КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/824/8224/2025 Суддя-доповідач у суді апеляційної інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 грудня 2025 року Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого судді: ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі судового засідання - ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали провадження за апеляційною скаргою представника власника майна ОСОБА_6 - адвоката ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 11 вересня 2025 року про арешт майна,

за участю:

прокурора ОСОБА_8 ,

представника власника майна ОСОБА_7 ,

в с т а н о в и л а:

Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 11 вересня 2025 рокузадоволено клопотання прокурора Печерської окружної прокуратури міста Києва ОСОБА_9 про арешт майна у кримінальному провадженні №0001078від 20.03.2025 року.

Накладено арешт на наступне майно, котре на праві власності відповідно до інформаційної довідки №442471741 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно належить ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , паспорт громадянина України НОМЕР_2 , виданий 03.11.2004 Жовтневим РВ ХМУ УМВС України в Харківській області, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , а саме:

- АДРЕСА_2 ;

- АДРЕСА_3 ;

- АДРЕСА_4 ;

- АДРЕСА_5 ;

- АДРЕСА_1 ;

- земельна ділянка з кадастровим номером :02:001:0965;

- АДРЕСА_6 , машиномісце НОМЕР_17;

- АДРЕСА_6 , машиномісце НОМЕР_18;

- АДРЕСА_6 , машиномісце НОМЕР_19;

- АДРЕСА_6 , машиномісце НОМЕР_20;

- АДРЕСА_7 ;

- АДРЕСА_6 , машиномісце НОМЕР_21;

- АДРЕСА_8 ;

- АДРЕСА_6 , група нежитлових приміщень 1406,1417;

- АДРЕСА_9 ;

- АДРЕСА_10 , група нежитлових приміщень 2406.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням слідчого судді, представник власника майна ОСОБА_6 - адвокат ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, у якій просить скасувати ухвалу слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 11.09.2025 року та постановити нову ухвалу, якою відмовити у накладенні арешту на майно ОСОБА_6 в межах кримінального провадження №0001078 від 20.03.2025.

В обґрунтування апеляційної скарги апелянт посилається на те, що оскаржувана ухвала слідчого судді була постановлена з порушенням ст. 173 КПК України, а також адвокат вважає вказану ухвалу незаконною та необґрунтованою, оскільки під час її постановлення допущено істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, що перешкодило суду ухвалити законне та обґрунтоване рішення, у зв`язку з чим така ухвала підлягає скасування у відповідності до вимог ч.1 ст. 409 КПК України.

29.10.2025 року на адресу Київського апеляційного суду від адвоката ОСОБА_7 надійшли доповнення до апеляційної скарги, в яких він зазначив, що при ухваленні оскаржуваного рішення, слідчим суддею не взято до уваги той факт, що стороною обвинувачення не доведено наявність обставин, передбачених ч.2 ст. 171 КПК України, що призвело до неповноти судового розгляду та невідповідності висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам справи.

Вважає, що прокурором не доведено обставин, передбачених ч. 3 ст. 132 КПК України.

Так з огляду на зміст матеріалів, долучених стороною обвинувачення до клопотання, вищевказане кримінальне провадження, в межах якого ухвалене оскаржуване рішення, є фактовим. Представник власника майна стверджує, що у межах вказаного кримінального провадження не здійснено жодного повідомлення про підозру, зокрема й відсутнє повідомлення про підозру власнику арештованого майна у вчиненні будь-якого розслідування у кримінальному провадженні кримінальних правопорушень.

Зі змісту клопотання прокурора про накладення арешту на майно від 09.09.2025 р., належне ОСОБА_6 , вбачається, що метою накладення арешту є виключно збереження речових доказів.

При цьому, в обгрунтування накладення зазначених арештів сторона обвинувачення зазначає: «майно набуте за незаконно отримані грошові кошти шляхом реєстрації на вказаних осіб…». У той же час, досудове розслідування здійснюється за фактом вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 146, ч.4 ст.191, ч.3 ст. 212, ч.3 ст. 209, ч.4 ст. 189 КК України, що в силу вимог, передбачених ст. 96-1 КК України свідчить про можливість накладення такого арешту також з метою забезпечення спеціальної конфіскації.

Зміст самого клопотання свідчить, що сторона обвинувачення намагалась обґрунтувати саме необхідність накладення таких арештів з метою забезпечення спеціальної конфіскації в подальшому.

Однак, очевидно, що у сторони обвинувачення відсутні будь-які належні та допустимі докази набуття такого майна за незаконно отримані грошові кошти, останні обґрунтовують необхідність накладення таких арештів лише з метою збереження такого майна, як речових доказів.

Також апелянт звертає увагу суду на те, що на підтвердження відповідності такого арештованого майна критеріям речового доказу, сторона обвинувачення посилається виключно на рапорти та постанову про визнання вказаного майна речовим доказом, що долучена до клопотання.

Разом з тим, у вищевказаній ухвалі слідчим суддею застосований формальний підхід щодо надання оцінки наявності статусу «речового доказу» у вилученого майна.

В ухвалі слідчим суддею не зазначено, чи були стороною обвинувачення встановлені відомості, що мають значення для кримінального провадження безпосередньо на вказаному майні і яке воно має значення для досудового розслідування вказаного кримінального провадження.

Адвокат вважає, що на переконання сторони обвинувачення так званим злочинним періодом, у межах якого, на думку сторони обвинувачення, придбано за рахунок грошових коштів, отриманих злочинним шляхом є з 04.07.2024 по 02.05.2025, у той же час, майно власником придбане в інший період, значно раніше, та за кошти, отримані законним шляхом.

Також зазначає, що долучена стороною обвинувачення постанова про визнання речовими доказами не є належним та допустимим доказом.

Формальне надання стороною обвинувачення тимчасово вилученому майну статусу речових доказів не звільняє сторону обвинувачення від обов`язку довести, що такі предмети дійсно містять відомості, які мають значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, та що їх арешт є необхідним, обгрунтованим і пропорційним у конкретних обставинах справи.

Зважаючи на зміст постанови прокурора, долученої до матеріалів клопотання, посилання на обставини кримінального провадження, зокрема, на ознаки, передбачені ст. 98 КПК України для набуття таким майном об`єктивних ознак речового доказу відсутні, що вказує на її безпідставність з метою створення штучних обставин для необгрунтованого арешту майна.

Представник власника майна зазначає, що слідчим суддею при накладенні арешту на вищевказане майно по тексту ухвали взагалі не було надано будь-якої оцінки наявності обгрунтованої підозри у вчиненні кримінального правопорушення, що є предметом досудового розслідування, та доказам, що її підтверджують, зокрема не вказано, які конкретні матеріали клопотання містять у собі відомості на підтвердження необхідності арешту майна.

Слідчим суддею при постановленні вищевказаної ухвали жодним чином не обгрунтовано, які факти чи обставини дають можливість прийти до висновку, що ОСОБА_6 як власник майна може мати на меті приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження майна, що є предметом клопотання.

Відтак, у зв?язку із відсутністю ризиків, які виправдовують накладення арешту на майно власника - у слідчого судді були відсутні підстави для застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження.

Необхідність розгляду клопотання про арешт майна у відсутності власника майна завжди має бути об`єктивно обгрунтована з метою недопущення порушення права на захист особи та забезпечення змагальності, всебічності судового розгляду та можливості власника майна реалізувати свої процесуальні права в межах розгляду клопотання.

Відповідна необхідність може обумовлюватися наявністю обгрунтованої підозри, що власник майна, в разі повідомлення про наміри накласти арешт на його майно, може сховати, знищити, пошкодити, відчужити майно.

Однак, формального посилання на ч. 2 ст.172 КПК України, як викладено в оскаржуваній ухвалі слідчого судді, не достатньо, враховуючи, що вказана норма передбачає умови, за яких виклик власників майна може не здійснюватися та має бути належним чином та достатньо обґрунтована, зокрема шляхом зазначення конкретних ризиків у поведінці власника майна, що може бути підставою для розгляду клопотання без його участі.

Зазначене призвело до істотного порушення вимог кримінального процесуального законодавства, які обгрунтовує тим, що, всупереч частині першій статті 172 КПК України, власника тимчасово вилученого майна не було повідомлено про розгляд клопотання.

Клопотання та долучені до нього матеріали не містять жодних доказів, що ОСОБА_10 набуто вказані квартири, земельну ділянку, машиномісця та нежитлові приміщення за незаконно отримані доходи.

На противагу цьому, власник майна бажає зазначити, що він, ОСОБА_10 , починаючи з 2012 року, активно здійснює підприємницьку діяльність як фізична особа підприємець з наростаючими обсягами законного доходу протягом останніх тринадцяти років.

Крім цього, батько ОСОБА_6 - ОСОБА_11 , починаючи з 2018 року також здійснює підприємницьку діяльність як ФОП та мав доходи у період з 01.01.2018 по 31.12.2021 року та надає фінансову допомогу своєму синові, що сприяла придбанню нерухомого майна.

В подальшому внаслідок отриманих доходів від підприємницької діяльності, 21 березня 2023 року між ОСОБА_10 та ТОВ «Скайпроджект» укладено договори купівлі-продажу майнових прав на квартиру (Форвардний контракт) за №П/93/T1, №П/94/TI, №П/95/T1 щодо квартир АДРЕСА_11 , АДРЕСА_12 , АДРЕСА_13 відповідно.

В подальшому у зв?язку із виконанням сторонами своїх зобов`язань за вказаними контрактами ОСОБА_6 набуто право власності у встановленому чинним законодавством України порядку на таке нерухоме майно.

Крім цього, у відповідності до виписки з рахунку ОСОБА_6 з АТ «Укргазбанк» підтверджується, що останнім було в повному обсязі сплачено вартість машиномісць за адресою: АДРЕСА_6 за номерами: НОМЕР_17, НОМЕР_18, НОМЕР_19, а також вартість групи нежитлових приміщень 1406, 1417 за адресою: АДРЕСА_6 , що набуті на підставі договору купівлі-продажу деривативу.

Також у відповідності до банківської виписки ФОП ОСОБА_6 з банківського рахунку у АТ КБ «Приватбанк» підтверджуються системні витрати на будівельні матеріали для поліпшення вищевказаного нерухомого майна, що свідчить про реальність набуття та володіння вказаним майном.

Тому, за вищевказаних обставин, є очевидним, що накладення арешту на майно ОСОБА_6 є необгрунтованим, не виправдовує подальше втручання в його права і свободи та грубо порушує його право володіти своїм майном.

Апелянт наголошує на тому, що ОСОБА_6 набуто арештоване майно за доходи, отримані внаслідок його багаторічної підприємницької діяльності та при допомозі його близьких осіб, чому наявні підтвердження з боку податкових органів, банківських установ і правовстановлюючі документи.

Відтак, не відповідає дійсності та є неправдивою і безпідставною теза сторони обвинувачення, що ОСОБА_6 може бути задіяний будь-яким чином у розслідуваній злочинній схемі з легалізації незаконно набутих грошових коштів і вказане нерухоме майно набуте за кошти, отримані злочинним шляхом.

26.11.2025 року на адресу Київського апеляційного суду від адвоката ОСОБА_7 надійшли доповнення до апеляційної скарги, в яких він зазначив, що в клопотанні та долучених до нього матеріалах відсутні докази того, що ОСОБА_6 набуто вказані квартири, земельну ділянку, машиномісця та нежитлові приміщення за незаконно отримані доходи, а висновок експерта не містить жодних відомостей щодо власника.

В судове засідання не з`явився власник майна, про дату, час та місце судового засідання його повідомлено у встановленому законом порядку, тому колегія суддів вважає за можливе розглянути дану справу за відсутності власника майна, що не суперечить положенням ч. 4 ст. 405 КПК України.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника власника майна ОСОБА_6 - адвоката ОСОБА_7 , який підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити, заперечення прокурора ОСОБА_8 , дослідивши матеріали, які надійшли з суду першої інстанції, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Як вбачається з матеріалів судового провадження, Печерською окружною прокуратурою м. Києва здійснюється процесуальне керівництво досудовим розслідуванням у кримінальному провадженні № 0001078 від 20.03.2025 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 146, ч. 4 ст. 191, ч. 3 ст. 212, ч. 3 ст. 209, ч. 4 ст. 189 КК України.

Здійснення досудового розслідування у вказаному кримінальному провадженні доручено слідчим слідчого відділу Печерського управління поліції Головного управління Національної поліції в місті Києві.

Окрім цього, Печерською окружною прокуратурою м. Києва надано доручення до Головного управління Служби безпеки України у м. Києві та Київській області щодо проведення слідчих (розшукових) дій у даному кримінальному провадженні.

Досудове розслідування у вказаному вище кримінальному провадженні здійснюється за фактом злочинної діяльності групи осіб, зокрема, котра полягала у заволодінні, привласненні грошових коштів в умовах дії воєнного стану, державних та комунальних підприємств, установ та організацій під час виконання укладених договорів з підконтрольними вказаній групі осіб суб`єктами господарської діяльності реального сектору економіки за завищеними цінами за результатами проведених публічних закупівель, та подальшим виведенням отриманих грошових коштів у тіньовий сектор економіки шляхом їх перерахування на банківські рахунки суб`єктів господарської діяльності з ознаками «фіктивності» за удаваними правочинами, які перебували під контролем зазначеної групи осіб, з метою подальшої легалізації (відмивання) майна, одержаного злочинним шляхом.

Окрім цього, зазначена група осіб налагодили діяльність протиправного механізму, направленого на систематичне, умисне ухилення від сплати податків, шляхом невнесення до податкових декларацій низки підконтрольних суб`єктів господарської діяльності, зокрема, ТОВ «ІМПОРТ СТАРТ ПЛЮС» () відомостей про суми отриманих грошових коштів від продажу ввезеного (імпортованого) на митну територію України товару на користь контрагентів-покупців, що призвело до ненадходження до Державного бюджету коштів у вигляді податку на додану вартість на загальну суму 21 193 032 грн., зазначені грошові кошти в подальшому перераховувалися на банківські рахунки підконтрольних вказаній групі осіб суб`єктам господарської діяльності з ознаками «фіктивності» за удаваними правочинами з метою подальшої легалізації (відмивання) майна одержаного злочинним шляхом.

З поміж іншого, особи яких організатори злочинного механізму залучили до протиправної діяльності за попередньою змовою групою осіб в умовах дії воєнного стану під приводом повернення грошових коштів, отриманих від злочинної діяльності, вимагали та отримали від потерпілого грошові кошти, які останній перерахував на вказані ними банківські рахунки, при цьому утримуючи потерпілого проти його волі, чим фактично позбавили його волі. В ході здійснення досудового розслідування встановлено, що організаторами злочинного механізму переслідуючи на меті незаконне збагачення, шляхом вчинення дій направлених на систематичне, умисне ухилення від сплати податків, а також у набутті, володінні, використанні та розпорядженні майном, щодо якого фактичні обставини свідчать про його одержання злочинним шляхом, внаслідок здійснення фінансових операцій та вчинення дій, спрямованих на приховування, маскування походження такого майна та джерела його походження, що вчинено особою, яка знала, що таке майно прямо чи опосередковано, повністю чи частково одержано злочинним шляхом, залучено низку осіб, яким визначено їх функції у вказаній незаконній діяльності.

Наразі встановлено, що ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на виконання спільного злочинного плану разом з організаторами протиправного механізму зареєстрував, зокрема ТОВ «ІМПОРТ СТАРТ ПЛЮС» та відкрив рахунки у банківських установах для здійснення, начебто, господарської діяльності.

В подальшому зазначена група осіб разом з ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , для досягнення спільної злочинної мети почали використовувати банківські рахунки та реквізити зазначеного суб`єкта господарської у діяльності протиправного механізму.

Відповідно до постанови процесуального керівника у даному кримінальному провадженні, призначено проведення аналітичного дослідження фінансово-господарської діяльності низки юридичних осіб, задіяних в протиправній оборудці, зокрема, ТОВ «ІМПОРТ СТАРТ ПЛЮС».

Висновком аналітичного дослідження, проведеного спеціалістами Департаменту запобігання фінансовим операціям, пов`язаних з легалізацією доходів, одержаних злочинним шляхом Державної податкової служби України №225/99-00-08-02-01-20/45297727 від 01.08.2025 встановлено, що ТОВ «ІМПОРТ СТАРТ ПЛЮС» в період з 18.12.2023 по 31.07.2025 оформило вантажно-митні декларації з імпорту товарів на загальну фактурну вартість 141 676 085,80 грн., окрім цього в період з 10.06.2024 по 31.07.2025 зазначений суб`єкт господарської діяльності зареєстрував накладні на реалізацію товарів, робіт та послуг на митній території України на загальну суму 178 645 494,58 гривень.

Також, відповідно до вищевказаного аналітичного дослідження ТОВ «ІМПОРТ СТАРТ ПЛЮС» у період з 04.07.2024 по 02.05.2025, отримало на свої банківські рахунки від контрагентів-покупців у якості оплати за товари, роботи, послуги грошові кошти на загальну суму 127 158193 грн., без відповідної реєстрації податкових накладних в ЄРПН та без відображення їх в податковому та бухгалтерському обліку, що призвело до заниження ТОВ «ІМПОРТ СТАРТ ПЛЮС» обсягу постачання на суму 105 965 161 грн. та заниження ПДВ від даних фінансово-господарських операцій на суму 21 193 032 гривень.

Окрім цього, у зазначеному вище аналітичному дослідженні вказано, що фінансові операції з перерахування ТОВ «ІМПОРТ СТАРТ ПЛЮС» коштів на адресу ТОВ «ЛАНБЕСТ ПРО» (), ТОВ «ВЕТТЕХНОЛОГІЇ» (), ТОВ «ПРОЛЕНД 24» (), ТОВ «УКРКОНСАЛТИНГ+» (), ТОВ «СТАНОВ ЛТД» (), ТОВ «ЕКО ТОП» (), ТОВ «ПРОМБУД СТРОЙ» (), ТОВ «ГАРАНТСПЕЦДЕТАЛЬ 23» () у якості оплати за товари, роботи, послуги на загальну суму 35 442 025 грн. без відображення в податковому та бухгалтерському обліку є сумнівними фінансовими операціями та мають ознаки легалізації (відмивання) доходів, одержаних злочинним шляхом.

Згідно з отриманими матеріалами в ході здійснення досудового розслідування, висновком аналітичного дослідження №225/99-00-08-02-01-20/45297727 від 01.08.2025, а також інформацією наданою Головним управлінням Служби безпеки України у м. Києві та Київській області встановлені наступні підконтрольні організаторам злочинного механізму суб`єкти господарської діяльності, банківські рахунки та реквізити яких використовувалися у протиправній діяльності, а саме: ТОВ «Буд транс альянс лоджистик» (), ТОВ «Будпостач груп» (), ТОВ «ДК Агро інвест ФГ» (), ТОВ «ДСТС» () ПП «ДТЕК» (), ТОВ «НВК Східбуд» (), ТОВ «Нетлідс» (), ТОВ «Смартлогістик» (), ТОВ «Алюмтрейдінг» (), ТОВ «Буд топ груп» (), ТОВ «Будівельна група «Житлобудпроект» (), ТОВ «Будівельна компанія «Арат» (), ТОВ «Грінкомерс» (), ТОВ «Івертеп» (), ТОВ «Лагар трейд» (), ТОВ «Марконтрол» (), ТОВ «Охоронна фірма Бізон» (), ТОВ «ПММ-2024» (), ТОВ «Реплайн» (), ТОВ «СП Украгроторг» (), ТОВ «АДС» (), ТОВ «Алюметпром» (), ТОВ «Бакалея плюс» (), ТОВ «БГ «Євро стандарт» (), ТОВ «Бізнес квантум» (), ТОВ «Білдфлоу» (), ТОВ «Буд строй постач» (), ТОВ «Будівельна компанія М»(), ТОВ «Вілс компані» (), ТОВ «ВТС» (), ТОВ «Грінекосервіс Україна» (), ТОВ «Дамиріс» (), ТОВ «Дстрейд-інком» (), ТОВ «Дінас торг» (), ТОВ «ЗТР3» (), ТОВ «Імпорт рітейл» (), ТОВ «Компанія крентон Україна» (), ТОВ «Консалтинг оіл» (), ТОВ «ЛСК Будстрой» (), ТОВ «Магнітуда» (). ТОВ «Манаус-трейд» (), ТОВ «Маркс холд» (), ТОВ «Мегарітейл» (), ТОВ «Метопттрейд» (), ТОВ «Міжнародна будівельна група» (), ТОВ «Мітформ» (), ТОВ «НК магнат трейд» (), ТОВ «Охоронна агенція «Сапсан» (), ТОВ «Охоронна компанія «Фуріон Вест» (), ТОВ «Південь Логістик Груп» (), ТОВ «ПММ-2024» (), ТОВ «Прометей траст» (), ТОВ «Рекламне агенство «Роял Шарк» (), ТОВ «Реновація-лід» (), ТОВ «Сан-Корн» (), ТОВ «СДН-Політрейд» (), ТОВ «Сімпродукт» (), ТОВ «Укрліт Жальгіріс 8» (), ТОВ «Джиллі Глобал» (), ТОВ «Еволютек» (), ТОВ «НВП Век-тор» (), TOB «Електронбуд-сервіс» (), ТОВ «Трансзахід» (), ФОП ОСОБА_13 (РНОКПП НОМЕР_3 ), ТОВ «НВП Брок Сервіс Центр» (код 36454697 ЄДРПОУ), ТОВ «Амікус Інвест» (код 40881624 ЄДРПОУ), ТОВ «Будком-ніко» (), ТОВ «Інтер буд Україна» (), ТОВ «СТ-Агро» (), ТОВ «Тіберіум» (), ТОВ «Автогрант центр» (), ТОВ «Мелтнер стронг» (), ТОВ «Моторс Групп Корпорейшн» (), ТОВ «Адамсстрой» (), ТОВ «Імпорт рітейл» (код ЄДРПОУ, ТОВ «Аграрна столиця» (), ТОВ «Клоквер макс» (код ЕДРПОУ 45146581), ТОВ «Лайтнем прогрес» (), ТОВ «Сомерстаун» (), ТОВ «ЛАНБЕСТ ПРО» (), ТОВ «ВЕТТЕХНОЛОГІЇ» (), ТОВ «ПРОЛЕНД 24» (), ТОВ «УКРКОНСАЛТИНГ+» (), ТОВ «СТАНОВ ЛТД» (), ТОВ «ЕКО ТОП» (ЄДРПОУ» 37283164), ТОВ «ПРОМБУД СТРОЙ» (), ТОВ «ГАРАНТСПЕЦДЕТАЛЬ 23» (), ТОВ «Битум пром» (коД ), ТОВ «Імпорт старт логістик» (), ТОВ «Імпорт-транс» (), ТОВ «Лекон торг» (), ТОВ «Інтер Лоджистик» (), ТОВ «Фаст імпорт трейд» (), ТОВ «Гардапром» (), ТОВ «Пром постач Україна» (), ТОВ «Лайтбілдінг» (), ТОВ «Голденбау» (), ТОВ «ВП «Анод» (), ТОВ «Клеймер скіл» (), ТОВ «Агро Трейд Майстер» (), ТОВ «Піон грейн груп» (), ТОВ «Трипілля агро+» (), ТОВ ТОВ «Хутро плюс» (), ТОВ «Альтернатів енерджі сорсес компані» (), ТОВ «ПФК Содружество» (), ТОВ «Надежда» (), ТОВ «Корсім флекс» (), ТОВ «Вторсім-флекс» (), ТОВ «Вторсим-трейд» (), ТОВ «Корсім-трейд» (), ТОВ «Пластик Еко» (), ТОВ «Ферумбрухт» (), ТОВ «Проспекшн індастрі» (), ТОВ «Укрснаб плюс» (), ТОВ «Вид 500» (), ТОВ «Сталь груп спектр» (), TOB «Консалтингова компанія центр медіації та партнерства» ().

Під час здійснення слідчих (розшукових) дій, вивчення розсекречених матеріалів негласних слідчих (розшукових) дій, а також отриманих доказів під час проведених обшуків за місцями проживання організаторів злочинного механізму, офісних приміщеннях та автомобілях, котрі останні використовували у своїй протиправній діяльності, встановлено додаткове коло осіб, яких залучено до протиправної оборудки, зокрема і тих, яких організатори злочинного механізму залучили з числа членів своїх родин, а також третіх осіб з метою приховування та маскування майна, набутого за незаконно отримані грошові кошти, шляхом реєстрації на зазначених осіб прав власності на рухоме та нерухоме майно.

На виконання наданого доручення Печерською окружною прокуратурою м. Києва, з Головного управління Служби безпеки України у м. Києві та Київській області надійшла відповідь, згідно з якою встановлено осіб, на ім`я яких реєструвалися права власності на рухоме та нерухоме майно, яке набуте за грошові кошти отримані злочинним шляхом, а саме:

1) ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_4 , паспорт громадянина України НОМЕР_5 , виданий 22.08.2014 Балаклійським РС ГУ ДМС України в Харківській області, зареєстрована за адресою: АДРЕСА_14 .

Згідно інформаційної довідки № 442471701 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , належать земельні ділянки, які знаходяться у с. Дмитрівка, Бучанського р-н., Київської області з кадастровими номерами: :09:004:0265; :09:004:0266 та :09:004:0268.

2) ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПІ НОМЕР_6 , паспорт громадянина України НОМЕР_7 , виданий 14.12.1999 Червонозаводським РВ УМВС України в Харківській області, зареєстрована за адресою: АДРЕСА_15 .

Згідно інформаційної довідки N? 442471712 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , належить:

- квартира АДРЕСА_16 ;

- квартира АДРЕСА_17 ;

- квартира АДРЕСА_18 ;

- машиномісце НОМЕР_22 по АДРЕСА_19 ;

- машиномісце НОМЕР_23 в цокольному поверсі житлового будинку АДРЕСА_20 ;

- машиномісце НОМЕР_24 цокольного поверху в житловому будинку АДРЕСА_21 ;

- нежитлове приміщення № 2, 10-го поверху в житловому будинку літ. "А-17" по АДРЕСА_19 .

3) ОСОБА_16 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_8 , паспорт громадянина України НОМЕР_9 , виданий 09.09.2004, зареєстрована за адресою: АДРЕСА_22 .

Згідно інформаційної довідки № 442482725 з державного реєстру речових прав на нерухоме майно ОСОБА_16 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , належить:

- машиномісце 1-го поверху НОМЕР_25 в літ. "А-17-21", за адресою: АДРЕСА_23 ;

- АДРЕСА_24 ;

- АДРЕСА_25 ;

- АДРЕСА_25 .

Окрім цього, відповідно до інформації наданої з РСЦ ГСЦ МВС в Київській та Чернігівській областях, ОСОБА_16 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , на праві власності належить транспортний засіб Land Rover Range Rover, НОМЕР_26 з д.н.з НОМЕР_10 та транспортний засіб GMS Yukon, VIN 1GKS2DKL3MR306794 3 д.н.з НОМЕР_11 .

4) ОСОБА_17 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , РНОКПП НОМЕР_12 , паспорт громадянина України НОМЕР_13 , виданий 22.12.1997 Балаклійським РВ УМВСУ в Харківській області, зареєстрована за адресою: АДРЕСА_26 .

Згідно інформаційної довідки № 442471712 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно ОСОБА_17 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , належить:

- АДРЕСА_14 ;

- земельна ділянка з кадастровим номером :00:000:1349;

- земельна ділянка з кадастровим номером :00:006:0240;

- земельна ділянка з кадастровим номером :00:006:0005;

- АДРЕСА_27 (кадастровий номер земельної ділянки :00:006:0004);

- АДРЕСА_26 (кадастровий номер земельної ділянки :00:006:0011).

5) ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , паспорт громадянина України НОМЕР_14 , виданий 03.11.2004 Жовтневим РВ ХМУ УМВС України в Харківській обл., зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .

Згідно інформаційної довідки №442471741 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , належить:

- АДРЕСА_2 ;

- АДРЕСА_3 ;

- АДРЕСА_4 ;

- АДРЕСА_5 ;

- АДРЕСА_1 ;

- земельна ділянка з кадастровим номером :02:001:0965;

- АДРЕСА_6, машиномісце НОМЕР_17;

- АДРЕСА_6, машиномісце НОМЕР_18;

- АДРЕСА_6, машиномісце НОМЕР_19;

- АДРЕСА_6, машиномісце НОМЕР_20;

- АДРЕСА_6 , машиномісце НОМЕР_29;

- АДРЕСА_6 , машиномісце НОМЕР_30;

- АДРЕСА_6, машиномісце НОМЕР_31;

- АДРЕСА_6 , група нежитлових приміщень 1406,1417;

- АДРЕСА_6 , машиномісце НОМЕР_32;

- АДРЕСА_10 , група нежитлових приміщень 2406.

Відповідно до інформації Головного управління Служби безпеки України у м. Києві та Київській області, наданої на виконання доручення прокурора у кримінальному провадженні, встановлено юридичні особи, які підконтрольні організаторам злочинного механізму та на які зареєстровані права власності на наступні об`єкти рухомого та нерухомого майна, а саме:

- ТОВ «Обслуговуючий кооператив «Курортний 99» (), якому згідно інформаційної довідки №442471771 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, належать земельні ділянки з наступним кадастровими номерами, а саме: :09:004:0267 та :09:004:0205.

- ТОВ «Сталь груп спектр», (), якому згідно інформаційної довідки №442471790 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, належать приміщення (група приміщень) 147, 226-1, які знаходяться у буд. 20 по вул. Предславинській у м. Києві.

Також, відповідно до інформації наданої з РСЦ ГСЦ МВС в Київській та Чернігівській областях, ТОВ «Сталь груп спектр» на праві власності належить транспортний засіб Audi RS6, НОМЕР_28 з д.н.з НОМЕР_15 .

- ТОВ «Консалтингова компанія центр медіації та партнерства» (), якому згідно інформаційної довідки №442471798 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, належить група нежитлових приміщень 1403, 1412, 1413, 1415, 1416, які знаходяться у буд. 20-Б по вул. Предславинській у м. Києві.

Окрім цього, відповідно до інформації наданої з РСЦ ГСЦ МВС в Київській та Чернігівській областях, ТОВ «Консалтингова компанія центр медіації та партнерства» на праві власності належить транспортний засіб Land Rover Range Rover, НОМЕР_27 з д.н.з НОМЕР_16 .

Попередня правова кваліфікація кримінальних правопорушень (злочинів), за якими в межах даного кримінального провадження повідомлено про підозру організаторів та залучених ними осіб до діяльності протиправного механізму, ч. 3 ст. 212, ч. 3 ст. 209, ч. 2 ст. 146, ч. 4 ст. 189 КК України, які відповідно до ст. 12 КК України віднесено до категорії нетяжких, тяжких та особливо тяжких злочинів, зокрема, санкція ч. 3 ст. 209 КК України, передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від 8 до 12 років з позбавленням права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю на строк до трьох років та з конфіскацією майна.

Наразі, необхідним вбачається накладення арешту на майно, яке на праві власності належить: ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_16 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , ОСОБА_17 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_18 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , ТОВ «Обслуговуючий кооператив «Курортний 99», ТОВ «Сталь груп спектр», ТОВ «Консалтингова компанія центр медіації та партнерства», оскільки у сторони обвинувачення наявні обґрунтовані підстави вважати, що права власності на майно, якими володіють вищевказані фізичні та юридичні особи, набуті з метою приховування та маскування фактичних володільців майна з числа організаторів злочинного механізму.

Постановою прокурора від 09.09.2025 року вказане майно було визнано речовим доказом у кримінальному провадженні.

09.09.2025 року прокурор Печерської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_9 звернувся до слідчого судді Печерського районного суду м. Києва з клопотанням про арешт майна у кримінальному провадженні №0001078 від 20.03.2025 року.

Клопотання обґрунтоване з посиланням на те, що на підставі ст. 98 КПК України, рухоме та нерухоме майно, яке перебуває на праві власності у ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_16 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , ОСОБА_17 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_18 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , ТОВ «Обслуговуючий кооператив «Курортний 99», ТОВ «Сталь груп спектр», ТОВ «Консалтингова компанія центр медіації та партнерства», відповідно до постанови, винесеної процесуальним керівником у даному кримінальному провадженні, визнано речовим доказом.

У зв?язку з чим необхідним вбачається накладення арешту на майно, вищевказаних фізичних та юридичних осіб, з метою збереження речових доказів у кримінальному провадженні та недопущення продовження здійснення злочинних дій, направлених на легалізацію (відмивання) майна, одержаного злочинним шляхом.

Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 11 вересня 2025 рокузадоволено клопотання прокурора Печерської окружної прокуратури міста Києва ОСОБА_9 про арешт майна у кримінальному провадженні №0001078від 20.03.2025 року.

Накладено арешт на наступне майно, котре на праві власності відповідно до інформаційної довідки №442471741 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно належить ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , паспорт громадянина України НОМЕР_2 , виданий 03.11.2004 Жовтневим РВ ХМУ УМВС України в Харківській області, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , а саме:

- АДРЕСА_2 ;

- АДРЕСА_3 ;

- АДРЕСА_4 ;

- АДРЕСА_5 ;

- АДРЕСА_1 ;

- земельна ділянка з кадастровим номером :02:001:0965;

- АДРЕСА_6 , машиномісце НОМЕР_17;

- АДРЕСА_6 , машиномісце НОМЕР_18;

- АДРЕСА_6 , машиномісце НОМЕР_19;

- АДРЕСА_6 , машиномісце НОМЕР_20;

- АДРЕСА_7 ;

- АДРЕСА_6 , машиномісце НОМЕР_21;

- АДРЕСА_8 ;

- АДРЕСА_6 , група нежитлових приміщень 1406,1417;

- АДРЕСА_9 ;

- АДРЕСА_10 , група нежитлових приміщень 2406.

Із висновками слідчого судді суду першої інстанції в частині накладення арешту на майно, котре на праві власності відповідно до інформаційної довідки №442471741 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно належить ОСОБА_6 , а саме: АДРЕСА_2 ; АДРЕСА_3 ; АДРЕСА_4 ; АДРЕСА_6 , машиномісце НОМЕР_17; АДРЕСА_6 , машиномісце НОМЕР_18; АДРЕСА_6 , машиномісце НОМЕР_19; АДРЕСА_28 ; АДРЕСА_7 ; АДРЕСА_6 , машиномісце НОМЕР_21; АДРЕСА_8 ; АДРЕСА_6 , група нежитлових приміщень 1406,1417; АДРЕСА_9 ; АДРЕСА_10 , група нежитлових приміщень 2406, з метою їх збереження як речових доказів, погоджується і колегія суддів апеляційної інстанції.

Задовольняючи дане клопотання, подане в межах кримінального провадження №0001078 від 20.03.2025 року, за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 146, ч.4 ст. 191, ч.3 ст. 212, ч.3 ст. 209, ч.4 ст. 189 КК України та накладаючи арешт на вищевказане майно, слідчий суддя виходив з наявності передбачених ст. 170 КПК України підстав для накладення арешту на вказане майно, з метою його збереження як речового доказу у вказаному кримінальному провадженні.

При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Зокрема, при вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та справедливого рішення слідчий суддя, згідно ст. ст. 94, 132, 173 КПК України, повинен врахувати правову підставу для арешту майна, можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні або застосування щодо нього конфіскації, в тому числі і спеціальної, наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також наслідки арешту майна для підозрюваного, третіх осіб.

Відповідні дані мають міститися і у клопотанні слідчого чи прокурора, який звертається з проханням арештувати майно, оскільки відповідно до ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, будь-яке обмеження права власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.

Згідно усталеної практики Європейського Суду з прав людини в контексті вищевказаних положень, володіння майном повинно бути законним (див. рішення у справі «Іатрідіс проти Греції» [ВП], заява № 31107/96, п. 58, ECHR 1999-II). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (див. рішення у справі «Антріш проти Франції», від 22 вересня 1994 року, Series А № 296-А, п. 42, та «Кушоглу проти Болгарії», заява N 48191/99, пп. 49 - 62, від 10 травня 2007 року). Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (див., серед інших джерел, рішення від 23 вересня 1982 року у справі «Спорронг та Льонрот проти Швеції», пп. 69 і 73, Series A N 52). Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (див., наприклад, рішення від 21 лютого 1986 року у справі «Джеймс та інші проти Сполученого Королівства», n. 50, Series A N 98).

У кожному конкретному кримінальному провадженні слідчий суддя, застосовуючи вид обтяження, в даному випадку арешт майна, має неухильно дотримуватись вимог закону. При накладенні арешту на майно слідчий суддя має обов`язково переконатися в наявності доказів на підтвердження вчинення кримінального правопорушення. При цьому закон не вимагає аби вони були повними та достатніми на цій стадії кримінального провадження, однак вони мають бути такими, щоб слідчий суддя був впевнений у тому, що дані докази можуть дати підстави для пред`явлення обґрунтованої підозри у вчиненні того чи іншого злочину. Крім того, наявність доказів у кримінальному провадженні має давати слідчому судді впевненість в тому, що в даному кримінальному провадженні необхідно накласти вид обмеження з метою уникнення негативних наслідків.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Згідно з ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою, зокрема, і збереження речових доказів.

У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддями вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

У відповідності до ч. 10 ст. 170 КПК України, арешт може бути накладено у встановленому цим КПК порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

Приймаючи рішення в частині накладення арешту на нерухоме майно, що належить ОСОБА_6 , а саме: АДРЕСА_2 ; АДРЕСА_3 ; АДРЕСА_4 ; АДРЕСА_6 , машиномісце НОМЕР_17; АДРЕСА_6 , машиномісце НОМЕР_18; АДРЕСА_6 , машиномісце НОМЕР_19; АДРЕСА_28 ; АДРЕСА_7 ; АДРЕСА_6 , машиномісце НОМЕР_21; АДРЕСА_8 ; АДРЕСА_6 , група нежитлових приміщень 1406,1417; АДРЕСА_9 ; АДРЕСА_10 , група нежитлових приміщень 2406, слідчий суддя місцевого суду зазначених вимог закону дотримався.

Так, задовольняючи в цій частині клопотання прокурора, слідчий суддя прийшов до обґрунтованого висновку про наявність підстав, передбачених ст. 170 КПК України, для накладення арешту на дане нерухоме майно, оскільки в даному кримінальному провадженні воно відповідає критеріям, визначеним в ст. 98 КПК України та визнане речовим доказом постановою прокурора від 09.09.2025 року у даному кримінальному провадженні.

При винесенні ухвали судом, у відповідності до вимог ст. 173 КПК України, були враховані наведені в клопотанні прокурора правові підстави для арешту майна, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, та обґрунтовано задоволено клопотання прокурора про арешт майна в частині його накладення на нерухоме майно, що належить ОСОБА_6 , а саме: АДРЕСА_2 ; АДРЕСА_3 ; АДРЕСА_4 ; АДРЕСА_6 , машиномісце НОМЕР_17; АДРЕСА_29 ; АДРЕСА_30 ; АДРЕСА_28 ; АДРЕСА_7 ; АДРЕСА_6 , машиномісце НОМЕР_21; АДРЕСА_8 ; АДРЕСА_6 , група нежитлових приміщень 1406,1417; АДРЕСА_9 ; АДРЕСА_10 , група нежитлових приміщень 2406, з урахуванням наявних для цього підстав, передбачених ст. 170 КПК України.

Як встановлено під час апеляційного розгляду, слідчий суддя, обґрунтовано, у відповідності до вимог ст.ст. 131-132, 170-173 КПК України, наклав арешт на зазначене вище майно, з тих підстав, що воно у встановленому законом порядку визнано речовим доказом в рамках вказаного кримінального провадження та відповідає критеріям, передбаченим ст. 98 КПК України.

На думку колегії суддів, слідчий суддя під час розгляду клопотання з`ясував всі обставини, з якими закон пов`язує можливість накладення арешту, перевірив співрозмірність втручання у права особи з потребами кримінального провадження.

Статтею 100 КПК України визначено, що на речові докази може бути накладено арешт в порядку ст.ст. 170-174 КПК України та згідно ч.ч. 2, 3 ст. 170 КПК України слідчий суддя накладає арешт на майно, якщо є достатні підстави вважати, що воно відповідає критеріям, визначеним в ч. 1 ст. 98 КПК України.

Тому, з огляду на положення ч.ч. 2, 3 ст. 170 КПК України, майно, яке відповідає критеріям, визначеним у ст. 98 КПК України, повинно вилучатися та арештовуватися незалежно від того, хто його власник, у кого і де воно знаходиться, незалежно від того чи належить воно підозрюваному чи іншій зацікавленій особі, оскільки в протилежному випадку не будуть досягнуті цілі застосування цього заходу - запобігання можливості протиправного впливу (відчуження, знищення, приховання) на певне майно, що, як наслідок, перешкодить встановленню істини у кримінальному провадженні.

З огляду на наведене та враховуючи, що судом першої інстанції ретельно перевірено майно і його відношення до матеріалів кримінального провадження, а також встановлено мету арешту майна відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України, а саме збереження речових доказів, та враховано, що для ефективного розслідування орган досудового розслідування має потребу у збереженні цього майна до встановлення фактичних обставин вчинення злочину, колегія суддів вважає, що слідчий суддя дійшов правильного висновку про наявність правових підстав для задоволення клопотання прокурора та накладення арешту на нерухоме майно, що належить ОСОБА_6 , а саме: АДРЕСА_2 ; АДРЕСА_3 ; АДРЕСА_4 ; АДРЕСА_6 , машиномісце НОМЕР_17; АДРЕСА_6 , машиномісце НОМЕР_18; АДРЕСА_6 , машиномісце НОМЕР_19; АДРЕСА_28 ; АДРЕСА_7 ; АДРЕСА_6 , машиномісце НОМЕР_21; АДРЕСА_8 ; АДРЕСА_6 , група нежитлових приміщень 1406,1417; АДРЕСА_9 ; АДРЕСА_10 , група нежитлових приміщень 2406.

Крім того, матеріали провадження свідчать, що на цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна з метою запобігання зникненню майна, що може перешкодити кримінальному провадженню, а слідчий суддя, в свою чергу, не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї заходів забезпечення кримінального провадження, одним із яких і є накладення арешту на майно.

Відповідно до ч. 10 ст. 170 КПК України, не може бути арештованим майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.

Колегія суддів також звертає увагу, що арешт майна з підстав передбачених ч. 2, 3 ст. 170 КПК України по суті являє собою форму забезпечення доказів і є самостійною правовою підставою для арешту майна поряд з забезпеченням цивільного позову та конфіскацією майна та, на відміну від двох останніх правових підстав, не вимагає оголошення підозри у кримінальному провадженні і не пов`язує особу підозрюваного з можливістю арешту такого майна.

Таким чином, колегія суддів вважає, що слідчий суддя обґрунтовано, всупереч доводів представника власника майна, у відповідності до вимог ст.ст. 132, 170-173 КПК України, наклав арешт на нерухоме майно, що належить ОСОБА_6 , а саме: АДРЕСА_2 ; АДРЕСА_3 ; АДРЕСА_4 ; АДРЕСА_6 , машиномісце НОМЕР_17; АДРЕСА_6 , машиномісце НОМЕР_18; АДРЕСА_6 , машиномісце НОМЕР_19; АДРЕСА_28 ; АДРЕСА_7 ; АДРЕСА_6 , машиномісце НОМЕР_21; АДРЕСА_8 ; АДРЕСА_6 , група нежитлових приміщень 1406,1417; АДРЕСА_9 ; АДРЕСА_10 , група нежитлових приміщень 2406, з метою забезпечення його збереження, врахувавши і наслідки від вжиття такого заходу забезпечення кримінального провадження для інших осіб та забезпечивши своїм рішенням унеможливлення настання наслідків, які можуть перешкоджати кримінальному провадженню.

Незастосування в даному випадку заходу забезпечення кримінального провадження може призвести до втрати доказів у провадженні і таким чином позбавить реалізації мету досудового розслідування та дотримання завдання арешту майна, передбачені ч. 1 ст. 170 КПК України.

Доказів негативних наслідків від застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження, як арешт майна, апелянтом не надано та колегією суддів не встановлено. Слід також зазначити, що накладення арешту є необхідним для збереження майна, оскільки дане майно відповідає критеріям речових доказів, передбаченим ст. 98 КПК України, позаяк може містити відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, і ненакладення арешту дасть можливість для його приховування чи відчуження на користь третьої особи, що позбавить реалізації мету досудового розслідування та дотримання завдання арешту майна, передбачені ч. 1 ст. 170 КПК України.

Твердження апелянта про те, що ОСОБА_6 є добросовісним власником (набувачем) арештованого майна та не має жодного відношення до кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 146, ч.4 ст. 191, ч.3 ст. 212, ч.3 ст. 209, ч.4 ст. 189 КК України та йому не вручалась підозра у даному кримінальному провадженні, не є підставою для скасування ухвали слідчого судді, оскільки у випадку, передбаченому п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Встановлені прокурором фактичні обставини кримінального правопорушення у даному кримінальному провадженні, містять сукупність підстав та розумних підозр вважати майно, яке на праві власності належить ОСОБА_6 , а саме - АДРЕСА_2 ; АДРЕСА_3 ; АДРЕСА_4 ; АДРЕСА_6 , машиномісце НОМЕР_17; АДРЕСА_6 , машиномісце НОМЕР_18; АДРЕСА_6 , машиномісце НОМЕР_19; АДРЕСА_28 ; АДРЕСА_7 ; АДРЕСА_6 , машиномісце НОМЕР_21; АДРЕСА_8 ; АДРЕСА_6 , група нежитлових приміщень 1406,1417; АДРЕСА_9 ; АДРЕСА_10 , група нежитлових приміщень 2406, є необхідним в тому числі і для підтвердження чи спростування факту та обставин вчинення кримінального правопорушення або недопущення продовження здійснення злочинних дій, направлених на легалізацію (відмивання) майна, одержаного злочинним шляхом, тобто можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, що відповідає ознакам, зазначеним в ст. 98 КПК України, що, в свою чергу, згідно ч. 3 ст. 173 КПК України і дає підстави для його арешту як речового доказу з метою збереження.

Слід зауважити і на тому, що досудове розслідування у кримінальному провадженні триває, а органом досудового розслідування здійснюється збирання доказів та встановлення усіх обставин кримінального правопорушення, у тому числі усіх причетних до вказаного кримінального правопорушення осіб.

Твердження апелянта про те, що арештоване майно не є речовим доказом та не відповідає критеріям, встановленим ст. 98 КПК України, є безпідставними, так як прокурором при розгляді клопотання було доведено, що нерухоме майно, що належить на праві власності ОСОБА_6 , а саме: АДРЕСА_2 ; АДРЕСА_3 ; АДРЕСА_4 ; АДРЕСА_6 , машиномісце НОМЕР_17; АДРЕСА_6 , машиномісце НОМЕР_18; АДРЕСА_6 , машиномісце НОМЕР_19; АДРЕСА_28 ; АДРЕСА_7 ; АДРЕСА_6 , машиномісце НОМЕР_21; АДРЕСА_8 ; АДРЕСА_6 , група нежитлових приміщень 1406,1417; АДРЕСА_9 ; АДРЕСА_10 , група нежитлових приміщень 2406, відповідає критеріям, встановленим ст. 98 КПК України, та є речовим доказом, оскільки може містити інформацію, яка має вагоме значення для досудового розслідування та може бути використана як доказ у кримінальному провадженні, відтак висновок слідчого судді про накладення арешту на дане майно відповідає вимогам кримінального процесуального закону та прав ОСОБА_6 , як власника арештованого майна, не порушує.

Колегія суддів звертає увагу, що слідчий суддя на даному етапі провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, не вправі оцінювати докази з точки зору їх належності і допустимості, достатності та взаємозв`язку, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, чи існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення, яка може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження.

Такий висновок цілком узгоджується із правовими позиціями, наведеними у рішеннях Європейського суду з прав людини, зокрема у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» № 14310/88 від 23 жовтня 1994 року суд зазначив, що «факти, які є причиною виникнення підозри не повинні бути такими ж переконливими, як і ті, що є необхідними для обґрунтування вироку чи й просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процесу кримінального розслідування».

У відповідності до змісту ст. 368 КПК України, питання щодо наявності чи відсутності складу кримінального правопорушення в діянні, правильності кваліфікації дій та винуватості особи в його вчиненні, а також оцінка належності та допустимості доказів вирішуються судом під час ухваленні вироку, тобто на стадії судового провадження.

З урахуванням наведеного, доводи апелянта про відсутність будь-яких даних щодо причетності ОСОБА_6 до вчинення кримінальних правопорушень, за якими здійснюється досудове розслідування у цьому кримінальному провадженні, є передчасними та такими, що не є предметом оцінки слідчого судді під час розгляду клопотання про арешт майна.

Сукупність долучених до клопотання слідчого матеріалів та викладені у клопотанні обставини на даному етапі досудового розслідування є достатніми для застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження, як арешт майна.

Разом з тим, колегія суддів вважає обґрунтованими доводи апеляційної скарги представника ОСОБА_6 - адвоката ОСОБА_7 щодо відсутності підстав накладення арешту на нерухоме майно, яке належить ОСОБА_6 , а саме:

- АДРЕСА_5 ;

- АДРЕСА_1 ;

- земельна ділянка з кадастровим номером :02:001:0965.

Чинним Кримінальним процесуальним кодексом України передбачено, що арешт на майно з метою збереження речових доказів можливий, коли існує сукупність розумних підстав і підозр вважати, що таке майно є доказом злочину.

Відповідно до ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддями вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

З матеріалів судового провадження вбачається, що прокурором при зверненні до слідчого судді з клопотанням про арешт майна не в повній мірі дотримані вимоги вищевказаних норм КПК України та Конвенції про захист прав та основоположних свобод в частині його вимог про арешт нерухомого майно, яке належить ОСОБА_6 , а саме за адресою:

- АДРЕСА_5 ;

- АДРЕСА_1 ;

- земельна ділянка з кадастровим номером :02:001:0965.

.

Не зважаючи на те, що органом досудового розслідування визнано речовими доказами нерухоме майно, яке належить ОСОБА_6 , а саме за адресою: - АДРЕСА_5 ; АДРЕСА_1 ; земельна ділянка з кадастровим номером :02:001:0965, прокурором у клопотанні не доведено таку мету накладення арешту на вказане майно, як збереження речових доказів.

Надані суду матеріали не містять даних та доказів, які б давали розумні підстави вважати, що вищевказане нерухоме майно може містити на собі інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, або здобуте злочинним шляхом, як на це посилається прокурор у клопотанні.

На переконання колегії суддів, орган досудового розслідування у розумінні вимог ст. 132 КПК України не надав достатніх і належних доказів тих обставин, на які послався у клопотанні, в якості підстави для накладення арешту на нерухоме майно, що належить ОСОБА_6 , а саме за адресою: АДРЕСА_5 ; АДРЕСА_1 ; земельна ділянка з кадастровим номером :02:001:0965.

Зокрема, слідчий суддя не дав належної оцінки тій обставині, що квартира АДРЕСА_31 , набута у власність ОСОБА_6 ще у 2015 році, тобто задовго до подій, що розслідуються у даному кримінальному провадженні. Дані обставини спростовують доводи прокурора про можливе набуття даного об`єкту нерухомого майна злочинним шляхом.

Щодо нерухомого майна, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_5 , а також земельної ділянки з кадастровим номером :02:001:0965, то ці об`єкти нерухомого майна не перебувають у власності ОСОБА_6 , що підтверджується долученими до матеріалів провадження письмовими доказами, що також спростовує доводи клопотання прокурора у цій частині про необхідність накладення арешту на майно з підстав його здобуття злочинним шляхом.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що арешт на вказане майно не може бути накладено з метою та за обставин, наведених у клопотанні прокурора та ухвалі слідчого судді.

Відповідно ч. 1 ст. 173 КПК України, суд відмовляє у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої 170 КПК України.

Наведене дає колегії суддів підстави вважати, що застосування заходів забезпечення кримінального провадження у виді обмеження права власності ОСОБА_6 на вказані вище об`єкти нерухомого майна здійснено в порушення вимог закону, а отже втручання в право на мирне володіння вказаним майном вказаної особи здійснено без законних на те підстав.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга представника ОСОБА_6 - адвоката ОСОБА_7 підлягає частковому задоволенню, а ухвала слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 11.09.2025 року підлягає скасуванню з постановленням нової ухвали про часткове задоволення клопотання прокурора та накладення арешту на нерухоме майно, що належить ОСОБА_6 , а саме: АДРЕСА_2 ; АДРЕСА_3 ; АДРЕСА_4 ; АДРЕСА_6 , машиномісце НОМЕР_17; АДРЕСА_29 ; АДРЕСА_30 ; АДРЕСА_28 ; АДРЕСА_7 ; АДРЕСА_32 ; АДРЕСА_8 ; АДРЕСА_6 , група нежитлових приміщень 1406,1417; АДРЕСА_9 ; АДРЕСА_10 , група нежитлових приміщень 2406, та відмову у задоволенні іншої частини клопотання прокурора.

Керуючись ст.ст.170-173, 307, 309, 376, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу з доповненнями представника власника майна ОСОБА_6 - адвоката ОСОБА_7 - задовольнити частково.

Ухвалу слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 11 вересня 2025 року, якою накладено арешт на майно, котре на праві власності відповідно до інформаційної довідки №442471741 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно належить ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , паспорт громадянина України НОМЕР_14 , виданий 03.11.2004 Жовтневим РВ ХМУ УМВС України в Харківській обл., зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , а саме:

- АДРЕСА_2 ;

- АДРЕСА_3 ;

- АДРЕСА_4 ;

- АДРЕСА_5 ;

- АДРЕСА_1 ;

- земельна ділянка з кадастровим номером :02:001:0965;

- АДРЕСА_6 , машиномісце НОМЕР_17;

- АДРЕСА_6 , машиномісце НОМЕР_18;

- АДРЕСА_33 ;

- АДРЕСА_6 , машиномісце НОМЕР_20;

- АДРЕСА_6 , машиномісце НОМЕР_29;

- АДРЕСА_6 , машиномісце НОМЕР_30;

- АДРЕСА_6 , машиномісце НОМЕР_31;

- АДРЕСА_6 , група нежитлових приміщень 1406,1417;

- АДРЕСА_6 , машиномісце НОМЕР_32;

- АДРЕСА_10 , група нежитлових приміщень 2406, - скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою клопотання прокурора Печерської окружної прокуратури міста Києва ОСОБА_9 про арешт майна у кримінальному провадженні № 0001078 від 20.03.2025 року - задовольнити частково.

Накласти арешт на нерухоме майно, яке належить ОСОБА_6 , а саме:

- АДРЕСА_2 ;

- АДРЕСА_3 ;

- АДРЕСА_4 ;

- АДРЕСА_6 , машиномісце НОМЕР_17;

- АДРЕСА_6 , машиномісце НОМЕР_18;

- АДРЕСА_34 ;

- АДРЕСА_6 , машиномісце НОМЕР_20;

- АДРЕСА_6 , машиномісце НОМЕР_29;

- АДРЕСА_6 , машиномісце НОМЕР_30;

- АДРЕСА_6 , машиномісце НОМЕР_31;

- АДРЕСА_6 , група нежитлових приміщень 1406,1417;

- АДРЕСА_9 ;

- АДРЕСА_10 , група нежитлових приміщень 2406, з метою збереження речових доказів, шляхом заборони відчуження вищевказаного нерухомого майна.

В задоволенні решти вимог клопотання - відмовити.

Ухвала апеляційного суду відповідно до правил, визначених ч. 4 ст. 424 КПК України є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

______________ ________________ __________________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4