Справа № 481/1369/25
Провадж.№ 1-кс/481/507/2025
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29.12.2025 року м. Новий Буг

Слідчий суддя Новобузького районного суду Миколаївської області ОСОБА_1 , у присутності секретаря судового засідання ОСОБА_2 , представника заявника ОСОБА_3 розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду скаргу представника Приватного підприємства «Фактор» ОСОБА_3 на постанову дізнавача СД ВП №1 Баштанського РВП ГУНП в Миколаївській області ОСОБА_4 , про відмову у визнанні потерпілим,

ВСТАНОВИВ:

До Новобузького районного суду Миколаївської області надійшла скарга представника приватного підприємства «ФАКТОР» ОСОБА_3 на постанову дізнавача СД ВП №1 Баштанського РВП ГУНП в Миколаївській області ОСОБА_4 , про відмову у визнанні потерпілим.

В обґрунтування заявлених вимог заявник зазначив, що оскаржувана постанова є невмотивованою, винесена безпідставно та підлягає скасуванню, оскільки діями Обленерго з демонтажу кабелів розміщених на елементах інфраструктури об`єктів АТ "Миколаївобленерго" - електроопор, було знищено оптоволоконний магістральний кабель та повністю припинено доступ до Інтернету абонентів, чим ПП "Фактор" було завдано значну матеріальну шкоду. Досудове розслідування проводиться не об`єктивно та поверхнево, без дослідження всіх обставин справи. Слідчим не було вжито всіх заходів спрямованих на встановлення спричиненої матеріальної шкоди ПП "Фактор", діям працівників АТ "Миколаївобленерго" не надано належної правової оцінки, та надані письмові докази ПП "Фактор" не були взяті до уваги, що і послужило підставою для винесення незаконної постанови дізнавачем про відмову у задоволенні клопотання про визнання потерпілим. Просив взяти до уваги наведені правові аргументи при розгляді судом матеріалів кримінального провадження №0000162; визнати дії АТ "Миколаївобленерго" такими, що суперечать законодавству та врахувати наявність складу кримінального правопорушення (ст. 356, 360 КК України); скасувати постанову дізнавача ОСОБА_5 від 22 жовтня 2025 року у кримінальному провадженні про відмову у визнанні ПП "Фактор" потерпілим та зобов`язати дізнавача винести постанову про визнання ПП "Фактор" потерпілим від дій АТ Миколаївобленерго.

Під час розгляду справи представник приватного підприємства «ФАКТОР» ОСОБА_3 вимоги скарги підтримав у повному обсязі та просив її задовольнити, посилаючись на обставини зазначені у ній.

Дізнавач СД ВП №1 Баштанського РВП ГУНП в Миколаївській області ОСОБА_4 в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду скарги була повідомлена належним чином.

З урахуванням приписів ч.3 ст.306 КПК України розгляд скарги було проведено за відсутності дізнавача.

Вислухавши пояснення представника приватного підприємства «ФАКТОР» ОСОБА_3 та дослідивши матеріали скарги, слідчий суддя дійшов наступних висновків.

Стаття 26 КПК України передбачає, що сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до п.5 ч.1 ст.303 КПК України, на досудовому провадженні, особою, якій відмовлено у визнанні потерпілою, може бути оскаржено рішення слідчого про відмову у визнанні потерпілим.

З матеріалів скарги вбачається, що СД ВП №1 Баштанським РВП ГУНП в Миколаївській області проводиться досудове розслідування кримінального провадження №0000162 від 27.08.2025 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст.356 КК України.

Заявником в межах цього кримінального провадження на адресу дізнавача було подано клопотання про залучення ПП "Фактор" в якості потерпілого.

Постановою дізнавача ОСОБА_4 від 22.10.2025 у задоволенні вказаного клопотання було відмовлено.

При цьому, вказана постанова була мотивована зокрема тим, що між ПП "Фактор" та АТ "Миколаївобленерго" було укладено договір від 03.01.2023 за яким останній надав для користування ПП "Фактор" опори для розміщення телекомунікацій (інтернет-кабелів). В подальшому працівниками АТ "Миколаївобленерго" було виявлено неправомірне розміщення технічних засобів телекомунікацій ПП "Фактор" на опорах, були складені акти та кабель демантований.

Відповідно до п. 9 постанови дізнавача зазначено, що не можуть бути визнанні потерпілими у кримінальному провадженні особи, які постраждали від кримінального правопорушення, вчиненного ними самими.

Водночас, відповідно до вимог ч.1 ст.55 КПК України, потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди, а також юридична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової шкоди.

Крім цього, для прийняття обґрунтованого рішення про визнання ПП "Фактор" потерпілим у вказаному кримінальному провадженні у порядку та строки, передбачені ст.ст.55, 220 КПК України, останньому необхідно надати наявні документи або інші докази, які підтверджують обставини кримінального правопорушення та завданої шкоди.

Як було встановлено в судовому засіданні представником ПП "Фактор" не було надано органу дізнання документів на підтвердження завдання йому матеріальної шкоди.

Згідно з п.3 ч.1 ст.91 КПК України, вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, а також розмір процесуальних витрат, є обставинами, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні.

Згідно ч. 2 ст. 91 КПК України, доказування полягає у збиранні, перевірці та оцінці доказів з метою встановлення обставин, що мають значення для кримінального провадження.

Зокрема, практика ЄСПЛ щодо проведення ефективного офіційного розслідування кримінальних справ є сталою та вказує на те, що згідно з мінімальними критеріями ефективності, які Суд визначив у своїй практиці, таке розслідування має бути незалежним, безстороннім і підлягати громадському контролю, а компетентні органи повинні діяти зі зразковою ретельністю та оперативністю. Розслідування має бути ретельним. Це означає, що органи влади завжди повинні добросовісно намагатись з`ясувати, що трапилось, і не покладатися на поспішні та необґрунтовані висновки для закриття кримінальної справи або використовувати такі висновки як підставу для своїх рішень. Вони повинні вживати усіх розумних і доступних їм заходів для забезпечення збирання доказів, що стосуються події, включаючи, зокрема, показання свідків та висновки судових експертиз тощо. Будь-який недолік розслідування, який підриває його здатність встановлення причини або винних осіб, створюватиме небезпеку недотримання цього стандарту (див. рішення у справі «Олександр Ніконенко проти України», «Мута проти України», «Карабет та інші проти України»).

Частина 5 ст.55 КПК України передбачає, що за наявності очевидних та достатніх підстав вважати, що заява, повідомлення про кримінальне правопорушення або заява про залучення до провадження як потерпілого подана особою, якій не завдано шкоди, зазначеної у частині першій цієї статті, слідчий або прокурор виносить вмотивовану постанову про відмову у визнанні потерпілим, яка може бути оскаржена слідчому судді.

Згідно зі ст.22 КПК України, кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.

В той же час, з постанови дізнавача не вбачається, на підставі яких доказів він зробив висновок про відсутність завдання шкоди, зокрема матеріальної, як і твердження, що ПП "Фактор" вчинило дії внаслідок яких і постраждало.

Слідчий суддя звертає увагу, що контекст ч.5 ст.55 КПК України у поєднанні з п.3 ч.1 ст.91 КПК України, дозволяє зробити висновок, що саме слідчий або дізнавач після проведення певних слідчих (розшукових) та процесуальних дій, повинен встановити наявність очевидних та достатніх підстав вважати, що заява, повідомлення про кримінальне правопорушення або заява про залучення до провадження як потерпілого подана особою, якій не завдано шкоди або є особою яка вчинила кримінальне правопорушення.

При цьому, слідчий суддя вважає, що й особа, яка подала заяву про залучення до провадження як потерпілого, також повинна проявляти активність та сприяти дізнавачу у з`ясуванні обставин для встановлення виду і розміру шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, а не займати пасивну позицію посилаючись лише на обов`язки дізнавача.

Таким чином, слідчий суддя робить висновок, що скарга заявника в частині скасування постанови дізнавача є обґрунтованою та підлягає задоволенню.

Окрім цього, слідчий суддя наголошує, що положення КПК України не передбачають з боку дізнавача обов`язку вчинення певних активних дій або прийняття рішення у результаті залучення особи до провадження як потерпілого.

На думку слідчого судді, положеннями КПК України встановлена презумпція виникнення у особи прав і обов`язків потерпілого з моменту подання особою заяви про вчинення щодо неї кримінального правопорушення або заяви про залучення її до провадження як потерпілого й до винесення вмотивованої постанови про відмову у визнанні потерпілим, а отже прийняття окремого рішення при визнання потерпілим, чинний КПК України не передбачає та не вимагає.

Крім того, відповідно до положень ст. 303 КПК України, до переліку рішень, дій та бездіяльність слідчого, дізнавача або прокурора, які можуть бути оскаржені під час досудового розслідування не входить визнання слідчим суддею дій фізичної або юридичної особи такими, що суперечать законодавству України, окрім як слідчого, дізнавача або прокурора.

Таким чином, слідчий суддя робить висновок, що скарга заявника в частині визнання дії АТ "Миколаївобленерго" такими, що суперечать законодавству та врахувати наявність складу кримінального правопорушення (ст. 356, 360 КК України) та зобов`язати дізнавача винести постанову про визнання ПП "Фактор" потерпілим від дій АТ Миколаївобленерго, задоволенню не підлягають.

Відповідно до ч.2 ст.307 КПК України, ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування може бути про: 1) скасування рішення слідчого, дізнавача чи прокурора; 1-1) скасування повідомлення про підозру; 2) зобов`язання припинити дію; 3) зобов`язання вчинити певну дію; 4) відмову у задоволенні скарги.

Крім того, слідчий суддя звертає увагу дізнавача на необхідність повторно розглянути клопотання представника Приватного підприємства «Фактор» ОСОБА_3 про визнання потерпілим у кримінальному провадженні №0000162 від 27.08.2025 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 356 КК України, відповідно до ст. 220 КПК України.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 309, 372 КПК України, слідчий суддя,

ПОСТАНОВИВ:

Скаргу представника Приватного підприємства «Фактор» ОСОБА_3 на постанову дізнавача СД ВП №1 Баштанського РВП ГУНП в Миколаївській області ОСОБА_4 , про відмову у визнанні потерпілим, задовольнити частково.

Постанову старшого дізнавача СД ВП №1 Баштанського РВП ГУНП в Миколаївській області майора поліції ОСОБА_4 від 22 жовтня 2025 року про відмову у задоволенні клопотання представника Приватного підприємства «Фактор» ОСОБА_3 про визнання потерпілим у кримінальному провадженні №0000162 від 27.08.2025 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 356 КК України - скасувати.

Зобов`язати старшого дізнавача СД ВП №1 Баштанського РВП ГУНП в Миколаївській області майора поліції ОСОБА_4 повторно розглянути клопотання представника Приватного підприємства «Фактор» ОСОБА_3 про визнання потерпілим у кримінальному провадженні №0000162 від 27.08.2025 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 356 КК України, відповідно до ст. 220 КПК України.

У задоволенні скарги в іншій частині відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали виготовлено 31 грудня 2025.

Слідчий суддя ОСОБА_6