вчинив порушення законів та звичаїв війни, що передбачені міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а саме привласнення (захоплення) приватного майна ТОВ «АГРОТРЕЙД-ВИРОБНИЦТВО», чим порушив вимоги ст. 33 Женевської конвенції про захист цивільного населення під час війни від 12.08.1949 та ст. ст. 46, 53 Положення про закони і звичаї війни на суходолі, що є додатком до IV Конвенції про закони і звичаї війни на суходолі від 18.10.1907.
Таким чином, громадянин Російської Федерації ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обґрунтовано підозрюється у порушенні законів та звичаїв війни, що передбачені міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вчиненому за попередньою змовою групою осіб, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 438 КК України (в редакції 2022 року).
Будучи озброєними автоматичною вогнепальною зброєю, ОСОБА_6 разом із ОСОБА_7 вийшли з автомобіля, залишивши ОСОБА_8 за кермом транспортного засобу, та, побачивши ОСОБА_9 , підійшли до нього.
Втім ОСОБА_9 , побачивши тих самих озброєних військових, які у травні 2022 року незаконно заволоділи транспортним засобом марки «Renault Dokker», знову запитав у ОСОБА_6 , чи має він дозвіл на вилучення транспортного засобу, на що останній у грубій формі повідомив, що зараз продемонструє йому дозволи.
Розуміючи, що повторюється ситуація, яка відбулась у травні 2022 року, а також те, що може виникнути конфлікт та не бажаючи його розвитку, ОСОБА_9 відійшов у бік.
Своїми протиправними діями ОСОБА_6 разом із ОСОБА_8 та ОСОБА_7 спричинили ТОВ «УКРЗЕРНОПРОМ-ШЕВЧЕНКОВЕ» матеріальну шкоду згідно висновку експерта на суму 127 550 грн.(сто двадцять сім тисяч п`ятсот п`ятдесят гривень).
Отже, ОСОБА_6 , діючи умисно, з корисливим мотивом, за попередньою змовою з ОСОБА_8 та ОСОБА_7 , усвідомлюючи фактичні обставини, що свідчать про наявність міжнародного збройного конфлікту, діючи в його умовах та користуючись ними, усвідомлюючи захищений статус майна, маючи намір захопити власність юридичної особи резидента сторони збройного конфлікту України, для подальшого його особистого використання, без воєнної необхідності, вчинив порушення законів та звичаїв війни, що передбачені міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а саме привласнення (захоплення) приватного майна ТОВ «УКРЗЕРНОПРОМ-ШЕВЧЕНКОВЕ», чим порушив вимоги ст. 33 Женевської конвенції про захист цивільного населення під час війни від 12.08.1949 та ст. ст. 46, 53 Положення про закони і звичаї війни на суходолі, що є додатком до IV Конвенції про закони і звичаї війни на суходолі від 18.10.1907.
07.10.2025 слідчим за погодженням з прокурором з дотриманням вимог ст.ст. 111, 135, 278 КПК України, ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 438 КК України.
Однак, перебування підозрюваного ОСОБА_6 на тимчасово окупованій території України позбавило орган досудового розслідування можливості вручити йому письмове повідомлення про підозру від 07.10.2025 у день його складання, у зв`язку з чим, зазначене повідомлення про підозру та повістки про виклики (на 13.10.2025, 14.10.2025, 15.10.2025) відповідно до вимог ч. 1 ст. 278, ст. ст. 111, 135 КПК України направлено у спосіб, передбачений для вручення повідомлень, а саме шляхом опубліковання на офіційному сайті Офісу Генерального прокурора та офіційному сайті видання Кабінету Міністрів України у газеті «Урядовий кур`єр» за № 204 (8129) від 07.10.2025, яка є засобом масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження.
На виклики слідчого підозрюваний ОСОБА_6 до органу досудового розслідування не з`явився.
У зв`язку з неявкою за викликом слідчого та ухиленням від слідства підозрюваного ОСОБА_6 оголошено у розшук, здійснення якого доручено оперативним працівникам Куп`янського РВП ГУНП в Харківській області.
Крім того, 16.10.2025 слідчим винесено постанову про оголошення підозрюваного ОСОБА_6 у міжнародний розшук, для здійснення якого направлено лист до відділу міжнародного поліцейського співробітництва ГУНП в Харківській області, щодо вжиття заходів, щодо здійснення міжнародного розшуку у відношенні ОСОБА_6 .
Слідчий зазначає, що обґрунтованість повідомленої підозри сторона обвинувачення підтверджує зібраними під час досудового розслідування доказами, наданими до суду, а також вказує на наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, запобігти яким, шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів неможливо.
Прокурор в судовому засіданні клопотання підтримав, просив його задовольнити.
Захисник в судовому засіданні проти задоволення клопотання слідчого заперечувала, зазначила про відсутність підстав для його задоволення.
Клопотання розглядається слідчим суддею в порядку ч. 6 ст. 193 КПК України за відсутності підозрюваного.
07.10.2025 у відповідності до ст. ст. 276-278 КПК України складено письмове повідомлення про підозру ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 438 КК України, тобто в порушенні законів та звичаїв війни, що передбачені міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вчиненому за попередньою змовою групою осіб.
Таким чином, у вказаному кримінальному провадженні ОСОБА_6 набув статусу підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 438 КК України.
16.10.2025 ОСОБА_6 оголошено у міжнародний розшук, для здійснення якого направлено лист до відділу міжнародного поліцейського співробітництва ГУНП в Харківській області, щодо вжиття заходів, щодо здійснення міжнародного розшуку у відношенні ОСОБА_6 .
Положеннями ч. 1 ст. 193 КПК України встановлено, що розгляд клопотання про застосування запобіжного заходу здійснюється за участю прокурора, підозрюваного, обвинуваченого, його захисника, крім випадків, передбачених частиною шостою цієї статті.
Згідно з ч. 6 ст. 193 КПК України слідчий суддя розглядає клопотання про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою та може обрати такий запобіжний захід за відсутності підозрюваного, обвинуваченого лише у разі доведення прокурором наявності підстав, передбачених статтею 177 цього Кодексу, а також наявності достатніх підстав вважати, що підозрюваний, обвинувачений виїхав та/або перебуває на тимчасово окупованій території України, території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, та/або оголошений у міжнародний розшук. У такому разі після затримання особи і не пізніш як через сорок вісім годин з часу її доставки до місця кримінального провадження слідчий суддя, суд за участю підозрюваного, обвинуваченого розглядає питання про застосування обраного запобіжного заходу у виді тримання під вартою або його зміну на більш м`який запобіжний захід, про що постановляє ухвалу.
З матеріалів клопотання вбачається, що ОСОБА_6 оголошений у міжнародний розшук, для здійснення якого направлено лист, щодо використання каналів Міжнародної організації кримінальної поліції - Інтерпол у відношенні ОСОБА_6 .
Що стосується вирішення питання щодо необхідності обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою стосовно підозрюваного ОСОБА_6 слідчий суддя зазначає наступне.
Кримінальним процесуальним Кодексом України визначено мету, підстави та обставини, що враховуються при обранні запобіжного заходу.
Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
Згідно з вимогами ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватись від органу досудового розслідування та суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином та вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
Відповідно до положень ч. 2 ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.
Вимогами ст. 178 КПК України передбачені обставини, що враховуються при обранні запобіжного заходу, зокрема тяжкість покарання, яке загрожує відповідній особі, вік та стан здоров`я обвинуваченого, міцність соціальних зв`язків, у тому числі наявність родини та утриманців, наявність постійного місця роботи, наявність судимостей, дотримання обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувались раніше та інші обставини.
Підставою для звернення з даним клопотання стало те, що в діях ОСОБА_6 вбачаються ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 438 КК України, під час досудового розслідування встановлено наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме - можливість переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється.
Слідчий суддя вважає, що обґрунтованість підозри у скоєнні ОСОБА_6 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 438 КК України, підтверджується зібраними на даний час доказами, а саме:
- протоколом допиту представника потерпілого ОСОБА_11 від 21.08.2025;
-протоколом допиту свідка ОСОБА_9 від 08.11.2024 та протоколом додаткового допиту вказаного свідка від 21.08.2025;
- протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками свідку ОСОБА_9 від 08.11.2024, який вказав на ОСОБА_6 , як на особу, яка у групі із ОСОБА_7 та ОСОБА_8 в середині травня 2022 заволодів т.з. Renault Dokker, що належить на праві власності ТОВ «Агротрейд Виробництво»;
- протоколом допиту свідка ОСОБА_10 від 15.11.2024 та протоколом додаткового допиту вказаного свідка від 30.08.2025;
- протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками свідку ОСОБА_10 від 15.11.2024, який вказав на ОСОБА_6 , як на особу, яка у травні 2022 рухаючись із складських приміщень ТОВ «Агротейд Виробництво» перебувала за кермом т.з. УАЗ Буханка у супроводі викраденого т.з. Renault Dokker, під керуванням ОСОБА_7 та ОСОБА_8 ;
- листом УСБУ в Харківській області від 18.09.2023 № 70-6-1999 згідно якого встановлено, що на території с. Петро-Іванівка Куп`янського району Дворічанської селищної громади Харківської області дислокувався особовий склад НОМЕР_5 сп ЛНР. З проведеного аналізу списків військових підрозділу особового складу НОМЕР_5 сп «ЛНР», вбачається, що військовослужбовець зс рф ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 включений до списків підрозділу у званні старшого лейтенанта за посадою командира роти НОМЕР_5 сп «ЛНР», військовослужбовець зс рф ОСОБА_7 , 04.03.1980 року включений до списку особового складу підрозділу у званні рядового за посадою стрілка НОМЕР_5 сп «ЛНР», військовослужбовець зс рф ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 включений до списку особового складу підрозділу у званні рядового за посадою гранатометника 101 сп «ЛНР»;
- аналітичним досьє стосовно підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 складеним УКА ГУНП в Харківській області;
- матеріалами виконаного доручення 4 прикордонного загону ДПС України за №5/507-23-вих. від 21.11.2023 в ході якого зафіксовано відомості стосовно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Вирішуючи питання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою, слідчий суддя враховує вимоги п.п. 3 і 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.
Відповідно до практики Європейського Суду з прав людини вагомою підставою для вирішення питання про необхідність попереднього ув`язнення особи є ризик перешкоджання встановленню істини у справі та переховування цієї особи від правосуддя. При цьому зазначено, що небезпека перешкоджання встановленню істини у справі та переховування особи від правосуддя може вимірюватися суворістю можливого покарання в сукупності з наявністю даних про матеріальний, соціальний стан особи, її зв`язками з державою, у якій його переслідують та міжнародними контактами.
Так, слідчий суддя відповідно до положень ст. ст. 177, 178 КПК України враховує дані про особу підозрюваного ОСОБА_6 , який з 2014 року перебуває на тимчасово окупованій Російською Федерацією території України, місцезнаходження останнього невідоме та не встановлено, наразі останній підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України відноситься до особливо тяжкого злочину, за яке передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк від восьми до дванадцяти років.
Отже, під час розгляду клопотання, слідчий суддя встановив наявність достатніх підстав вважати, що обставини, визначені п. п. 1-2 ч. 1 ст. 194 КПК України, які свідчать про наявність встановлених стороною обвинувачення ризиків у даному кримінальному провадженні, обґрунтованість підозри, оскільки вони належним чином вмотивовані та доведені прокурором, при цьому підтверджуються матеріалами справи.
Слідчий суддя, враховуючи конкретні обставини кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_6 , а також відомості про особу підозрюваного в їх сукупності, з метою забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного вважає за необхідне клопотання слідчого задовольнити та обрати відносно ОСОБА_6 запобіжний захід у виді тримання під вартою, що узгоджується з приписами КПК України відповідно до яких встановлено процедуру, за якою спочатку може бути розглянуте за відсутності підозрюваного клопотання про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою. А наступним етапом - після затримання підозрюваного (не пізніш як через 48 годин з часу його доставки до місця кримінального провадження) - слідчий суддя розглядає за його участю клопотання про застосування обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або його зміну на більш м`який запобіжний захід. Використані формулювання свідчать про те, що в умовах переховування підозрюваного від органу досудового розслідування та оголошення у зв`язку з цим його у розшук, КПК України розрізняє процедури обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою від процедури застосування такого обраного запобіжного заходу. На відміну від процедури застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою, при вирішенні питання про його обрання не досліджується можливість застосування менш суворого запобіжного заходу, оскільки тримання під вартою це єдиний запобіжний захід, передбачений в порядку ч. 6 ст. 193 КПК України. Питання про більш м`який запобіжний захід відносно підозрюваного стає предметом дослідження при застосуванні запобіжного заходу після його затримання і доставлення до слідчого судді. За такої нормативної регламентації при вирішенні питання про обрання щодо особи запобіжного заходу у виді тримання під вартою, слідчому судді належить дослідити такі обставини: -чи повідомлено особі про підозру у встановленому законом порядку; -чи наявна обґрунтована підозра; -чи наявні ризики кримінального провадження.
Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.
Отже, з метою забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного ОСОБА_6 слідчий суддя вважає за необхідне обрати відносно нього запобіжний захід у виді тримання під вартою.
Згідно з абз. 7 ч. 4 ст. 183 КК України, при обранні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно підозрюваного, який постановою слідчого оголошений у міжнародний розшук, та/або який виїхав, та/або перебуває на тимчасово окупованій території України, території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, розмір застави не визначається.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 176-178, 188, 189, 190, 193 КПК України, слідчий суддя,
В порядку ч. 6 ст. 193 КПК України обрати підозрюваному ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, без визначення розміру застави.
Роз`яснити, що згідно з положеннями ч. 6 ст. 193 КПК України, після затримання особи, яка виїхала та/або перебуває на тимчасово окупованій території України, території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором та/або оголошена у міжнародний розшук і не пізніше як через сорок вісім годин з часу доставки її до місця здійснення досудового розслідування кримінального провадження слідчий суддя за участю підозрюваного, розглядає питання про застосування обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або його зміну на більш м`який запобіжний захід, про що постановляє ухвалу.
Згідно з положеннями ч. 6 ст. 193 КПК України, зобов`язати компетентних службових осіб органу досудового розслідування після затримання ОСОБА_6 і не пізніше як через сорок вісім годин з часу доставки його до місця здійснення досудового розслідування кримінального провадження, звернутися до слідчого судді, для розгляду питання за участю підозрюваного ОСОБА_6 про застосування обраного йому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або його зміну на більш м`який запобіжний захід.
Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення, а підозрюваним в той же строк, але з моменту вручення йому копії ухвали слідчого судді.

Слідча суддя ОСОБА_1