1Справа № 335/8271/25 1-кп/335/831/2025
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 листопада 2025 року м.Запоріжжя

Вознесенівський районний суд м. Запоріжжя у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

за участю: прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

провівши в залі суду підготовче судове засідання у кримінальному провадженні № 0000008 від 05.01.2023 року за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст. 191 КК України,

встановив:

У провадження Вознесенівського районного суду м. Запоріжжя надійшов обвинувальний акт з додатками у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 0000008 від 05.01.2023 року за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст. 191 КК України.

У підготовчому судовому засіданні прокурор вважає за можливе призначити провадження до судового розгляду на підставі обвинувального акту за участі сторін та інших учасників кримінального провадження, оскільки вважає, що дане кримінальне провадження підсудне Вознесенівському районному суду м. Запоріжжя, обвинувальний акт відповідає вимогам Кримінального процесуального кодексу України і підстави для його повернення прокурору відсутні.

Захисники проти призначення судового розгляду на підставі обвинувального акту не заперечують. Обвинувачений підтримав думку захисників.

Представник потерпілого у судове засідання 13.11.2025 року не з`явився, подав до суду заяву про те, що не є потерпілим у вказаному кримінальному провадженні, оскільки заперечує завдання збитків, а тому просить розглядати кримінальне провадження без участі представників Запорізької обласної державної (військової) адміністрації.

Від Запорізької обласної державної адміністрації 30.09.2025 року до суду надійшло клопотання, згідно до якого під час досудового розслідування у кримінальному провадження, яке проводилося слідчим відділом Мелітопольського РУП ГУНП в Запорізькій області, на підставі заяви, поданої 24.06.2025, Запорізьку обласну військову (державну) адміністрацію визнано потерпілим в даному кримінальному провадженні. Разом з тим, за результатами детального вивчення обставин справи, встановлено таке. У 2022 році постановою Кабінету Міністрів України від 08.10.2022 № 1139 «Деякі питання надання субвенції з державного бюджету місцевим бюджетам на здійснення заходів щодо підтримки територій, що зазнали негативного впливу внаслідок збройного конфлікту на сході України» обласному бюджету Запорізької області було виділено 67 843,9 тис. грн. субвенції з державного бюджету. Розпорядженням голови облдержадміністрації від 18.10.2022 № 462 затверджений розподіл вказаної субвенції між місцевими бюджетами Запорізької області, в тому числі 7 973 900 грн. було спрямовано до бюджету Запорізької міської територіальної громади. Після надходження коштів субвенції на казначейські рахунки, вказані кошти стали коштами місцевого бюджету м. Запоріжжя.

Рішенням виконавчого комітету від 07.11.2022 № 422 «Про внесення змін до Програми розвитку інфраструктури та комплексного благоустрою міста Запоріжжя на 2020-2022 роки, затвердженої рішенням міської ради від 18.12.2019 №15 (зі змінами та доповненнями)» вказані кошти були розподілені між головними розпорядниками, Департамент інфраструктури та благоустрою Запорізької міської ради був визначений головним розпорядником цих коштів на придбання паливної деревини.

Враховуючи викладене, оскільки кошти субвенції були зараховані до коштів місцевого бюджету м. Запоріжжя, вони вже не відносилися до коштів державного (або обласного) бюджету.

З огляду на наведене, оскільки Запорізька обласна державна адміністрація є розпорядником виключно щодо переданих їй у встановленому порядку коштів державного бюджету, та коштів обласного бюджету в межах відповідних рішень обласної ради, обласна державна адміністрація не може виступати потерпілою стороною у справі про неналежне використання коштів бюджету міської територіальної громади Запоріжжя.

Враховуючи це, обласною військовою адміністрацією 08.08.2025 було надіслано рекомендованим листом на адресу слідчим відділом Мелітопольського РУП ГУНП в Запорізькій області заяву про те, що заява про визнання потерпілим в кримінальному провадженні № 0000008 від 05.01.2023 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого за ч. 5 ст. 191 КК України, подану 24.06.2025, подана помилково. Також в цій заяві обласна військова адміністрація просила винести в порядку ч. 5 ст. 55 Кримінального процесуального кодексу постанову про відмову у визнанні потерпілим. Заява отримана слідчим відділом Мелітопольського РУП ГУНП в Запорізькій області згідно даних пошти 14.08.2025. Однак, незважаючи на вказану заяву, матеріали кримінального провадження були передані до суду із зазначенням Запорізької обласної військової (державної) адміністрації як потерпілого. Цивільний позов Запорізькою обласною військовою (державною) адміністрацією не подавався. Враховуючи викладене, зважаючи на подану 08.08.2025 заяву, просили здійснювати розгляд справи №335/8271/25 без виклику представників Запорізької обласної військової (державної) адміністрації.

Вислухавши думку учасників кримінального провадження, вивчивши матеріали обвинувального акту, суд доходить до наступного висновку.

Кримінальне провадження відповідно до ст.ст.32,33 КПК України підсудне Вознесенівському районному суду м.Запоріжжя.

Підстав для закриття кримінального провадження, передбачених п.п.4-8 ч.1 або ч.2 ст.284 КПК України або зупинення провадження, не має.

Обвинувальний акт складений у відповідності до вимог ст.291 КПК України, при його затвердженні прокурором дотримано вимог процесуального закону, підстави для його повернення відсутні.

У розумінні положень ст.ст. 314-316 КПК України суд у підготовчому судовому засіданні не може досліджувати та вивчати матеріали кримінального провадження, а може лише перевіряти отриманий від сторони обвинувачення обвинувальний акт на відповідність вимогам ст. 291 КПК України, інші визначені кодексом дії.

Вивчення та перевірка письмових доказів та документів виконується судом на підставі клопотання сторін у визначеному КПК України порядку під час судового розгляду.

Вирішення питань пов`язаних із залученням потерпілої сторони під час досудового розслідування, а також інших питань пов`язаних із допустимістю тих чи інших доказів або документів не вирішується під час підготовчого судового засідання.

Процесуальний статус Запорізької обласної державної адміністрації буде предметом дослідження та оцінка йому буде надана в ході подальшого судового розгляду з врахуванням матеріалів досудового розслідування, які на даний час суд дослідити не в змозі, а тому вказана обставина не може бути підставою для повернення обвинувального акту.

В обвинувальному акті прокурором зазначено розмір завданої шкоди та вказано кому саме завдану таку шкоду, а питання чи завдано такої шкоди, її розмір та обґрунтування не може бути предметом дослідження під час підготовчого провадження і має доводитися стороною обвинувачення під час безпосереднього дослідження доказів на стадії судового розгляду.

За таких обставин, суд приходить до висновку про необхідність призначення даного кримінального провадження до судового розгляду.

Зазначене судове засідання з урахуванням принципу гласності та відкритості судового провадження слід проводити відкрито, обмеження щодо цього, передбачені ч.2 ст.27 КПК України, відсутні.

Відповідно до ч. 2 ст. 31 КПК України, кримінальне провадження в суді першої інстанції щодо злочинів, за вчинення яких передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк більше десяти років, здійснюється колегіально судом у складі трьох суддів лише за клопотанням обвинуваченого.

Враховуючи, після роз`яснення положень ст. 31 КПК України обвинуваченому ОСОБА_4 , клопотань про здійснення колегіального розгляду кримінального провадження від обвинуваченого не надійшло, суд приходить до висновку, що розгляд даного кримінального провадження слід проводити суддею одноособово.

Коло осіб, які беруть участь, у судовому розгляді є наступним: прокурор, представник потерпілого, обвинувачений, захисники.

Клопотань від сторін щодо витребування документів, виклику свідків під час підготовчого судового засідання не надійшло.

Прокурор звернувся із позовною заявою в інтересах держави в особі Запорізької обласної державної адміністрації. Прокурор вважає, що злочинними діями обвинуваченого завдано збитків державі, а тому вважає це підставою для подачі ним позовної заяви і просить прийняти позов до розгляду.

У підготовчому судовому засіданні 06.11.2025 року представники Запорізької обласної державної адміністрації ОСОБА_6 та ОСОБА_7 не підтримали позовну заяву і зазначили, що дійсно було подано заяву про визнання потерпілим, проте ознайомившись з матеріалами кримінального провадження було встановлено, що Запорізька обласна державна адміністрація не є потерпілим від кримінального правопорушення чи цивільним позивачем у кримінальному провадженні, заявляти чи підтримувати цивільний позов не буде, оскільки збитків Запорізькій обласній державній адміністрації не завдано. Про ці обставини було повідомлено слідчого ще під час досудового розслідування відповідним листом, на який відповідь отримано не було, а було отримано судову повістку про виклик у судове засідання.

Захисник та обвинувачений заперечили щодо прийняття позовної заяви, захисник вважав, що прокурор не довів наявність підстав для представництва прокурором.

Вивчивши цивільний позов, заявлений прокурором, суд дійшов такого висновку.

Згідно ч. 1 ст. 55 КПК України потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди, а також юридична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової шкоди.

Вирішення питань пов`язаних із залученням потерпілої сторони під час досудового розслідування, а також інших питань пов`язаних із допустимістю тих чи інших доказів або документів не вирішується під час підготовчого судового засідання.

Відповідно до ст. 61 КПК України, цивільним позивачем у кримінальному провадженні є фізична особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно-небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди та яка в порядку, встановленому цим Кодексом, пред`явила цивільний позов.

Згідно зі ст. 62 КПК України цивільним відповідачем у кримінальному провадженні може бути фізична особа, яка в силу Закону несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану злочинними діями (бездіяльністю) обвинуваченого та до якої пред`явлено цивільний позов в порядку, встановленому цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 128 КПК України, особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до обвинуваченого.

Відповідно до ч. 4 ст. 128 КПК України, форма та зміст позовної заяви повинні відповідати вимогам, встановленим до позовів, які пред`являються у порядку цивільного судочинства.

За змістом ч.3 ст.128 КПК України цивільний позов в інтересах держави пред`являється прокурором.

Прокурор, який пред`являє цивільний позов у кримінальному провадженні, повинен обґрунтувати наявність підстав для здійснення представництва інтересів громадянина або держави в суді, передбачених ч.4 ст.23 Закону України «Про прокуратуру».

Прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу (ч.3 ст.23 Закону України «Про прокуратуру»).

Як підставу для звернення з позовом в інтересах Запорізької обласної державної адміністрації прокурор зазначив те, що Запорізька обласна державна адміністрація не здійснює належний захист інтересів держави, не використовує надані їй повноваження щодо стягнення шкоди, що призвело до не поповнення надходжень до обласного бюджету, чим завдається шкода економічним інтересам держави.

З огляду на викладене, цивільний позов містить обґрунтування наявності підстав для здійснення прокурором представництва інтересів держави в суді.

Судом також встановлено, що під час досудового розслідування цивільний позов потерпілим - Запорізькою обласною державною адміністрацією до обвинуваченого ОСОБА_4 не пред`являвся.

Згідно з ч.4 ст.128 КПК України форма і зміст позовної заяви відповідає вимогам, встановленим до позовів, які пред`являються у порядку цивільного судочинства, тому його слід прийняти та розглядати одночасно з кримінальним провадженням.

Відповідно до ч. 2 ст. 61 КПК України права та обов`язки цивільного позивача виникають з моменту подання позовної заяви органу досудового розслідування або суду. Тобто, фактично з моменту пред`явлення цивільного позову в межах кримінального провадження особа визнається цивільним позивачем.

Відповідно до ч. 2 ст. 62 КПК України права та обов`язки цивільного відповідача виникають з моменту подання позовної заяви органу досудового розслідування або суду. Тобто фактично з моменту пред`явлення цивільного позову в межах кримінального провадження обвинувачений, як особа, що несе відповідальність за відшкодування кримінальним правопорушенням шкоди, визнається цивільним відповідачем.

Отже, враховуючи, що в даному провадженні судовий розгляд не розпочато, а прокурор вважає, що кримінальним правопорушенням Запорізької обласній державній адміністрації завдано шкоду, суд вбачає фактичні та правові підстави для прийняття до розгляду заявленого цивільного позову разом з кримінальним провадженням, та надання сторонам процесуального статусу цивільний позивач та цивільний відповідач.

При цьому суд наголошує, що вирішення питань пов`язаних із обґрунтованістю заявленого позову, зокрема і наявністю шкоди, її розмір та обґрунтування не може бути предметом дослідження під час підготовчого провадження і має доводитися цивільним позивачем на стадії судового розгляду, як і підтвердження факту завдання шкоди інтересам держави.

Щодо доводів захисника про повернення цивільного позову прокурору без розгляду суд звертає увагу на таке.

Так, відповідно до вимог ч. 3 ст. 128 КПК України цивільний позов в інтересах держави може бути поданий прокурором у випадках, встановлених законом. Прокурор, який пред`являє цивільний позов у кримінальному провадженні, повинен обґрунтувати наявність підстав для здійснення представництва інтересів громадянина або держави в суді, передбачених Законом України «Про прокуратуру».

Відповідно до ч. 3 ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» прокурор може представляти інтереси держави в суді лише у двох випадках: 1) якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює компетентний орган; 2) у разі відсутності такого органу.

Бездіяльність компетентного органу (нездійснення захисту інтересів держави) означає, що компетентний орган знав або повинен був знати про порушення інтересів держави, мав повноваження для захисту, але не звертався до суду з відповідним позовом у розумний строк. У той же час, прокурор, звертаючись до суду з позовом, повинен обґрунтувати і довести бездіяльність компетентного органу.

Як встановлено у ході підготовчого судового провадження, на стадії досудового розслідування Запорізькою обласною державною адміністрацією, яка достовірно знала про початок здійснення кримінального провадження за фактом заподіяння шкоди державним інтересам, мала повноваження на представництво інтересів держави та здійснення захисту останньої, не було заявлено цивільний позов до ОСОБА_4 , який, згідно з пред`явленим обвинуваченням, своїми діями завдав шкоди інтересам держави.

Так, у відповідності до вимог ч. 3 ст. 128 КПК України прокурор на стадії судового провадження звернувся до суду із цивільним позовом, оскільки в діяннях компетентного органу, який уповноважений представляти інтереси держави та ставати на захист її порушених прав, вбачається бездіяльність, яка полягає у не подачі цивільного позову.

У своїй постанові від 26 травня 2020 року у справі №912/2385/18 (провадження № 12-194гс19) Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку, що прокурору достатньо дотриматися порядку, передбаченого ст. 23 Закону України «Про прокуратуру», і якщо компетентний орган протягом розумного строку після отримання повідомлення самостійно не звернувся до суду з позовом в інтересах держави, то це є достатнім аргументом для підтвердження судом підстав для представництва. Якщо прокурору відомі причини такого незвернення, він обов`язково повинен зазначити їх в обґрунтуванні підстав для представництва, яке міститься в позові. Але якщо з відповіді зазначеного органу на звернення прокурора такі причини з`ясувати неможливо чи такої відповіді взагалі не отримано, то це не є підставою вважати звернення прокурора необґрунтованим.

Крім того, суд звертає увагу, що на у ході підготовчого провадження представники Запорізької обласної державної адміністрації підтвердили, що цивільний позов не заявлявся.

Враховуючи вищевикладене, у ході судового розгляду не встановлено достатньо підстав для повернення цивільного позову прокурору без розгляду.

Враховуючи, що прокурором в порядку, встановленому КПК України та Законом України «Про прокуратуру» заявлено цивільний позов в інтересах держави в особі Запорізької обласної державної адміністрації, вказаний позов подано до початку розгляду справи по суті, його форма та зміст відповідають вимогам, встановленим до позовів, що пред`являються у порядку цивільного судочинства (ч .4 ст. 128 КПК України), тому суд вважає за прийняти його до розгляду, долучити до матеріалів кримінального провадження, розглядати одночасно з кримінальним провадженням.

В підготовчому судовому засіданні 13.11.2025 року прокурором заявлено клопотання про відсторонення обвинуваченого від посади.

У клопотанні прокурозазначив, що ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення ч.5 ст.191 КК України - розтрата чужого майна шляхом зловживання службовою особою своїм службовим становищем, вчинене в умовах воєнного стану в особливо великих розмірах. Кримінальне правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_4 , згідно ст.12 КК України, віднесено до категорії особливо тяжких злочинів, за яке передбачене покарання у вигляді позбавлення волі на строк від семи до дванадцяти років з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років та з конфіскацією майна. Крім того, вказаний злочин, відповідно примітки до ст.45 КК України є корупційним кримінальним правопорушенням.

Необхідність застосування заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді відсторонення від посади обумовлена наступним. Кримінальне правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_4 , безпосередньо пов`язане з виконанням ним посадових обов`язків, покладених на нього у зв`язку із займаною посадою. На даний час ОСОБА_4 обіймає посаду заступника директора Департаменту муніципального управління - начальника управління інфраструктури та благоустрою Запорізької міської ради. При цьому, до ліквідації Департаменту інфраструктури та благоустрою Запорізької міської ради, ОСОБА_4 обіймав посаду директора зазначеного департаменту. Хоча рішенням Запорізької міської ради №?73 від 07.12.2022 Департамент інфраструктури та благоустрою ліквідовано, того ж дня рішенням №?75 від 07.12.2022 утворено новий орган - Департамент муніципального управління Запорізької міської ради. Вказаний новостворений департамент de jure не є правонаступником ліквідованого департаменту, однак de facto, з огляду на положення його статуту та фактичний розподіл функцій, виконує аналогічні завдання і повноваження, що й ліквідований орган. Крім того, у складі новоутвореного департаменту продовжують працювати особи, які раніше обіймали посади у Департаменті інфраструктури та благоустрою, зокрема ті, хто перебував у прямому службовому підпорядкуванні підозрюваному, які наразі беруть участь у цьому кримінальному провадженні в процесуальному статусі свідків. З огляду на викладене, існують обґрунтовані підстави вважати, що перебування ОСОБА_4 на займаній посаді створює наступний ризик: ризик незаконного впливу на свідків та інших учасників кримінального провадження, оскільки підозрюваний наразі займає керівну посаду в органі, який фактично виконує ті ж функції, що й попередній департамент, а працівники, які підпорядковувалися йому раніше, і далі залишаються в його підпорядкуванні.

У сукупності ці обставини свідчать про наявність реальної загрози перешкоджання підозрюваним кримінальному провадженню та зумовлюють необхідність його відсторонення від займаної посади на період досудового розслідування. Застосування заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді відсторонення від посади також обумовлене імперативними положеннями ч.5 ст.65-1 Закону України «Про запобігання корупції», згідно з якими особа, якій повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення у сфері службової діяльності, підлягає відстороненню від займаної посади.

Враховуючи, що ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, пов`язаного з використанням службового становища, його подальше перебування на посаді посилює ризик незаконного впливу на свідків та суперечить вимогам антикорупційного законодавства, що виключає можливість продовження виконання ним посадових обов`язків на період судового розгляду, а тому просить застосувати відносно підозрюваного ОСОБА_4 захід забезпечення кримінального провадження у виді відсторонення від посади заступника директора Департаменту муніципального управління - начальника управління інфраструктури та благоустрою Запорізької міської ради строком на два місяці.

У судовому засіданні захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_5 заперечував проти задоволення клопотання, вважає ризик необґрунтований та не підтверджений, кримінальне провадження № 0000008 було зареєстроване ще 2023р., більше двох років тому. За цей час проводились слідчі та процесуальні дії, у тому числі і в Департаменті ЗМР, допити працівників, виїмки документів у Департаменті тощо. Отже, ОСОБА_4 весь цей час було достеменно відомо про існування цієї кримінальної справи. При цьому, доказів того, що ОСОБА_4 тривалий час впливав раніше або намагається вплинути зараз на свідків чи інших осіб у кримінальному провадженні суду не надано. Зазначена обставина, зокрема, підтверджується ухвалою Запорізького апеляційного суду від 30.07.2025р. у справі 334/5518/24 в зазначено: «Крім того, відомостей про те, що підозрюваний, після обрання у відношенні запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання: переховувався від органу досудового розслідування або суду; намагався знищити або приховати речі чи документи, що можуть бути використані як докази його вини; здійснював незаконний вплив на свідків; перешкоджав кримінальному провадженню іншим чином; вчинив інше кримінальне правопорушення прокурором не надано». Також незрозуміло як ОСОБА_4 , навіть при великому бажанні, буде впливати на свідків, оскільки всі вони вже допитані слідством та попередженні про кримінальну відповідальність за надання завідомо неправдивих показів. Тому намагання ними змінити показання викликає глибокі сумніви. Також, наскільки відомо стороні захисту, жодний з числа працівників департаменту, які були допитані прокурором в рамках даного провадження не дав показання, які б викривали ОСОБА_4 в інкримінованого йому злочину. Таким чином у обвинуваченого в принципі відсутня необхідність здійснювати тиск на цих осіб з метою примушування їх до зміни показів. Крім того, ОСОБА_4 на сьогоднішній день не є директором Департаменту інфраструктури та благоустрою ЗМР, не обіймає керівну посаду, а перебуває на зовсім іншій нїж та яка була на час укладання спірних договорів.

Рішенням Запорізької міської ради № 73 від 07.12.2022р. Департамент інфраструктури та ою ЗМР було припинено шляхом ліквідації, тобто без правонаступництва. Цим же рішенням було затверджено склад та голову ліквідаційної комісії для проведення подальшої ї департаменту ЗМР. Обвинувачений не входить до складу ліквідаційної комісії та не має до її роботи жодного відношення. Таким чином, кримінальне правопорушення у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_4 не пов`язане із виконанням ним обов`язків покладених із займаною на сьогоднішній день, а жоден зі свідків не перебуває в службовому підпорядкуванні.

Також зазначив, що фактично сторона обвинувачення своїм клопотанням намагається поставити ОСОБА_4 в складне фінансове становище, позбавляючи його можливості працювати та отримувати заробітну платню. ОСОБА_4 має двох дітей, одна дитина є неповнолітньою, має на утриманні двох батьків похилого віку: мати ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , має встановлені діагнози: цукровий діабет 2 типу та видалений оперативним шляхом жовчний міхур, батько ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , має встановлені діагнози: тонічна хвороба серця 2 ст., аортальна недостатність 2 ст., мітральна недостатність 1 ст., кардіосклероз з порушенням провідності, видалена оперативним шляхом частина щитовидної залози, пахова грижа, варикозне розширення вен та екзема нижніх кінцівок. Вочевидь, що всі перелічені діагнози та хвороби звичайно потребують як постійних витрат, і постійного медичного нагляду та допомоги. Відсторонення від посади позбавить обвинуваченого можливості утримувати своїх батьків. З огляду на вищевикладене захисникпросить відмовити у задоволенні клопотання.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 підтримав позицію свого захисника. Зазначив, що наразі департамент ліквідовано без правонаступників, він працює в іншому департаменті, де виконує інші посадові функції. Він не має у своєму підпорядкуванні працівників, які підпорядковувалися йому раніше, і далі залишаються в його підпорядкуванні і які є свідками у кримінальному провадженні.

Заслухавши думку сторін кримінального провадження, суд прийшов до наступного висновку.

Згідно ч.2 ст.131 КПК України заходами забезпечення кримінального провадження є: 4) відсторонення від посади.

Згідно ч.3 ст.132 КПК України застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, дізнавач, прокурор не доведе, що: 1) існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження; 2) потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, дізнавача, прокурора; 3) може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, дізнавач, прокурор звертається із клопотанням.

Згідно ч.1,2 ст.154 КПК України відсторонення від посади може бути здійснено щодо особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину. Відсторонення від посади здійснюється на підставі рішення слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження на строк не більше двох місяців. Строк відсторонення від посади може бути продовжено відповідно до вимог статті 158 цього Кодексу.

Згідно ч.1 ст.155 КПК України прокурор, слідчий за погодженням з прокурором має право звернутися до слідчого судді під час досудового розслідування або суду під час судового провадження із клопотанням про відсторонення особи від посади.

Згідно ч.2 ст.155 КПК України у клопотанні зазначаються: 1) короткий виклад обставин кримінального правопорушення, у зв`язку з яким подається клопотання; 2) правова кваліфікація кримінального правопорушення із зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність; 3) виклад обставин, що дають підстави підозрювати особу у вчиненні кримінального правопорушення, і посилання на обставини; 4) посада, яку обіймає особа; 5) виклад обставин, що дають підстави вважати, що перебування на посаді підозрюваного, обвинуваченого сприяло вчиненню кримінального правопорушення; 6) виклад обставин, що дають підстави вважати, що підозрюваний, обвинувачений, перебуваючи на посаді, знищить чи підробить речі і документи, які мають суттєве значення для досудового розслідування, незаконними засобами впливатиме на свідків та інших учасників кримінального провадження або протиправно перешкоджатиме кримінальному провадженню іншим чином; 7) перелік свідків, яких слідчий, прокурор вважає за необхідне допитати під час розгляду клопотання. До клопотання також додаються: 1) копії матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовує доводи клопотання; 2) документи, які підтверджують надання підозрюваному, обвинуваченому копій клопотання та матеріалів, що обґрунтовують клопотання.

Відповідно до ч. 1 ст. 157 КПК України слідчий суддя, суд відмовляє у задоволенні клопотання про відсторонення від посади, якщо слідчий, прокурор не доведе наявність достатніх підстав вважати, що такий захід необхідний для припинення кримінального правопорушення, припинення або запобігання протиправній поведінці підозрюваного чи обвинуваченого, який, перебуваючи на посаді, може знищити чи підробити речі і документи, які мають значення для досудового розслідування, незаконними засобами впливати на свідків та інших учасників кримінального провадження або протиправно перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

Отже, у клопотанні повинні бути викладені конкретні обставини, які дають підстави вважати, що обвинувачений, перебуваючи на посаді, вчинить такі дії, які негативно вплинуть на кримінальне провадження, а на слідчого, прокурора покладається обов`язок доведення існування таких ризиків.

Зертаючись до суду із клопотанням про відсторонення обвинуваченого від посади, прокурор посилається на те, що у разі невідсторонення ОСОБА_4 від займаної посади, обвинувачений матиме можливість впливати на свідків у даному кримінальному провадженні, зокрема на службових осіб, у тому числі на працівників, які підпорядковувалися йому раніше, і далі залишаються в його підпорядкуванні та які є свідками у кримінальному провадженні.

Отже, зазначене клопотання обґрунтоване лише одним ризиком: ризик незаконного впливу на свідків та інших учасників кримінального провадження, як зазначає прокурор, підозрюваний наразі займає керівну посаду в органі, який фактично виконує ті ж функції, що й попередній департамент, а працівники, які підпорядковувалися йому раніше, і далі залишаються в його підпорядкуванні.

Встановлено, що на час вчинення інкримінованого кримінального правопорушення ОСОБА_4 займав посаду директора Департаменту інфраструктури та благоустрою Запорізької міської ради.

Рішенням Запорізької міської ради №?73 від 07.12.2022 припинено шляхом ліквідації Департамент інфраструктури та благоустрою ЗМР.

05.01.2023 року до ЄРДР за № 0000008 внесено відомості про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.191 КК України.

26.03.2025 року проведення досудового розслідування доручено СВ Мелітопольського РУП ГУНП в Запорізькій області.

27.03.2023 року згідно Розпорядження Запорізького міського голови №646 к/тр звільнено ОСОБА_4 27.03.2023 року з посади директора Департаменту інфраструктури та благоустрою ЗМР за переведенням до Департаменту муніципального управління ЗМР.

27.03.2023 року згідно Розпорядження Запорізького міського голови №647 к/тр призначено ОСОБА_4 з 27.03.2023 року за переведенням на вакантну посаду заступника директора департаменту - начальника управління інфраструктури та благоустрою Департаменту муніципального управління ЗМР.

24.06.2025 року ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.191 КК України.

27.06.2025 року ОСОБА_4 повідомлено про зміну раніше повідомленої підозри у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.191 КК України.

01.07.2025 року ухвалою слідчого судді Дніпровського районного суду м. Запоріжжя у справі №334/5518/24 клопотання слідчого СВ Мелітопольського РУП ГУНП в Запорізькій області про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_4 - задоволено частково. Обрано підозрюваному ОСОБА_4 , запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання строком на 60 днів.

30.07.2025 року ухвалою Запорізького апеляційного суду ухвалу слідчого судді Дніпровського районного суду м. Запоріжжя від 18 липня 2025 року, якою залишено без задоволення клопотання слідчого про відсторонення від посади ОСОБА_4 , скасовано.Постановлено нову ухвалу, якою клопотання слідчого про відсторонення особи від посади задоволено.

Відсторонено ОСОБА_4 від посади заступника директора - начальника управління інфраструктури та благоустрою департаменту муніципального управління Запорізької міської ради строком до 22 серпня 2025 року включно.

Разом із тим, з 22.08.2025 ні запобіжний захід, ні відсторонення від посади до обвинуваченого не застосовувалися, що свідчить про необґрунтованість посилання сторони обвинувачення на те, що відсторонення ОСОБА_4 від посади необхідне для запобігання його протиправній поведінці, який, перебуваючи на посаді, може впливати на свідків у даному кримінальному провадженні.

Посилання прокурора на можливість з боку ОСОБА_4 неправомірного впливу на свідків, на думку суду, є лише припущеннями, оскільки після відсторонення від посади протягом майже 3-х місяців з моменту закінчення строку дії попередньої ухвали про відсторонення від посади, ОСОБА_4 вже працює і докази що обвинувачений використовуючи свою посаду намагається тиснути на свідків або його вплив на свідків відсутні, про що також зазначив і прокурор у підготовчому судовому засіданні, вказавши, що будь-які заяви від свідків щодо тиску не надходили. Крім того, під час розгляду вказаного клопотання прокурор не назвав прізвища свідків, які би підпорядковувалися обвинуваченому раніше, і далі залишаються в його підпорядкуванні, незважаючи на ті обставини, що сторона захисту наполягала на тому, що свідків, які би підпорядковувалися обвинуваченому раніше, і далі залишаються в його підпорядкуванні немає.

Також, у ході розгляду стороною обвинувачення не доведено, що з моменту набуття ОСОБА_4 статусу підозрюваного, він здійснював будь-які дії, направленні на перешкоджання встановленню істини у кримінальному провадженні.

У своєму рішенні ЄСПЛ у справі «Клішин проти України» звертав увагу на те, що наявність кожного ризику повинна носити не абстрактний, а конкретний характер та доводитися відповідними доказами. Наявність лише підозри у вчиненні службового злочину та його тяжкість, за недоведеності ризиків, зазначених стороною обвинувачення, не може слугувати безумовною підставою для застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження як відсторонення підозрюваного від посади.

Суд враховує, що займана ОСОБА_4 посада заступника директора департаменту управління інфраструктури та благоустрою департаменту муніципального управління Запорізької міської ради, об`єктивна потреба здійснення організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських заходів щодо забезпечення діяльності департаменту вимагає від нього комунікації з працівниками цієї установи, разом із тим, прокурором у судовому засіданні не доведено наявність можливості прямо або опосередковано впливати на позицію працівників, які підпорядковувалися йому раніше, і далі залишаються в його підпорядкуванні і які є свідками у даному кримінальному провадженні, здійснювати на них тиск/погрожувати/умовляти/прохати тощо з метою домогтися вигідних для себе необхідних свідчень під час судового розгляду.

Інших обставин, які могли б слугувати обґрунтованими підставами для застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження, матеріали судового провадження не містять.

При цьому, при вирішенні такого чуттєвого питання, суд зважує на фундаментальні конституційні права громадян України - право на працю, яке може бути порушено, лише у виключних випадках, при існуванні обставин вказаних в КПК України. Такі обставини прокурором повинні бути доведені.

При цьому суд зазначає, що обвинувачений має конституційне право на працю, раніше не судимий, раніше не притягувався до кримінальної відповідальності, має постійне місце проживання та реєстрації, має міцні соціальні зв`язки, на його утриманні перебуває двоє дітей, одна дитина є неповнолітньою, має на утриманні двох батьків похилого віку: мати ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , має встановлені діагнози: цукровий діабет 2 типу та видалений оперативним шляхом жовчний міхур, батько ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , має встановлені діагнози: тонічна хвороба серця 2 ст., аортальна недостатність 2 ст., мітральна недостатність 1 ст., кардіосклероз з порушенням провідності, видалена оперативним шляхом частина щитовидної залози, пахова грижа, варикозне розширення вен та екзема нижніх кінцівок, досудове розслідування закінчено, справа направлена з обвинувальним актом, тобто стороною обвинувачення зібрано докази на підтвердження вини обвинуваченого.

Згідно зі статтею 43 Конституції України, кожен громадянин має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає, а тому будь-які обмеження щодо реалізації цього права, у тому числі і відсторонення особи від посади під час кримінального провадження, повинно здійснюватися виключно з підстав та у порядку, передбаченому КПК України.

Враховуючи, що стороною обвинувачення не доведено наявності достатніх підстав вважати, що відсторонення ОСОБА_4 від посади необхідне для запобігання незаконними засобами впливати на свідків та інших учасників кримінального провадження, а також те, що ОСОБА_4 на стадії досудового розслідування вже було відсторонено від посади, і прокурором не доведено підстави для застосування зазначеного заходу забезпечення кримінального провадження знов,суд приходить до висновку, що підстави для відсторонення обвинуваченого від посади відсутні, а такий вид заходу забезпечення кримінального провадження не виправдовує ступінь втручання у права та свободи ОСОБА_4 про які йдеться у клопотанні.

Беручи до уваги гарантії невідворотності кримінальної відповідальності за вчинення злочину та презумпцію невинуватості і забезпечення доведеності вини, з огляду на обставини кримінального провадження, суд приходить до висновку, що в даному випадку застосування до обвинуваченого ОСОБА_4 заходу забезпечення кримінального провадження у виді відсторонення від посади не відповідає засадам розумності і пропорційності застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження та не виправдовує такий ступінь втручання у права і свободи даної особи, тобто подане прокурором клопотання про відсторонення обвинуваченого від посади не має правового підґрунття та відсутні підстави обмеження права на працю, гарантованого ст. 43 Конституції Українинаявні підстави, передбачені ч. 1 ст. 157 КПК України для відмови у задоволенні клопотання.

Враховуючи наведене, суд приходить до переконання, що в задоволенні клопотання прокурора слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 27, 128,131, 154-157, 314, 316, 369, 371, 372, 376 КПК України, суд, -

постановив:

Призначити судовий розгляд кримінального провадження №0000008 від 05.01.2023 року за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст. 191 КК України, у відкритому судовому засіданні в залі Вознесенівського районного суду м. Запоріжжя за адресою: м. Запоріжжя, вул. Перемоги, 107-Б на 14 год 00 хвилин 21 листопада 2025 року.

Судовий розгляд проводити суддею одноособово у відкритому судовому засіданні.

Викликати для участі у судовому засіданні учасників кримінального провадження.

Прийняти до розгляду разом з кримінальним провадженням №0000008 від 05.01.2023 року за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст. 191 КК України, цивільний позов прокурора в інтересах держави в особі Запорізької обласної державної адміністрації про стягнення майнової шкоди, завданої вчиненням кримінального правопорушення, надавши сторонам за даним позовом статус цивільного позивача та цивільного відповідача у кримінальному провадженні.

У задоволенні клопотання прокурора групи прокурорів -начальника Приазовського відділу Мелітопольської окружної прокуратури Запорізької області ОСОБА_3 про відсторонення від посади ОСОБА_4 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.191 КК України, відмовити.

Ухвала окремому оскарженню не підлягає.Заперечення проти ухвали можуть бути включені до апеляційної скарги на судове рішення, передбачене частиною першою статті 392 КПК України.

Суддя: ОСОБА_1