КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
апеляційне провадження №11-сс/824/8219/2025 Доповідач у ІІ інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 грудня 2025 року Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ:

Головуючий суддя: ОСОБА_2 ,

судді: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю секретаря судового засідання: ОСОБА_5

прокурора: ОСОБА_6

підозрюваного: ОСОБА_7

захисника: ОСОБА_8

розглянув у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 06 жовтня 2025 року щодо застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених частиною п`ятою статті 185, частиною другою статті 209 КК України, у кримінальному провадженні №0000845 від 25 вересня 2025 року, -

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 06 жовтня 2025 року клопотання старшого слідчого в особливо важливих справах Головного слідчого управління Національної поліції України ОСОБА_9 , погоджене прокурором першого відділу процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення управління процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення Департаменту нагляду за додержанням законів Національною поліцією України Офісу Генерального прокурора ОСОБА_6 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою - задоволено.

Застосовано відносно підозрюваного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в межах строку досудового розслідування, а саме до 05 грудня 2025 року.

Одночасно визначено запобіжний захід у вигляді застави для забезпечення виконання підозрюваним, обов`язків, визначених КПК України.

Розмір застави визначено у межах 495 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що відповідно становить 1 498 860 грн.

Роз`яснено, що сума застави у національній грошовій одиниці може бути внесена як підозрюваним так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем) на депозитний рахунок:

Отримувач ТУДСАУ у м. Києві

ЄДРПОУ банку: 26268059;

МФО 820172;

Банк одержувача: Державна казначейська служба України м. Київ.

р/р UA1012089

призначення платежу: застава за …(ПІБ, дата народження особи, за яку вноситься застава), згідно ухвали … (назва суду) … від … (дата ухвали).. по справі № …, кримінальне провадження № ….., внесені (ПІБ особи, що вносить заставу).

Роз`яснено, що підозрюваний або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу у розмірі, визначеному в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою протягом дії ухвали.

У разі внесення застави покладено на підозрюваного такі обов`язки:

- не відлучатися із населеного пункту, в якому він проживає без дозволу слідчого, прокурора або суду;

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;

- прибувати до слідчого з визначеною періодичністю, а саме кожної середи;

- утримуватися від спілкування зі свідками у кримінальному провадженні та іншими підозрюваними;

- здати на зберігання свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Строк дії обов`язків, покладених судом, у разі внесення застави визначено у межах строків досудового розслідування, тобто до 05 грудня 2025 року включно.

Роз`яснено, що у разі внесення застави підозрюваний зобов`язаний виконувати покладені на нього обов`язки, пов`язані із застосуванням запобіжного заходу у вигляді застави.

Не погоджуючись із зазначеною ухвалою, захисник ОСОБА_8 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій просить оскаржувану ухвалу слідчого судді скасувати та постановити нову ухвалу, якою у задоволенні клопотання старшого слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відмовити та обрати підозрюваному більш м`який запобіжний захід, а саме заставу у розмірі 100 прожиткових розмірів для працездатних осіб з покладенням на підозрюваного обов`язків, визначених частиною п`ятою статті 194 КПК України, а саме: прибувати до слідчого, в провадженні якого перебуватиме кримінальне провадження, прокурора та суду за першим викликом; повідомляти слідчого, прокурора та суд про зміну свого місця проживання та роботи; здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Уважає оскаржувану ухвалу необґрунтованою та невмотивованою, оскільки при її постановленні мали місце неповнота судового розгляду, невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження, а також матеріалам, наданим як стороною обвинувачення, так і стороною захисту.

Апеляційну скаргу мотивує тим, що складене відносно ОСОБА_7 повідомлення про підозру від 05 жовтня 2025 року є необґрунтованим, незаконним та протиправним, здійсненим у порушення пункту 3 частини першої статті 276 КПК України за відсутності доказів для підозри особи у вчиненні кримінального правопорушення.

Зазначає, що сам по собі факт наявності у ОСОБА_7 пристрою з платіжним додатком та використання його для проведення транзакцій жодним чином не доводить наявності у ОСОБА_7 суб`єктивної сторони складу кримінального правопорушення - усвідомленості протиправних своїх дій, корисливого мотиву та умислу заволодіти чужим майном.

Вказує, що у матеріалах провадження відсутні будь-які повідомлення, листування чи записи розмов, які свідчили б про попередню змову чи домовленість ОСОБА_7 з іншими особами щодо заволодіння чужими коштами.

Таким чином, на переконання сторони захисту, орган обвинувачення обмежився лише констатацією факту проведення фінансових операцій, але не довела ключового - наявності умислу на вчинення злочину.

Наголошує, що поведінка ОСОБА_7 , зафіксована на відео, свідчить про відсутність у нього умислу на вчинення злочину і є додатковим підтвердженням того, що він діяв добросовісно, не усвідомлюючи будь-якої протиправності.

Крім того, з наданих стороною обвинувачення матеріалів прямо вбачається причетність саме ОСОБА_10 до зазначених операцій, оскільки відповідно до квитанцій про придбання мобільного телефону «Xiaomi Redmi Note 12 Pro 5G», який у подальшому використовувався для здійснення безконтактних оплат та який міститься у протоколі огляду, встановлено, що зазначений телефон був придбаний у кредит особою на прізвище ОСОБА_11 (ймовірно ОСОБА_11 , дружина ОСОБА_10 ).

Уважає, що навіть матеріали, долучені самою стороною обвинувачення, підтверджують, що ОСОБА_7 діяв не з власної ініціативи, а виключно за домовленістю та на прохання ОСОБА_10 , при цьому його дружина додатково запевняла у відсутності будь-якої протиправності в таких діях.

Оскільки, на думку сторони захисту, у діях ОСОБА_7 відсутній склад інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого частиною п`ятою статті 185 КК України то, відповідно, у його діях відсутній склад кримінального правопорушення, передбаченого статтею 209 КК України.

Також сторона захисту категорично не погоджується з твердженням обвинувачення щодо наявності зазначених у клопотанні ризиків, уважає вказані ризики безпідставними та такими, що ґрунтуються лише на суб`єктивних припущеннях співробітників органу досудового розслідування та сторони обвинувачення.

Зазначає, що ризик переховування підозрюваного від правосуддя не може оцінюватись виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику, або свідчити про такий його незначний ступінь.

Вказує, що ОСОБА_7 був допитаний в якості свідка, надав вичерпні пояснення щодо подій вересня 2024 року, пов`язаних із придбанням ним мобільних телефонів, надав відомості про особу, на прохання якої здійснив ці дії, однак з незрозумілих причин у тексті повідомлення про підозру і клопотання про обрання запобіжного заходу слідчий продовжує вказувати про «невстановлену» особу; під час допиту в якості свідка підозрюваний надавав усі скрін-шоти свого листування з такою особою, а під час обшуку за місцем свого проживання і він, і його дружина добровільно надали коди доступу до мобільних телефонів.

Зауважує, що обшук за місцем мешкання ОСОБА_7 було проведено у травні 2025 року - 4 місяці тому та підозрюваному було вручено копію ухвали про надання дозволу на проведення обшуку, тобто вже більше як 4 місяці він обізнаний про існування кримінального провадження, однак цей час не вдавався до будь-якого переховування від органу досудового розслідування та суду, з`являвся за кожним викликом.

Щодо можливості виїзду на непідконтрольні Україні території Херсонської, Запорізької, Луганської, Донецької областей чи АР Крим, то таке припущення, на думку сторони захисту, є абсурдним, адже для виїзду на таку територію особа має перетнути фактично лінію фронту, де ведуться активні бойові дії.

Зазначає, що у даному випадку органом досудового розслідування не встановлено будь-яких фактів впливу ОСОБА_7 , членами його родини чи будь-якими іншими особами за його вказівкою/проханням, на потерпілу чи свідків у кримінальному провадженні.

Щодо підшукування осіб, що можуть надати вигідні неправдиві показання, то на переконання сторони захисту, такі обставини охоплюються попередньо наведеним ризиком можливого впливу на свідків і не створюють окремо ризику, передбаченого пунктом 4 частини першої статті 177 КПК України.

Акцентує увагу на тому, що наразі не зафіксовано жодного випадку вчинення підозрюваним дій, спрямованих на перешкоджання кримінальному провадженню, переховування, вплив на учасників процесу або навіть наміру на вчинення таких дій.

Уважає, що у даному кримінальному провадженні відсутні будь-які підстави вважати обрання запобіжного заходу відносно ОСОБА_7 «виключним» випадком, за якого необхідно вийти за межі застави, визначені частиною п`ятою статті 182 КПК України, і розмір застави у вказаних межах був би достатнім для забезпечення належного виконання обов`язків ОСОБА_7 .

Звертає увагу суду на те, що станом на 06 жовтня 2025 року ОСОБА_7 не мав у своєму володінні та розпорядженні такої суми коштів, як визначив в ухвалі слідчий суддя.

Сума застави, яка є посильною для сім`ї підозрюваного, знаходиться у межах, визначених частиною п`ятою статті 182 КПК України, і становить 100 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, тобто 302 800 грн.

Також, сторона захисту критично ставиться до обов`язку не відлучатися з населеного пункту, де ОСОБА_7 проживає, без дозволу слідчого, прокурора або суду, зазначаючи про те, що слідчий суддя не вказує про який саме населений пункт іде мова в ухвалі, чи це населений пункт, де підозрюваний зареєстрований, чи де він фактично проживає; ОСОБА_7 фактично проживає у с. Софіївська Борщагівка Бучанського району Київської області, а працює безпосередньо у м. Києві, тобто застосування обов`язку не виїжджати за межі с. Софіївська Борщагівка унеможливлює продовження служби.

Посилається на те, що ОСОБА_7 на даний час постійно проживає разом з дружиною за адресою: АДРЕСА_1 ; має добру репутацію та позитивно характеризується за місцем проживання; обіймає посаду інспектора УПП в м. Києві ДПП НП України та позитивно характеризується за місцем роботи; раніше не судимий, до кримінальної відповідальності жодного разу не притягувався.

Вказує, що ухвалою слідчого судді застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою у межах строку досудового розслідування до 05 грудня 2025 року, а також вказано про строк застосування відносно ОСОБА_7 обов`язків у разі внесення застави у межах строку досудового розслідування до 05 грудня 2025 року, разом з тим повідомлення про підозру підозрюваному вручено 02 жовтня 2025 року, а тому призначаючи строк дії запобіжного заходу слідчий суддя вийшов за межі строків досудового розслідування.

Звертає увагу на той факт, що між виходом слідчого судді до нарадчої кімнати для ухвалення рішення та поверненням до зали суду минуло не більше 15 хвилин, у той час коли додатки до клопотання слідчого налічують 278 аркушів, що свідчить про те, що слідчий суддя не міг належним чином дослідити матеріали справи та обґрунтувати своє рішення.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення підозрюваного ОСОБА_7 та його захисника ОСОБА_8 , які підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити, думку прокурора ОСОБА_6 , який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, вивчивши матеріали судового провадження та доводи апеляційної скарги, колегія суддів доходить висновку, що подана апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Як убачається з матеріалів судового провадження, Головним слідчим управлінням Національної поліції України здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000845 від 25 вересня 2025 року, за ознаками злочинів, передбачених частиною п`ятою статті 185, частиною другою статті 209 КК України.

01 жовтня 2025 року ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених частиною п`ятою статті 185, частиною другою статті 209 КК України.

03 жовтня 2025 року до Печерського районного суду м. Києва надійшло клопотання старшого слідчого в особливо важливих справах Головного слідчого управління Національної поліції України ОСОБА_9 , погоджене прокурором першого відділу процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення управління процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення Департаменту нагляду за додержанням законів Національною поліцією України Офісу Генерального прокурора ОСОБА_6 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених частиною п`ятою статті 185, частиною другою статті 209 КК України, у кримінальному провадженні №0000845 від 25 вересня 2025 року.

Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 06 жовтня 2025 року клопотання старшого слідчого в особливо важливих справах Головного слідчого управління Національної поліції України ОСОБА_9 , погоджене прокурором першого відділу процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення управління процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення Департаменту нагляду за додержанням законів Національною поліцією України Офісу Генерального прокурора ОСОБА_6 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою - задоволено.

Застосовано відносно підозрюваного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в межах строку досудового розслідування, а саме до 05 грудня 2025 року.

Одночасно визначено запобіжний захід у вигляді застави для забезпечення виконання підозрюваним, обов`язків, визначених КПК України.

Розмір застави визначено у межах 495 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що відповідно становить 1 498 860 грн 00 коп.

Роз`яснено, що сума застави у національній грошовій одиниці може бути внесена як підозрюваним так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем) на депозитний рахунок:

Отримувач ТУДСАУ у м. Києві

ЄДРПОУ банку: 26268059;

МФО 820172;

Банк одержувача: Державна казначейська служба України м. Київ.

р/р UA1012089

призначення платежу: застава за …(ПІБ, дата народження особи, за яку вноситься застава), згідно ухвали … (назва суду) … від … (дата ухвали).. по справі № …, кримінальне провадження № ….., внесені (ПІБ особи, що вносить заставу).

Роз`яснено, що підозрюваний або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу у розмірі, визначеному в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою протягом дії ухвали.

У разі внесення застави покладено на підозрюваного такі обов`язки:

- не відлучатися із населеного пункту, в якому він проживає без дозволу слідчого, прокурора або суду;

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;

- прибувати до слідчого з визначеною періодичністю, а саме кожної середи;

- утримуватися від спілкування зі свідками у кримінальному провадженні та іншими підозрюваними;

- здати на зберігання свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Строк дії обов`язків, покладених судом, у разі внесення застави визначено у межах строків досудового розслідування, тобто до 05 грудня 2025 року включно.

Роз`яснено, що у разі внесення застави підозрюваний зобов`язаний виконувати покладені на нього обов`язки, пов`язані із застосуванням запобіжного заходу у вигляді застави.

З такими висновками частково погоджується і колегія суддів.

Відповідно до положень частини першої статті 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Як убачається з частини другої статті 177 КПК України, підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, тобто з метою запобігання спробам:

1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;

2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;

4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;

5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Розглядаючи клопотання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою, для прийняття законного і обґрунтованого рішення, суд, відповідно до статті 178 КПК України та практики Європейського суду з прав людини, повинен врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

Згідно частин першої, другої статті 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Застосовуючи щодо підозрюваного ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, слідчим суддею встановлено, що матеріали провадження містять достатні дані, які підтверджують існування обґрунтованої підозри у вчиненні ним кримінальних правопорушень, передбачених частиною п`ятою статті 185, частиною другою статті 209 КК України.

Крім того, слідчим суддею визнано доведеними вказані у клопотанні слідчого ризики, передбачені частиною першою статті 177 КПК України.

Так, враховуючи тяжкість кримінальних правопорушень, у вчиненні яких підозрюється ОСОБА_7 , характер та обставини інкримінованих йому дій, дані про особу підозрюваного, колегія суддів дійшла висновку, що слідчим у клопотанні доведено існування у кримінальному провадженні ризиків, передбачених статтею 177 КПК України, а саме можливості підозрюваного переховуватися від органу досудового розслідування та суду; незаконно впливати на свідків, учасників кримінального провадження; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

З урахуванням указаного, на думку колегії суддів, слідчий суддя дійшов правильного висновку про необхідність застосування виняткового запобіжного заходу щодо підозрюваного ОСОБА_7 , оскільки встановлені судом обставини свідчать про те, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, окрім тримання під вартою, не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України.

При цьому, слідчий суддя, у відповідності до вимог частини четвертої, пункту 3 частини п`ятої статті 182, частини третьої статті 183 КПК України, взявши до уваги дані, які характеризують особу підозрюваного, обставини інкримінованих йому кримінальних правопорушень, майновий та сімейний стан підозрюваного, дійшов обґрунтованого висновку про визначення останньому застави у розмірі 495 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 1 498 860 грн.

З таким висновком погоджується і колегія суддів, та вважає, що вказаний розмір застави є відповідним і достатнім у даному кримінальному провадженні, оскільки, виходячи з практики Європейського суду з прав людини, розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри, при якому перспектива втрати застави, буде достатнім стримуючим засобом, щоб відбити у особи, щодо якої застосовано заставу, бажання будь-яким чином перешкоджати встановленню істини у кримінальному провадженні.

На переконання колегії суддів, такий запобіжний захід здатен забезпечити гарантії належної процесуальної поведінки підозрюваного ОСОБА_7 . Підстав вважати його завідомо непомірним для підозрюваного колегія суддів не вбачає.

З наведеного убачається, що слідчим суддею враховано обставини справи у сукупності з даними про особу підозрюваного, які вказують на можливість останнього вчиняти дії, передбачені частиною першою статті 177 КПК України, у зв`язку з чим відносно ОСОБА_7 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з визначенням застави, який, на думку колегії суддів, у сукупності з існуючими ризиками, особою підозрюваного, тяжкістю інкримінованих йому кримінальних правопорушень, є обґрунтованим та підстав для відмови у задоволенні клопотання старшого слідчого або застосування щодо підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу, колегія суддів не вбачає.

Викладені в апеляційній скарзі доводи про незаконність та необґрунтованість оскаржуваної ухвали є безпідставними, оскільки ухвала слідчого судді відповідає вимогам статей 196, 372 КПК України та містить обґрунтування і мотиви, з яких виходив слідчий суддя при постановленні ухвали.

Посилання апелянта на недоведеність обґрунтованості повідомленої ОСОБА_7 підозри у вчиненні ним кримінальних правопорушень, передбачених частиною п`ятою статті 185, частиною другою статті 209 КК України, є безпідставними, оскільки слідчий суддя правильно встановив, що наведені у клопотанні дані, виклад яких зроблено з посиланням на матеріали кримінального провадження, свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_7 зазначених кримінальних правопорушень.

Такий висновок слідчого судді ґрунтується на доданих слідчим до клопотання матеріалах. Останні містять дані, які вказують на причетність підозрюваного до вчинення інкримінованих йому кримінальних правопорушень.

При цьому, слід зазначити, що для вирішення питання щодо обґрунтованості повідомленої підозри оцінка наданих слідчому судді доказів здійснюється не в контексті оцінки доказів з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення винуватості чи її відсутності у особи за вчинення злочину, доведення чи не доведення винуватості особи, з метою досягнення таких висновків, які необхідні суду при постановленні вироку, а з тією метою, щоб визначити вірогідність та достатність підстав причетності тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення, а також чи є підозра обґрунтованою, щоб виправдати подальше розслідування або висунення обвинувачення.

Такий висновок цілком узгоджується із правовими позиціями, наведеними у рішеннях Європейського суду з прав людини, зокрема у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» № 14310/88 від 23 жовтня 1994 року суд зазначив, що «факти, які є причиною виникнення підозри не повинні бути такими ж переконливими, як і ті, що є необхідними для обґрунтування вироку чи й просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процесу кримінального розслідування».

Обставини здійснення підозрюваним конкретних дій, доведеність його винуватості, потребують перевірки та оцінки у сукупності з іншими доказами у кримінальному провадженні під час подальшого досудового розслідування.

У відповідності до змісту статті 368 КПК України, питання щодо наявності чи відсутності події та складу кримінального правопорушення в діянні, винуватості особи в його вчиненні, оцінки належності та допустимості доказів вирішуються судом під час ухвалення вироку, тобто на стадії судового провадження.

З наведених підстав, доводи апеляційної скарги щодо невідповідності викладених у підозрі відомостей фактичним обставинам події, відсутності у матеріалах справи доказів винуватості підозрюваного, недоведеності події та складу кримінальних правопорушень, колегія суддів уважає передчасними.

Перевіряючи доводи клопотання сторони обвинувачення на предмет наявності ризиків, передбачених частиною першою статті 177 КПК України, колегія суддів, всупереч доводам апеляційної скарги, вважає, що слідчий суддя дійшов правильного висновку про їх наявність з огляду на конкретні обставини кримінальних правопорушень, у вчиненні яких підозрюється ОСОБА_7 , на тяжкість покарання, яке загрожує останньому у разі визнання його винуватим у вчиненні зазначених кримінальних правопорушень, та дані про особу підозрюваного.

У контексті практики Європейського суду з захисту прав людини, слід зазначити, що ризик втечі підсудного не може бути встановлений лише на основі суворості можливого вироку. Оцінка такого ризику має проводитись з посиланням на ряд інших факторів, які можуть або підтвердити існування ризику втечі або вказати, що вона маловірогідна і необхідність в утриманні під вартою відсутня (Панченко проти Росії). Ризик втечі має оцінюватися у світлі факторів, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню (Бекчиєв проти Молдови).

Зважаючи на викладене, а також, враховуючи дані про особу підозрюваного ОСОБА_7 в їх сукупності, колегія суддів доходить висновку про доведеність слідчим у клопотанні ризику можливості підозрюваного переховуватися від органів досудового розслідування та суду, оскільки достатні стримуючі фактори, які б свідчили про протилежне, у матеріалах справи відсутні.

Посилання захисника на те, що ОСОБА_7 був допитаний в якості свідка, надав вичерпні пояснення щодо подій вересня 2024 року, пов`язаних із придбанням ним мобільних телефонів, надав відомості про особу, на прохання якої здійснив ці дії, однак з незрозумілих причин у тексті повідомлення про підозру і клопотання про обрання запобіжного заходу слідчий продовжує вказувати про «невстановлену» особу; під час допиту в якості свідка підозрюваний надавав усі скрін-шоти свого листування з такою особою, а під час обшуку за місцем свого проживання і він, і його дружина добровільно надали коди доступу до мобільних телефонів, а також, що обшук за місцем мешкання ОСОБА_7 було проведено у травні 2025 року - 4 місяці тому та підозрюваному було вручено копію ухвали про надання дозволу на проведення обшуку, тобто вже більше як 4 місяці він обізнаний про існування кримінального провадження, однак цей час не вдавався до будь-якого переховування від органу досудового розслідування та суду, з`являвся за кожним викликом, не спростовують існування у кримінальному провадженні ризику переховування ОСОБА_7 від органів досудового розслідування та суду.

Доводи апелянта про те, що ОСОБА_7 на даний час постійно проживає разом з дружиною за адресою: АДРЕСА_1 ; має добру репутацію та позитивно характеризується за місцем проживання; обіймає посаду інспектора УПП в м. Києві ДПП НП України та позитивно характеризується за місцем роботи; раніше не судимий, до кримінальної відповідальності жодного разу не притягувався, були враховані слідчим суддею, проте не забезпечують впевненість у подальшій належній процесуальній поведінці підозрюваного та не є достатньою підставою для застосування щодо ОСОБА_7 більш м`якого запобіжного заходу.

Стороною захисту не надано належних даних на підтвердження зменшення існування ризиків, передбачених статтею 177 КПК України, які стали підставою для застосування щодо підозрюваного запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Твердження апелянта про те, що визначений слідчим суддею розмір застави є непомірний для ОСОБА_7 , є безпідставними, оскільки з урахуванням обсягу повідомленої підозри, майнового та сімейного стану підозрюваного, розміру збитків, заподіяння яких інкриміновано підозрюваному, колегія суддів доходить висновку, що застава саме у межах 495 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що відповідно становить 1 498 860 грн, є такою, що достатньою мірою гарантуватиме виконання покладених на нього процесуальних обов`язків та спонукатиме до їх виконання належним чином.

На переконання колегії суддів, такий розмір заставидостатньою мірою гарантує виконання покладених на підозрюваного процесуальних обов`язків та спонукає до їх виконання належним чином.

Посилання сторони захисту на те, що між виходом слідчого судді до нарадчої кімнати для ухвалення рішення та поверненням до зали суду минуло не більше 15 хвилин, у той час коли додатки до клопотання слідчого налічують 278 аркушів, що свідчить про те, що слідчий суддя не міг належним чином дослідити матеріали справи та обґрунтувати своє рішення, не є самостійною підставою для скасування ухвали слідчого судді.

Інші доводи апеляційної скарги не спростовують висновків слідчого судді про наявність підстав для застосування щодо підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Разом з тим, колегією суддів установлено, що прийнявши обґрунтоване рішення про застосування щодо підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою з визначенням застави, слідчий суддя помилково визначив в ухвалі строк дії такої ухвали до 05 грудня 2025 року включно.

Відповідно до частини четвертої статті 196 КПК України слідчий суддя, суд зобов`язаний визначити в ухвалі про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або домашнього арешту дату закінчення її дії у межах строку, передбаченого цим Кодексом.

Згідно частини першої статті 197 КПК України строк дії ухвали слідчого судді, суду про тримання під вартою або продовження строку тримання під вартою не може перевищувати шістдесяти днів.

За змістом частини сьомої статті 194 КПК України обов`язки, передбачені частинами п`ятою та шостою цієї статті, можуть бути покладені на підозрюваного, обвинуваченого на строк не більше двох місяців

Як визначено пунктом 4 частин третьої, четвертої статті 219 КПК України, досудове розслідування повинно бути закінчене протягом двох місяців з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні злочину. Строк досудового розслідування може бути продовжений у порядку, передбаченому параграфом 4 глави 24 цього Кодексу

Предметом апеляційного оскарження є ухвала слідчого судді, яка переглядається, виходячи з тих обставин кримінального провадження, які існували на день її постановлення.

Як убачається з матеріалів судового провадження, у межах кримінального провадження №0000845 від 25 вересня 2025 року ОСОБА_7 повідомлено про підозру 01 жовтня 2025 року, а тому на день звернення слідчого з клопотанням до слідчого судді - 03 жовтня 2025 року, граничним днем закінчення строку досудового розслідування було 01 грудня 2025 року. Відомості про продовження строку досудового розслідування у кримінальному провадженні матеріали клопотання не містили.

Таким чином, станом на день розгляду слідчим суддею клопотання слідчого, останнім днем строку досудового розслідування кримінального провадження №0000845 від 25 вересня 2025 року відносно ОСОБА_7 було 01 грудня 2025 року.

За таких обставин, при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя, за відсутності відомостей про продовження строку досудового розслідування, міг визначити строк дії ухвали лише до граничного дня закінчення строку досудового розслідування, який існував на час постановлення оскаржуваної ухвали, тобто до 01 грудня 2025 року.

Однак, строк дії запобіжного заходу підозрюваному ОСОБА_7 слідчим суддею продовжено до 05 грудня 2025 року, тобто поза межами строку досудового розслідування у кримінальному провадженні №0000845 від 25 вересня 2025 року.

Окрім того, колегією суддів установлено, що прийнявши обґрунтоване рішення про застосування щодо підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою з визначенням розміру застави, слідчий суддя не конкретизував місце виконання такого запобіжного заходу, не звернув увагу на доводи сторони захисту щодо фактичного місця проживання та місця роботи останнього.

З наведеного убачається, що слідчий суддя під час судового розгляду, покладаючи в ухвалі на підозрюваного ОСОБА_7 додаткові обов`язки у разі внесення застави, зокрема обов`язок не відлучатися із населеного пункту, в якому він проживає, без дозволу слідчого, прокурора або суду, не визначив населений пункт, в якому підозрюваний має виконувати такий обов`язок, передбачений пунктом 2 частини п`ятої статті 194 КПК України, з урахуванням місця роботи останнього.

Як убачається з матеріалів судового провадження та як зазначено стороною захисту під час апеляційного розгляду, фактичним місцем проживання підозрюваного ОСОБА_7 є АДРЕСА_1 , при цьому працює підозрюваний безпосередньо у м. Києві, тобто застосування до підозрюваного ОСОБА_7 обов`язку не відлучатися із населеного пункту, в якому він проживає, без дозволу слідчого, прокурора або суду унеможливить продовження служби підозрюваного ОСОБА_7 у м. Києві, що залишилось поза увагою слідчого судді під час постановлення ухвали.

За таких обставин в їх сукупності, виходячи з положень пункту 2 частини третьої статті 407 КПК України, колегія суддів доходить висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково, ухвала слідчого судді підлягає скасуванню з постановленням нової ухвали про задоволення клопотання старшого слідчого та застосування відносно підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у межах строку досудового розслідування кримінального провадження №0000845 від 25 вересня 2025 року до 01 грудня 2025 року включно з визначенням застави у розмірі 495 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 1 498 860 грн, та покладенням на нього обов`язків, передбачених частиною п`ятою статті 194 КПК України, у разі внесення застави, а саме: не відлучатися за межі м. Києва та Київської області без дозволу слідчого, прокурора або суду; повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи; прибувати до слідчого з визначеною періодичністю, а саме кожної середи; утримуватися від спілкування зі свідками у кримінальному провадженні та іншими підозрюваними; здати на зберігання свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну, строком до 01 грудня 2025 року включно.

Керуючись статтями 176-178, 182, 183, 193, 376, 407, 418, 422 КПК України, Київський апеляційний суд у складі колегії суддів, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 - задовольнити частково.

Ухвалу слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 06 жовтня 2025 року - скасувати.

Клопотання старшого слідчого в особливо важливих справах Головного слідчого управління Національної поліції України ОСОБА_9 , погоджене прокурором Офісу Генерального прокурора ОСОБА_6 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою - задовольнити.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою у межах строку досудового розслідування до 01 грудня 2025 року включно з утриманням у Державній установі «Київський слідчий ізолятор» Міністерства юстиції України.

Одночасно визначити ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , заставу у розмірі 495 прожитковий мінімум для працездатних осіб, що становить 1 498 860 (один мільйон чотириста дев`яносто вісім тисяч вісімсот шістдесят) гривень у національній грошовій одиниці.

Застава може бути внесена як самим підозрюваним, так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем) на розрахунковий рахунок Київського апеляційного суду (м. Київ, вул. Солом`янська, 2-а, , Банк надавача послуг: ГУ ДКСУ у м. Києві, код банку: 820172, номер рахунку за стандартом IBAN: UA1082186).

Підозрюваний або заставодавець мають право в будь-який момент внести заставу у розмірі, зазначеному в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, протягом терміну дії ухвали.

На підставі частини п`ятої статті 194 КПК України покласти на підозрюваному ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у разі внесення застави, наступні обов`язки:

- не відлучатися за межі м. Києва та Київської області без дозволу слідчого, прокурора або суду;

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;

- прибувати до слідчого з визначеною періодичністю, а саме кожної середи;

- утримуватися від спілкування зі свідками у кримінальному провадженні та іншими підозрюваними;

- здати на зберігання свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

У разі внесення застави і з моменту звільнення підозрюваного з-під варти, у зв`язку з внесенням застави, встановленої в даній ухвалі, підозрюваний зобов`язаний виконувати покладені на нього обов`язки, пов`язані із застосуванням запобіжного заходу у вигляді застави.

З моменту звільнення з-під варти у зв`язку з внесенням застави, підозрюваний вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у вигляді застави.

У разі, якщо підозрюваний, будучи належним чином повідомленим, не з`явиться за викликом до слідчого, прокурора, слідчого судді або до суду без поважних причин або не повідомить про причини неявки, застава звертається в дохід держави, зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України і використовується в порядку, встановленому законом для використання судового збору.

Строк дії покладених на підозрюваного обов`язків визначити до 01 грудня 2025 року включно.

Обов`язок контролю за виконанням ухвали покласти на прокурора у кримінальному провадженні.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і оскарженню не підлягає.

Головуючий ОСОБА_2

Судді ОСОБА_3

ОСОБА_4