Провадження № 1-кп/591/738/25
УХВАЛА

Іменем України

02 грудня 2025 року м.Суми

Зарічний районний суд м.Суми у складі головуючого судді ОСОБА_1 , секретаря с/з ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду м.Суми кримінальне провадження №0006961 від 18.04.2025, яке надійшло з обвинувальним актом відносно:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Ізяслав, Хмельницької області, українця, громадянина України, з базовою загальною середньою освітою, непрацюючого, неодруженого, такого, що не має на утримані малолітніх дітей, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 , військовослужбовця, раніше судимого:

- 02.08.2006 року Ізяславським районним судом Хмельницької області за ч.3 ст.185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки. На підставі ст.104 КК України звільнений від відбування покарання з встановленням іспитового строку 2 роки;

- 25.05.2007 року Ізяславським районним судом Хмельницької області за ч.2 ст.186, ст.71 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки 2 місяці. Постановою Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 25.05.2009 року звільнений умовно-достроково з невідбутим терміном покарання 1 рік 11 місяців 17 днів;

- 28.02.2018 року Деснянським районним судом м. Києва за ч.1 ст.309 КК України до покарання у вигляді штрафу в розмірі 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян (850 грн.). Ухвалою Деснянського районного суду м. Києва від 26.12.2018 року покарання у виді штрафу в розмірі 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян замінено на громадські роботи на строк 50 годин;

- 13.06.2019 року Ізяславським районним судом Хмельницької області за ч.2 ст.185, ст.ст.71, 72 КК України до покарання у виді 5 місяців 6 днів арешту, яке відбув 03.01.2020 року,

- 13.08.2021 Ізяславським районним судом Хмельницької області за вчинення кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком терміном на 3 роки

- вироком Ізяславського районного суду Хмельницької області від 24.04.2023р. ОСОБА_3 за ст.307 ч.2 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 6 років. На підставі ст. 71 ч.1 КК України частково приєднано покарання за вироком Ізяславського районного суду від 13.08.2021, остаточно призначено 6 років 1 місяць позбавлення волі,

- ухвалою Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 22.05.2024 по справі №686/14478/24, звільнений від відбуття покарання умовно достроково для проходження військової служби за контрактом, на строк 4 роки 9 місяців 20 днів, обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.407 КК України,

з участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_5

в с т а н о в и в :

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 01.10.2025 в провадження судді ОСОБА_1 надійшло зазначене кримінальне провадження.

Ухвалою від 02.10.2025 призначено підготовче судове засідання на 14-00 год. 15 жовтня 2025 року, за результатами якого відносно ОСОБА_3 продовжено застосування запобіжного заходу тримання під вартою до 13.12.2025.

В судовому засіданні обвинувачений та його захисник звернулись з клопотанням про звільнення обвинуваченого на підставі ч.5 ст.401 КК України від кримінальної відповідальності за ч. 5 ст. 407 КК України, яке просили задовольнити. Додано копію письмової згоди командира ВЧ НОМЕР_1 на подальше проходження ОСОБА_3 військової служби у підпорядкованій йому військові частині.

Прокурор заперечував проти клопотання захисника, оскільки ОСОБА_3 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.5 ст.407 КК України будучи умовно достроково звільненим від відбування покарання для проходження військової служби за контрактом та вчинив нове кримінальне правопорушення під час такого звільнення, у зв`язку з чим йому має призначатись покарання з застосуванням ст.71 КК України.

Суд, заслухавши учасників судового провадження та перевіривши матеріали справи приходить до наступних висновків.

З обвинувального акту слідує, що військовослужбовець військової частини НОМЕР_2 за контрактом ОСОБА_3 , гурбо порушуючи встановлений порядок проходження військової служби, 31.10.2024, в порушення вимог ст. ст. 17, 65 Конституції України, п. п. 1, 2 ст. 1, п. 4 ст. 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст. ст. 11, 16, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.ст. 1, 3, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, достовірно знаючи, що він є військовослужбовцем і повинен проходити військову службу у військовій частині НОМЕР_2 , діючи з прямим умислом, з особистих мотивів, з метою тимчасового ухилення від військової служби, в умовах воєнного стану, незаконно припинив виконувати свій конституційний обов`язок по захисту Вітчизни, незалежності, територіальної цілісності України, самовільно залишив місце служби пункт тимчасової дислокації військової частини НОМЕР_2 у АДРЕСА_3 , звідки попрямував до місця мешкання за адресою АДРЕСА_2 , де проводив час на власний розсуд, не пов`язуючи його з виконанням обов`язків військової служби, не вживаючи жодних заходів для повернення у військову частину та виконання службових обов`язків, звернення до правоохоронних, інших державних органів чи органів військового управління з приводу своїх протиправних діянь, за наявності реальної можливості для цього до 22.08.2025.

22.08.2025 військовослужбовця військової частини НОМЕР_2 ОСОБА_3 , затримано в порядку ст. 208 КПК України, в приміщенні Четвертого слідчого відділу ТУ ДБР у місті Полтаві, розташованого за адресою м. Суми, вул. Герасима Кондратьєва, буд. 98А.

Тобто, військовослужбовець військової частини НОМЕР_2 ОСОБА_3 з 31.10.2024 по 22.08.2025 обов`язки військової служби не виконував, будь-яких заходів для повернення на службу та продовження несення відповідних обов`язків у зазначений період часу не вживав, та займався особистими справами, не пов`язаними з проходженням військової служби.

Таким чином старший матрос ОСОБА_3 своїми умисними діями, які виразились у нез`явленні військовослужбовця вчасно на службу без поважних причин, тривалістю понад три доби, вчиненому в умовах воєнного стану, вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 5 ст. 407 КК України.

Частиною 5 статті 401 КК України визначено, що особа, яка під час дії воєнного стану вперше вчинила кримінальне правопорушення, передбачене статтями 407, 408 цього Кодексу, може бути звільнена від кримінальної відповідальності в порядку, передбаченому кримінальним процесуальним законодавством України, якщо вона добровільно звернулася із клопотанням до слідчого, прокурора, суду про намір повернутися до цієї або іншої військової частини або до місця служби для продовження проходження військової служби та за наявності письмової згоди командира (начальника) військової частини (установи) на продовження проходження такою особою військової служби.

Відповідно до ч.1 ст.286 КПК України звільнення від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення здійснюється судом. Згідно із ч.2 ст. 286 КПК України, у разі наявності підстави для звільнення від кримінальної відповідальності, передбаченої частиною п`ятою статті 401 Кримінального кодексу України, прокурор або суд повинен також отримати письмову згоду командира (начальника) військової частини (установи) про можливість продовження проходження військової служби таким підозрюваним або обвинуваченим.

Згідно ст. 288 КПК України, суд своєю ухвалою закриває кримінальне провадження та звільняє підозрюваного, обвинуваченого від кримінальної відповідальності у випадку встановлення підстав, передбачених законом України про кримінальну відповідальність. У разі закриття судом кримінального провадження та звільнення підозрюваного, обвинуваченого від кримінальної відповідальності у порядку, передбаченому частиною п`ятою статті 401 Кримінального кодексу України, суд своєю ухвалою зобов`язує після набрання такою ухвалою законної сили невідкладно поновити звільнену особу на військовій службі та звільнену особу не пізніше 72 годин зобов`язує прибути до відповідної військової частини або місця служби для продовження проходження військової служби.

Судом встановлено, що обвинувачений, підтримуючи своє клопотання про звільнення його від кримінальної відповідальності в порядку ч.5 ст.401 КК України, розуміє підстави та наслідки закриття провадження відповідно до ч.5 ст.401 КК України, а також наслідки звільнення його від кримінальної відповідальності з нереабілітуючих підстав.

До клопотання додано згоду командира військової частини НОМЕР_1 на подальше проходження служби ОСОБА_3 у вказаній військовій частині.

Також у судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_3 вперше вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ст. 407 ч. 5 КК України в період дії воєнного стану.

Щодо доводів прокурора про неможливість звільнення обвинуваченого, суд зазначає, що оскільки ч. 5 ст. 401 КК України є складовою Особливої частини, а її норми закріплюють правові підстави відмови держави від застосування негативних кримінально-правових заходів примусу щодо суб`єктів обмеженого переліку конкретно визначених суспільно небезпечних діянь очевидно вона являє собою спеціальний вид звільнення особи від кримінальної відповідальності, позаяк незастосування до особи негативних кримінально-правових наслідків вчинення суспільно небезпечного діяння на підставі ч. 5 ст. 401 КК України не ставиться у залежність від поведінки такої особи після прийняття судом рішення про її звільнення. Тому для застосування ч.5 ст.401 КК України достатньо наявності усіх складових, у ній перерахованих, оскільки прийняття такої норми було зумовлено «встановленням правових гарантій та механізмів повернення та продовження військової служби військовослужбовцям, які самовільно залишили військову частину або місце несення служби, але повернулися та висловили готовність належним чином виконувати свій військовий обов`язок». Впроваджуючи новий спеціальний вид звільнення від кримінальної відповідальності, передбачений ч. 5 ст. 401 КК України, національний законодавець опікувався не тільки і не стільки питанням належної кримінально-правової реакції на вчинення військовослужбовцями самовільного залишення військової частини або місця служби в умовах воєнного стану, скільки мав на меті створення нормативно-правових механізмів подолання негативних наслідків його поширення, пов`язаних з дестабілізацією стану кадрового забезпечення Сил оборони України. І такий підхід українського нормотворця можна вважати виправданим та об`єктивно обумовленим реаліями воєнної пори.

За таких обставин, враховуючи позицію обвинуваченого, його захисника, прокурора та згоду командира військової частини НОМЕР_1 , суд приходить до висновку, що клопотання захисника та обвинуваченого підлягає задоволенню, а обвинуваченого ОСОБА_3 слід звільнити від кримінальної відповідальності з підстав, визначених ч.5 ст. 401 КК України.

Відповідно до п.2 ч.3 ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право закрити провадження за наявності підстав, передбачених ч. 2 ст. 284 КПК України, зокрема у разі звільнення особи від кримінальної відповідальності.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст.284, 285, 286, 288,314,370,371,372 КПК України, -

п о с т а н о в и в:

Клопотання задовольнити.

На підставі ч. 5 ст. 401 КК України ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , звільнити від кримінальної відповідальності за ч. 5 ст. 407 КК України для продовження проходження військової служби.

Кримінальне провадження № 0006961 стосовно ОСОБА_3 , який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України, - закрити у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.

Зобов`язати командира військової частини НОМЕР_1 після набрання ухвалою законної сили невідкладно прийняти/поновити ОСОБА_3 на військовій службі у військовій частині НОМЕР_1 , а ОСОБА_3 , після набрання ухвалою законної сили, невідкладно, але не пізніше 72 годин прибути до військової частини НОМЕР_1 або до визначеного уповноваженою особою військової частини НОМЕР_1 місця служби для продовження проходження військової служби.

Запобіжний захід у виді тримання під вартою стосовно ОСОБА_3 скасувати та негайно звільнити його з під варти.

Ухвала суду може бути оскаржена до Сумського апеляційного суду через Зарічний районний суд м.Суми протягом семи днів з дня її оголошення.

Суддя ОСОБА_1