Справа № 521/504/26
Номер провадження:1-кс/521/337/26
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 січня 2026 року м. Одеса

Слідчий суддя Хаджибейського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м.Одеса клопотання прокурора Хаджибейської окружної прокуратури м.Одеси ОСОБА_3 , про арешт майна у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до ЄРДР за №0000096 від 14.01.2026 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України,

В С Т А Н О В И В :

Прокурор Хаджибейської окружної прокуратури м.Одеси звернувся до слідчого судді з клопотанням про арешт майна у кримінальному проваджені, відомості про яке внесені до ЄРДР за №0000096 від 14.01.2026 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України.

В обґрунтування клопотання зазначено, що 13.01.2026 о 16:55 в м. Одеса навпроти буд. 94 по вул. Ак. Філатова, водій ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , керуючи автомобілем марки «Daewoo lanos», р/н НОМЕР_1 , рухаючись по вул. Іцхака Рабіна, здійснив наїзд на пішохода ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка перетинала проїзну частину в неустановленому місці з права на ліво відносно руху автомобіля. В результаті ДТП ОСОБА_5 з тілесними ушкодженнями у вигляді політравм доставлено до КНП «МКЛ 10» ОМР на стаціонарне лікування.

13.01.2026 в ході огляду місця дорожньо-транспортної пригоди оглянутий автомобіль марки «Daewoo lanos» р.н.з. НОМЕР_1 , який в подальшому поміщений на майданчик тимчасово затриманих транспортних засобів за адресою: Одеська область, с. Міжлиманське, вул. Квіткова, 36.

Автомобіль марки «Daewoo lanos», р.н.з. НОМЕР_1 , номер шасі НОМЕР_2 згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 , виданого 03.06.2016 ТСЦ № 5150, належить: ОСОБА_6 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 .

Таким чином, автомобіль марки «Daewoo lanos» р.н.з. НОМЕР_1 , є тимчасово вилученим майном, яке необхідно дослідити шляхом проведення авто-технічної та транспортно-трасологічної експертиз.

У зв`язку з викладеним, у органу досудового розслідування виникла необхідність в арешті автомобіля марки «Daewoo lanos» р.н.з. НОМЕР_1 , який є речовим доказом та має суттєве значення для встановлення істини у кримінальному провадженні.

Відповідно до ч. 2 ст.233 КПК України автомобіль марки «Daewoo lanos» р.н.з. НОМЕР_1 , підпадає під ознаки іншого володіння особи.

Зазначений транспортний засіб має суттєве значення для встановлення обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, накладення арешту на автомобіль потрібне для позбавлення власника можливості відчужувати вказане майно, щоб в ході подальшого розслідування мати можливість експертного дослідження та збереження речового доказу.

Якщо на транспортний засіб не буде накладено арешт, існує реальна загроза відчуження, зміни або знищення вказаного майна, його втрата може потягти втрату доказової бази по провадженню.

Постановою слідчого від 14.01.2026 року автомобіль марки Daewoo lanos» р.н.з. НОМЕР_1 визнано речовим доказом у кримінальному провадженні.

Підставою для накладення арешту на майно, відповідно до ч.2 ст.170 КПК України є збереження речових доказів.

У зв`язку з чим прокурор просить накласти арешт на зазначене майно.

Прокурор ОСОБА_3 надав до суду заяву відповідно до змісту якої просив розгляд клопотання здійснити за відсутності його. Крім того, просив розгляд клопотання здійснити без повідомлення власника майна з метою забезпечення арешту майна та його збереження.

На підставі ч.2 ст.172 КПК України клопотання розглядається судом без повідомлення власника та володільця майна з метою забезпечення арешту майна та його збереження.

Дослідивши матеріали справи, суть клопотання, суд приходить до висновку, що клопотання прокурора підлягає задоволенню.

Відповідно до ч.1 ст.170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Відповідно до п. п. 1, 3 ч. 2 ст. 167 КПК України тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди; є предметом кримінального правопорушення.

Згідно з вимогами п.1 ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів. За змістом ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому п.1 ч.2 цього Кодексу, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 цього Кодексу.

Відповідно до ч.1 ст.98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно ч.2 ст.173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу).

На підставі викладеного та враховуючи, що прокурор своєчасно звернувся до слідчого судді із клопотанням про арешт тимчасово вилученого майна та не застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна може у подальшому перешкодити кримінальному провадженню, у зв`язку з чим, слідчий суддя, враховуючи можливість використання його як доказу у даному кримінальному провадженні, необхідності проведення судових експертиз, наслідки арешту майна, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, приходить до висновку про наявність правових підстав для задоволення клопотання прокурора.

Відповідно до п.4 ч.5 ст.173 КПК України у разі задоволення клопотання слідчий суддя постановляє ухвалу, в якій зазначає заборону, обмеження розпоряджатися або користуватися майном у разі їх передбачення та вказівку на таке майно. Отже, наведеною вимогою законодавства передбачено зазначення в ухвалі слідчого судді лише заборони та обмеження щодо розпорядження або користування майном, тому слідчий суддя із врахуванням вимог клопотання прокурора про арешт майна із забороною користування, розпорядження та відчуження, приходить до висновку про зазначення в ухвалі слідчого судді заборони користування та розпорядження майном.

Щодо вирішення питання про передачу на відповідальне зберігання вилученого майна, під час досудового розслідування не відноситься до компетенції слідчого судді та вирішується слідчим, прокурором, оскільки розгляд цього питання відноситься до компетенції органу досудового розслідування.

Виконання ухвали про арешт майна слід доручити слідчому та прокурору як стороні обвинувачення відповідно до Порядку зберігання речових доказів стороною обвинувачення, їх реалізації, технологічної переробки, знищення, здійснення витрат, пов`язаних з їх зберіганням і пересиланням, схоронності тимчасово вилученого майна під час кримінального провадження, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України № 1104 від 19 листопада 2012 року.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 170-173 КПК України, слідчий суддя-

П О С Т А Н О В И В :

Клопотання прокурора задовольнити.

Накласти арешт на вилучене майно 13.01.2026 року в ході огляду місця події :

-автомобіль марки «Daewoo lanos», р.н.з. НОМЕР_1 , номер шасі НОМЕР_2 ,згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 , виданого 03.06.2016 ТСЦ № 5150, який належить: ОСОБА_6 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 .

Заборонити розпоряджатись та користуватись зазначеним майном до прийняття рішення по кримінальному провадженню.

Виконання ухвали про арешт майна слід доручити слідчому та прокурору як стороні обвинувачення відповідно до Порядку зберігання речових доказів стороною обвинувачення, їх реалізації, технологічної переробки, знищення, здійснення витрат, пов`язаних з їх зберіганням і пересиланням, схоронності тимчасово вилученого майна під час кримінального провадження, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України № 1104 від 19 листопада 2012 року.

Ухвала слідчого судді набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Апеляційна скарга, на ухвалу слідчого судді, може бути подана, безпосередньо до суду апеляційної інстанції, протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1