Справа № 128/2737/20
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 січня 2026 року м. Вінниця

Вінницький районний суд Вінницької області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,

за участі:

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

потерпілого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні кримінальне провадження, відомості по якому 04.08.2020 внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000577 по обвинуваченню

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Переорки Вінницького району Вінницької області, зареєстрованого та проживаючого в АДРЕСА_1 , громадянина України, маючого вищу освіту, одруженого, працюючого директором та власником ТОВ «Подільський Альянс Граніт», маючого одну неповнолітню дитину, раніше не судимого:

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 27, ч. 2 ст. 146 КК України, -

в с т а н о в и в:

В провадженні Вінницького районного суду Вінницької області перебуває кримінальне провадження, відомості по якому 04.08.2020 внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000577 по обвинуваченню ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 27, ч. 2 ст. 146 КК України.

Відповідно до обвинувального акта ОСОБА_4 , вступивши у попередню змову з ОСОБА_6 , якого ухвалою Вінницького районного суду Вінницької області від 254.05.2023 звільнено від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 146 КК України, на підставі ст. 48 КК України у зв`язку зі зміною обстановки, направлену на умисне викрадення ОСОБА_5 , 04.08.2020 біля 00-30 год., прибув разом із ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 на автомобілі марки «ВАЗ 231154-110-20», д.н.з. НОМЕР_1 , чорного кольору, який ОСОБА_4 взяв у свого батька ОСОБА_11 , до будинку АДРЕСА_2 . В подальшому ОСОБА_10 на прохання ОСОБА_6 , не усвідолюючи протиправних намірів останнього, направився додому до ОСОБА_5 , який проживав неподалік, щоб покликати останнього на розмову. Через декілька хвилин до вказаного автомобіля підійшли ОСОБА_5 та ОСОБА_10 .. Після цього ОСОБА_6 підійшов до ОСОБА_5 та двічі пирснув останньому в обличчя сьлозогінним газом із балончика. Після цього потерпілий ОСОБА_5 намагався втекти до свого домоволодіння, проте, за кілька метрів до нього впав на землю. В подальшому ОСОБА_6 підійшов до ОСОБА_5 та скориставшись тим, що останній не оговтався від дії сльозогінного газу, взявши його міцно правою рукою за ліве передпліччя, повів до автомобіля марки «ВАЗ 231154-110-20», д.н.з. НОМЕР_1 .

Коли ОСОБА_6 привів ОСОБА_5 до вказаного автомобіля, ОСОБА_4 відчинив кришку багажника, тим самим сприяючи викраденню останнього, надаючи засіб для вчинення злочину. Після цього, ОСОБА_6 заштовхнув ОСОБА_5 до багажника даного автомобіля. В цей час ОСОБА_10 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 знаходились осторонь, нерозуміючи дійсних намірів ОСОБА_6 та ОСОБА_4 ..

В подальшому ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 сіли до салону автомобіля, за кермом якого перебував ОСОБА_4 , та рушили з місця по вул. П.Мирного в смт. Стрижавка Вінницького району Вінницької області. Через 10 хвилин руху ОСОБА_5 , який перебував у багажнику автомобіля, вдалося руками відігнути кожух замка з середини, відчинити замок та відкрити кришку багажника. Після цього, ОСОБА_5 , переживаючи за своє життя та здоров`я, під час руху автомобіля, вистрибнув з багажного відділення вказаного автомобіля та побіг до свого домоволодіння.

Таким чином, дії ОСОБА_4 кваліфіковано за ч. 5 ст. 27, ч. 2 ст. 146 КК України, як пособництво у викраденні людини за попередньою змовою групою осіб, а саме у сприянні вчиненню вказаного злочину іншим співучасникам шляхом надання засобів.

Захисником обвинуваченого ОСОБА_4 - адвокатом ОСОБА_12 подано до суду клопотання, у якому він просив звільнити обвинуваченого ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 КК України у зв`язку із закінченням строків давності.

Обвинувачений ОСОБА_4 в підготовчому судовому засіданні клопотання свого захисника підтримав та також просив звільнити його від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності. просив розглянути дане клопотання у відсутність свого захисника. Додатково вказав, що у даному кримінальному провадженні він не визнає свою вину. Також йому зрозуміло, що закриття кримінального провадження за строками давності не є реабілітуючою обставиною.

Прокурор ОСОБА_3 не заперечував проти задоволення клопотання обвинуваченого та його захисника, оскільки вважає, що це право обвинуваченого заявити таке клопотання в разі закінчення строків притягнення особи до кримінальної відповідальності, зазначивши, що обвинувачений ОСОБА_4 у період з 2020 протягом строку, передбаченого ст. 49 КК України не вчиняв інших кримінальних правопорушень, до відповідальності не притягувався, отже строк не переривався. Також, враховуючи, що, наразі, розглядається клопотання обвинуваченого про закриття кримінального провадження та звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності, просив процесуальні витрати у кримінальному провадженні віднести на рахунок держави, вирішити долю речових доказів відповідно до вимог ст. 100 КПК України.

Потерпілий ОСОБА_5 не заперечував щодо задоволення клопотання обвинуваченого та його захисника про закриття кримінального провадження та звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності.

Суд, вислухавши думку учасників судового провадження, які з`явилися в судове засідання, дослідивши матеріали кримінального провадження, приходить до наступного висновку.

Відповідно до ч. 4 ст. 286 КПК України, якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, сторона кримінального провадження звернеться до суду з клопотанням про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого, суд має невідкладно розглянути таке клопотання.

Тобто, законодавець визначив пріоритетним для вирішення у судовому розгляді питання про звільнення особи від кримінальної відповідальності за наявності для цього підстав.

Відповідно до статті 44 КК України особа, яка вчинила кримінальне правопорушення, звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених цим Кодексом. Звільнення від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених КК України, здійснюються виключно судом.

Так, звільнення особи від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності є обов`язком, а не правом суду, тобто, за наявності усіх передбачених ст. 49 КК України обставин, суд зобов`язаний звільнити особу від кримінальної відповідальності за цією підставою - у зв`язку із закінченням строків давності.

ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 27, ч. 2 ст. 146 КК України, санкція якої передбачає покарання у виді обмеження волі на строк до п`яти років або позбавлення волі на той самий строк. Тобто, відповідно до ст. 12 КК України, у скоєнні нетяжкого злочину.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 49 КК України особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минуло п`ять років - у разі вчинення нетяжкого злочину, крім випадку, передбаченого у пункті 2 цієї частини.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України кримінальне провадження закривається судом у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.

Відповідно до частини першої статті 285 КПК України особа звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

За частиною третьою статті 285 КПК України, обвинуваченому, який може бути звільнений від кримінальної відповідальності, повинно бути роз`яснено суть обвинувачення, підставу звільнення від кримінальної відповідальності і право заперечувати проти закриття кримінального провадження з цієї підстави. У разі якщо обвинувачений, щодо якого передбачене звільнення від кримінальної відповідальності, заперечує проти цього, судове провадження проводиться в повному обсязі в загальному порядку.

Згідно частини третьої статті 288 КПК України, суд своєю ухвалою закриває кримінальне провадження та звільняє обвинуваченого від кримінальної відповідальності у випадку встановлення підстав, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

Згідно обвинувального акту, кримінальне правопорушення було вчинено 04.08.2020 року. На даний час строк притягнення ОСОБА_4 до кримінальної відповідальності закінчився та обвинувачений ОСОБА_4 наполягає на розгляді клопотання про звільнення його від кримінальної відповідальності за пред`явленим йому обвинуваченням у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності та закриття кримінального провадження.

Враховуючи вищевикладене, суд, встановивши наявність передбачених законом підстав для звільнення ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності за вчинене кримінальне правопорушення, передбачене ч. 5 ст. 27, ч. 2 ст. 146 КК України, приходить до висновку, що клопотання обвинуваченого ОСОБА_4 та його захисника про звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 КК України та про закриття кримінального провадження на підставі п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України підлягає задоволенню.

З урахуванням позиції Верховного Суду, висловленої в постановах 12.09.2022 у справі №203/241/17 та від 01.02.2023 в справі №297/2444/21, згідно якої, якщо особа звільняється від кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 КК України у зв`язку із закінченням строків давності, процесуальні витрати, понесені органом досудового розслідування та пов`язані зі здійсненням кримінального провадження, в тому числі й витрати на проведення експертизи, не стягуються з особи, кримінальне провадження щодо якої закрито на цій підставі, а відносяться на рахунок держави, окрім витрат, пов`язаних, зокрема, із залученням експерта стороною захисту, витрати на проведення судових експертиз, проведених за клопотанням органу досудового розслідування в даному кримінальному провадженні, не підлягають стягненню з обвинуваченого.

Інших клопотань учасниками судового розгляду не заявлено.

Процесуальні витрати в сумі 2288,30 грн. за проведення експертизи №164 від 21.09.2020 слід віднести на рахунок держави.

Долю речових доказів в кримінальному провадженні слід вирішити відповідно до вимог ст. 100 КПК України, скасувавши відповідно до вимог ч. 4 ст. 174 КПК України арешт накладений на речові докази в кримінальному провадженні.

Керуючись ст. 284, 285, 286, 288, 314 КПК України, ст. 49 КК України, суд -

п о с т а н о в и в:

Клопотання обвинуваченого ОСОБА_4 та його захисника - адвоката ОСОБА_12 про звільнення ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності у зв`язку з закінченням строків давності - задовольнити.

Звільнити ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності за ч. 5 ст. 27, ч. 2 ст. 146 КК України у зв`язку із закінченням строків давності на підставі п. 3 ч. 1 ст. 49 КК України.

Кримінальне провадження, відомості по якому 04.08.2020 внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000577 по обвинуваченню ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 27, ч. 2 ст. 146 КК України - закрити.

Процесуальні витрати в сумі 2288,30 грн. за проведення експертизи №164 від 21.09.2020 віднести на рахунок держави.

Скасувати арешт з майна: автомобіль марки «ВАЗ 21154-110-20», д.н.з. НОМЕР_1 , чорного кольору, власником якого, відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу є ОСОБА_13 , а користувачем - ОСОБА_4 , що накладений ухвалою слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області від 07.08.2020 у справі №127/16872/20.

Речові докази: автомобіль марки «ВАЗ 21154-110-20», д.н.з. НОМЕР_1 , чорного кольору, власником якого, відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу є ОСОБА_13 , а користувачем - ОСОБА_4 , який поміщено на відповідальне зберігання до Відділу поліції №3 Вінницького РУП ГУНП у Вінницькій області - повернути по належності.

Ухвала може бути оскаржена до Вінницького апеляційного суду протягом семи діб з дня її проголошення.

Суддя ОСОБА_1