У Х В А Л А

09 грудня 2025 року м. Кривий Ріг

Слідчий суддя Покровського районного суду міста Кривого Рогу ОСОБА_1 , за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кривому Розі клопотання слідчого СВ ВП № 3 КРУП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_3 , погоджене прокурором Криворізької північної окружної прокуратури ОСОБА_4 , внесене у кримінальному провадженні № 0001499 від 13.11.2025 за ч. 4 ст. 185 КК України, про арешт майна,

В С Т А Н О В И В:

05 грудня 2025 року до слідчого судді надійшло вищезазначене клопотання, у якому слідчий просить накласти арешт на вилучене майно під час проведення особистого обшуку ОСОБА_5 02.12.2025 в порядку ст. 208 КПК України за адресою: м. Кривий ріг, вул. Костя Гордієнка, 7, а саме мобільний телефон марки «Huawei» Y6 Prime 2018 імеі-1: НОМЕР_1 , імеі-2: НОМЕР_2 , с/н НОМЕР_3 , з сім-картою мобільного оператора НОМЕР_4 , із забороною відчуження, розпорядження та користування вказаним майном.

В обґрунтування клопотання посилається на те, що в провадженні СВ ВП № 3 КРУП ГУНП в Дніпропетровській області перебувають матеріали кримінального провадження № 0001499 від 13.11.2025, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України.

12 листопада 2025 року у даному кримінальному провадженні в порядку ст. 111, 135 КПК України ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні ним кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185 КК України, повідомлення вручено його матері ОСОБА_6 .

03 грудня 2025 року ОСОБА_5 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, в ході затримання проведено особистий обшук, під час якого був вилучений мобільний телефон «Huawei» Y6 Prime 2018 імеі-1: НОМЕР_1 , імеі-2: НОМЕР_2 , с/н НОМЕР_3 , з сім-картою мобільного оператора НОМЕР_4 , який постановою слідчого від 03.12.2025 визнаний речовим доказом, з метою збереження якого слідчий вважає за необхідне накласти арешт.

Слідчий в судове засідання не з`явився, його неявка не перешкоджає розгляду клопотання.

Захисник підозрюваного ОСОБА_5 адвокат ОСОБА_7 надав заяву про розгляд клопотання про арешт майна за його відсутності, заперечив проти задоволення клопотання, посилаючись на те, що мобільний телефон це особистий засіб зв`язку, на ньому міститься особиста інформація, контакти членів родини і його вилучення та арешт фактично позбавить ОСОБА_5 можливості контактувати з рідними. Крім того, телефон не має значення для кримінального провадження.

Слідчий суддя, вивчивши клопотання та дослідивши додані до нього матеріали, а саме витяг з ЄРДР № 0001499 від 13.11.2025 (виділення матеріалів досудового розслідування), копію постанови слідчого про визнання речовими доказами від 03.12.2025, копію ухвали слідчого судді Покровського районного суду м. Кривого Рогу від 02.12.2025 про надання дозволу на затримання ОСОБА_5 з метою його приводу до суду для участі у розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою, протокол затримання особи від 02.12.2025, дійшов висновку про задоволення клопотання з таких підстав.

Відповідно до ст. 131 КПК України з метою досягнення дієвості кримінального провадження застосовуються заходи забезпечення кримінального провадження, зокрема арешт майна.

Статтею 170 КПК України передбачено, що арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

При вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та справедливого рішення слідчий суддя, згідно зі ст. 94, 132, 173 КПК України, повинен врахувати: існування обґрунтованої підозри щодо вчинення кримінального правопорушення та достатність доказів, що вказують на вчинення кримінального правопорушення; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні; наслідки арешту майна для третіх осіб; розумність і співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.

За приписами п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.

Згідно ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому п. 1 ч. 2 цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Отже, майно, яке за обґрунтованої підозри органу досудового розслідування, має одну або декілька ознак, наведених у ст. 98 КПК України, може набути статусу речового доказу за рішенням слідчого, яке відповідно до вимог ч. 5 ст. 110 КПК України приймається у формі постанови і з наведенням мотивів такого рішення.

Під час досудового розслідування кримінального провадження № 0001499 від 13.11.2025, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, під час особистого обшуку при затриманні в порядку ст. 208 КПК України ОСОБА_5 , у останнього був вилучений вказаний вище мобільний телефон, який постановою слідчого від 03.12.2025 визнаний речовими доказами.

Таким чином, слідчим суддею не встановлено, що клопотання суперечить вищезазначеним вимогам КПК України, тобто не містить правових підстав для арешту майна, достатності доказів, що вказують на вчинення кримінального правопорушення, вказівки на розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження або не є пропорційним, тобто не відповідає тяжкості правопорушення і становитиме особистий і надмірний тягар для володільця майна.

Згідно з ч. 4 ст. 173 КПК України у разі задоволення клопотання слідчий суддя, суд застосовує найменш обтяжливий спосіб арешту майна. Слідчий суддя, суд зобов`язаний застосувати такий спосіб арешту майна, який не призведе до зупинення або надмірного обмеження правомірної підприємницької діяльності особи, або інших наслідків, які суттєво позначаються на інтересах інших осіб.

Відповідно до практики Європейського суду, для того, щоб втручання в право власності вважалося допустимим, воно повинно служити не лише законній меті в інтересах суспільства, а повинна бути розумна співмірність між використовуваними інструментами і тією метою, на котру спрямований будь-який захід, що позбавляє особу власності. Розумна рівновага має зберігатися між загальними інтересами суспільства та вимогами дотримання основних прав особи (рішення у справі "АGОSІ" проти Сполученого Королівства" (АGОSІ v. The United Kingdom від 24 жовтня 1986 року, серія А, № 108, п. 52). Іншими словами, заходи щодо обмеження права власності мають бути пропорційними щодо мети їх застосування.

Під час розгляду клопотання, встановлено, що за обставинами даного кримінального провадження втручання у право власності зацікавлених осіб пов`язано із здійсненням кримінального провадження, необхідністю забезпечити збереження речових доказів, а отже, обмеження не є свавільним та відповідає вимогам законності. При цьому дотримано справедливий баланс між вимогами загального суспільного інтересу (у вигляді досягнення завдань кримінального провадження) та вимогами захисту права власності окремих осіб, адже досягнення мети збереження речового доказу неможливо досягти в інший спосіб, ніж арешт майна.

Приймаючи до уваги правову підставу для арешту майна, тобто виключення можливості втрати слідів злочину, можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження та наслідки арешту майна для власника майна, суд вважає доведеним наявність обґрунтованих підстав для арешту зазначеного слідчим у клопотанні майна.

Керуючись ст. 170-173, 175, 309, 369-372, 392, 532 КПК України, слідчий суддя

П О С Т А Н О В И В:

задовольнити клопотання слідчого СВ ВП № 3 КРУП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_3 , погоджене прокурором Криворізької північної окружної прокуратури ОСОБА_4 , у кримінальному провадженні № 0001499 від 13.11.2025 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, про арешт майна.

Накласти арешт на вилучений 02.12.2025 в ході особистого обшуку затриманого в порядку ст. 208 КПК України ОСОБА_5 мобільний телефон марки «Huawei» Y6 Prime 2018 імеі-1: НОМЕР_1 , імеі-2: НОМЕР_2 , с/н НОМЕР_3 , з сім-картою мобільного оператора НОМЕР_4 , із забороною відчуження, розпорядження та користування вказаним майном.

Ухвала підлягає негайному виконанню.

Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду протягом 5 днів з моменту її оголошення.

Роз`яснити сторонам кримінального провадження, що підозрюваний, захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково, арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування за їх клопотанням, якщо вони доведуть, що в подальшому в застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Слідчий суддя ОСОБА_1