Справа № 306/713/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 січня 2026 року м. Мукачево

Мукачівський міськрайонний суд Закарпатської області в складі: головуючого-судді ОСОБА_1 , суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_4 , прокурора ОСОБА_5 , обвинуваченого ОСОБА_6 , захисника ОСОБА_7 , потерпілої ОСОБА_6 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання прокурора Мукачівської окружної прокуратури ОСОБА_8 про продовження запобіжного заходу та клопотання захисника ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7 про зміну запобіжного заходу в кримінальному провадженні, внесеному 30.01.2025 до ЄРДР за №0000052 відносно ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15 ч.1 ст.115 КК України,

В С Т А Н О В И В:

Мукачівським міськрайонним судом Закарпатської області проводиться судовий розгляд у кримінальному провадженні №0000052 від 30.01.2025, за обвинуваченням ОСОБА_9 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15 ч.1 ст.115 КК України.

Прокурором ОСОБА_5 подано клопотання про продовження застосування відносно ОСОБА_6 діючого запобіжного заходу - тримання під вартою.

В обґрунтування даного клопотання прокурор вказує на те, що ризики, існування яких було підтверджено при прийнятті рішення щодо зміни ОСОБА_10 запобіжного заходу з тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт (ухвала суду від 21.11.2025), на даний час не втратили своєї актуальності, та не зменшилися. При цьому, застосування альтернативних запобіжних заходів не забезпечать належної процесуальної поведінки обвинуваченого.

В свою чергу, захисником ОСОБА_7 подано заперечення на клопотання прокурора, так як вважає заявлені в ньому вимоги незаконними та обґрунтованими. При цьому, на підтвердження даного твердження, посилаючись на положення ст.ст. 183, 184, 199 КПК України, що регулюють питання продовження строку тримання під вартою, вказує на те, що прокурором, всупереч положенням ст.ст. 84, 85 КПК України, не надано належних та допустимих доказів які б підтверджували, що заявлені в клопотанні ризики дійсно існують .

Крім того, ОСОБА_7 просить суд критично поставитися до посилання обвинувачення, як на підставу продовження діючого відносно ОСОБА_6 запобіжного заходу, на наявність в останнього психічного захворювання, так як він не являє загрози для оточуючих, його лікування має здійснюватися в амбулаторному порядку.

З врахуванням викладеного, а також зважаючи на те, що з моменту обрання обвинуваченому ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту, порушення останнім покладених на нього обов`язків місця не мало, що свідчить про належне їх виконання, сторона захисту вважає, що для виконання ОСОБА_6 процесуальних обов`язків, достатнім буде обрання останньому запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання.

Разом із вищевказаними запереченнями, захисником ОСОБА_7 подано клопотання про зміну ОСОБА_6 запобіжного заходу на особисте зобов`язання.

В обґрунтування даного клопотання сторона захисту вказує на існуючу в обвинуваченого ОСОБА_6 потребу в отриманні кваліфікованої медичної (психіатричної) допомоги, яку він, з огляду на покладені на нього ухвалою суду від 21.11.2025 обов`язки, зокрема, не залишати місце постійно проживання, без дозволу суду, цілодобово, не має можливості отримати своєчасно та в повній мірі.

З огляду на викладене, зважаючи на стадію судового розгляду кримінального провадження, сумлінне виконання ОСОБА_6 покладених на нього обов`язків, а також приймаючи до уваги обставину того, що розвиток захворювання, на яке страждає обвинувачений, потребує його лікування в стаціонарних умовах у спеціалізованому медичному закладі, а саме КНП «ОЗ НПД м. Берегово», що підтверджується лікарським скеруванням на госпіталізацію, ОСОБА_7 просить суд змінити запобіжний захід його підзахисному на особисте зобов`язання.

В судовому засіданні ОСОБА_5 підтримав заявлене ним клопотання, заперечивши щодо зміни запобіжного заходу. Вважає, що діючий відносно ОСОБА_9 запобіжний захід жодним чином не позбавляє останнього можливості на отримання медичної допомоги, шляхом звернення до суду з проханням щодо отримання відповідного дозволу.

Захисник ОСОБА_7 заперечив щодо заявленого прокурором клопотання, з підстав, що викладені ним у запереченнях, та просив застосувати інший запобіжний захід особисте зобов`язання.

Обвинувачений ОСОБА_11 підтримав позицію захисника.

Потерпіла ОСОБА_6 заперечила щодо заявленого прокурором клопотання, просила суд змінити запобіжний захід ОСОБА_10 на особисте зобов`язання.

За результатами розгляду клопотання прокурора про продовження відносно ОСОБА_9 запобіжного заходу, суд виходить з наступного.

Відповідно до положень ст.331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати, обрати або продовжити запобіжний захід щодо обвинуваченого.

Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

Судом встановлено, що ухвалою Мукачівського міськрайонного суду від 21.11.2025 року обвинуваченому ОСОБА_10 змінено запобіжний захід з тримання під вартою на домашній арешт, з покладенням обов`язків, передбачених ч.5 ст.194 КПК України.

Як визначає ст.177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам вчинити дії, перелік яких наведений у вказаній статті.

Згідно з ч.1 ст.181 КПК України домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

До закінчення строку дії запобіжного заходу відносно ОСОБА_9 , судовий розгляд кримінального провадження №0000052 завершити не виявляється можливим, так як ухвалою суду від 19.12.2025, в даному провадженні, за клопотанням захисника ОСОБА_7 , призначено комплексну криміналістичну судово-медичну експертизу.

Суд вважає, що на даний час не зменшилися та продовжують існувати ризики, передбачені ч.1 ст.177 КПК України, існування яких вже бралося до уваги при вирішенні питання щодо обрання обвинуваченому запобіжного заходу - домашнього арешту (ухвала суду від 21.11.2025).

При цьому, будь-яких інших обставин, які б свідчили про те, що даний захід забезпечення кримінального провадження не виправдовує такий ступінь втручання у права і свободи обвинуваченого судом, на даному етапі не встановлено та стороною захисту не доведено, а відтак суд вважає недостатнім застосування більш м`якого запобіжного заходу для запобігання наявним ризикам, та приходить до переконання про необхідність продовження його дії.

З поданих захисником ОСОБА_7 матеріалів (заперечення щодо продовження строку дії домашнього арешту, клопотання про зміну запобіжного заходу) не встановлено обставин, які не були враховані під час обрання ОСОБА_10 діючого запобіжного заходу, та які за змістом ст. 201 КПК України, є новими, та свідчили про зменшення існуючих ризиків.

Належне виконання ОСОБА_12 покладених на нього процесуальних обов`язків, саме по собі не може бути підставою для зміни чи скасування запобіжного заходу. Більш того, сумлінне виконання таких обов`язків жодним чином не свідчить про те, що ризики, які існували на момент застосування даного запобіжного заходу, перестали існувати, а свідчить саме про те, що обраний запобіжний захід є таким, що достатньою мірою гарантує належну процесуальну поведінку обвинуваченого.

Доводи захисника ОСОБА_7 про існуючу в обвинуваченого ОСОБА_6 потребу в отриманні кваліфікованої медичної (психіатричної) допомоги, яку він, з огляду на покладені на нього ухвалою суду від 21.11.2025 обов`язки, не має можливості отримати в повній мірі, суд вважає такими, що не заслуговують на увагу, так як відомостей щодо звернення сторони захисту до суду з метою надання дозволу на проходження лікування в стаціонарних умовах у спеціалізованому медичному закладі, стороною захисту суду не надано.

При цьому, в судовому засіданні встановлено та стороною захисту не заперечувалось, що жодних перешкод на отримання належної медичної допомоги ОСОБА_12 не було, оскільки подані з цих підстав заяви були задоволені судом.

З урахуванням викладеного, слідчий суддя приходить до висновку, що стороною захисту не наведено переконливих обставин, які б свідчили про наявність підстав для зміни ОСОБА_10 запобіжного заходу, а відтак клопотання адвоката ОСОБА_7 задоволенню не підлягає.

Запобіжний захід у виді домашнього арешту є саме тим запобіжним заходом, який на даному етапі кримінального провадження відповідає меті досягнення дієвості кримінального провадження, а відтак клопотання прокурора щодо його продовження, підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 176-179, 181, 201, 331, 372, 376 КПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання прокурора Мукачівської окружної прокуратури ОСОБА_8 про продовження запобіжного заходу відносно ОСОБА_6 задовольнити.

У задоволенні клопотання захисника ОСОБА_7 про зміну запобіжного заходу ОСОБА_6 відмовити.

Продовжити ОСОБА_13 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту з носінням електронного засобу контролю до 13 березня 2026 року.

Покласти на ОСОБА_6 такі обов`язки:

- прибувати за першою вимогою суду;

- не залишати місце постійного проживання: АДРЕСА_1 , без дозволу суду, цілодобово;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт для виїзду за кордон та інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну, за наявності;

- не спілкуватися з потерпілою та свідками в даному кримінальному провадженні;

- носити електронний засіб контролю.

Обов`язки покладаються на ОСОБА_13 до 13 березня 2026 року.

Роз`яснити обвинуваченому ОСОБА_6 , що в разі невиконання покладених на нього обов`язків, до нього може бути застосований більш суворий запобіжний захід.

Працівники органу Національної поліції з метою контролю за поведінкою обвинуваченого, який перебуває під домашнім арештом, мають право з`являтися в житло цієї особи, вимагати надати усні чи письмові пояснення з питань, пов`язаних із виконанням покладених на нього зобов`язань, використовувати електронні засоби контролю.

Ухвала окремому оскарженню не підлягає.

Головуючий ОСОБА_1

Судді ОСОБА_2

ОСОБА_3