Київський апеляційний суд
У Х В А Л А

І м е н е м У к р а ї н и

21 січня 2026 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю секретаря ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

обвинуваченої ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві кримінальне провадження № 0000075 щодо

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

уродженки смт Бабинці Бородянського району Київської області,

громадянки України, що зареєстрована та проживає за адресою:

АДРЕСА_1 ,

судимої вироком Святошинського районного суду м. Києва

від 27.02.2024 за ч.1 ст.309 КК України на 1 рік позбавлення волі,

на підставі ст.75 КК України звільненої від відбування покарання

з випробуванням з іспитовим строком 1 рік,

яка обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.309 КК України,

за апеляційною скаргою обвинуваченої на вирок Святошинського районного суду м. Києва від 12 вересня 2025 року,

у с т а н о в и л а :

Вироком Святошинського районного суду м. Києва від 12.09.2025 ОСОБА_7 визнана винуватою у пред`явленому обвинуваченні за ч.2 ст.309 КК України і їй призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 1 рік.

На підставі ст.71 КК України з урахуванням правил, передбачених ст.72 КК України, до призначеного за цим вироком покарання частково приєднано невідбуте покарання за вироком Святошинського районного суду м. Києва від 27.02.2024 і за сукупністю вироків ОСОБА_7 призначено остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 1 рік 1 місяць.

В апеляційній скарзі обвинувачена просить переглянути вирок суду та врахувати, що вона має хвору матір, яка є внутрішньо переміщеною особою і потребує догляду.

Заслухавши суддю-доповідача; доводи обвинуваченої, яка просила призначити їй покарання, не пов`язане з позбавлення волі; доводи захисника ОСОБА_6 на підтримку позиції обвинуваченої; доводи прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, вважаючи вирок суду законним, обґрунтованим і вмотивованим; провівши судові дебати, надавши обвинуваченій останнє слово, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що в її задоволенні належить відмовити, з таких підстав.

Вироком суду визнано доведеним, що ОСОБА_7 , будучи засудженою вироком Святошинського районного суду м. Києва від 27 лютого 2024 року за ч.1 ст.309 КК України на 1 рік обмеження волі та на підставі ст.75 КК України звільненою від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 рік, 8 січня 2025 року близько 12 години 10 хвилин за адресою: м. Київ, просп. Берестейський, 104, незаконно придбала без мети збуту у невстановленої досудовим розслідування особи за 100 гривень 2 таблетки наркотичного засобу метадону. Після цього ОСОБА_7 поклала наркотичний засіб у ліву кишеню куртки і стала незаконно зберігати його при собі без мети збуту.

Цього ж дня близько 12 години 24 хвилин за адресою: м. Київ, просп. Берестейський, 104, працівники поліції в порядку, передбаченому ст.208 КПК України, затримали ОСОБА_7 і в ході особистого обшуку вилучили у неї з лівої кишені куртки 2 таблетки білого кольору, які містять у своєму складі наркотичний засіб метадон (фенадон) масою 0,044 г.

Висновки суду першої інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення за обставин, викладених у вироку, є обґрунтованими, відповідають фактичним обставинам кримінального провадження та підтверджуються наявними в ньому доказами, які досліджувалися в порядку, передбаченому ч.3 ст.349 КПК України, і ніким з учасників судового провадження не оспорюються. Тому колегія суддів не переглядає їх відповідно до вимог ч.1 ст.404 КПК України.

За встановлених судом фактичних обставин кваліфікація дій ОСОБА_7 за ч.2 ст.309 КК України - незаконне придбання та зберігання наркотичного засобу без мети збуту, вчинені протягом року після засудження за цією статтею, - є вірною.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які б могли бути підставою для зміни або скасування вироку, колегія суддів не вбачає.

Суд відповідно до вимог ст.65 КК України врахував ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, конкретні обставини справи, особу винної, яка є судимою, має постійне місце реєстрації та проживання, обставину, яка пом`якшує покарання, - щире каяття і відсутність обставин, які його обтяжують, і правильно призначив ОСОБА_7 покарання у виді позбавлення волі на мінімальний строк.

Вірно застосував суд і положення ст.71 КК України, оскільки ОСОБА_7 , яка була звільнена від відбування покарання за попереднім вироком з випробуванням, вчинила нове кримінальне правопорушення протягом іспитового строку, і остаточне покарання за сукупністю вироків призначено на мінімально можливий строк.

Саме таке покарання, яке призначив суд першої інстанції, на переконання колегії суддів, буде необхідним й достатнім для досягнення його мети, яка полягає не тільки в карі, а й виправленні обвинуваченої та запобіганні вчиненню нових кримінальних правопорушень як нею, так і іншими особами.

Отже, вирок суду першої інстанції є законним, обґрунтованим і вмотивованим, а тому підстави для задоволення апеляційної скарги обвинуваченої відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.404, 407 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Вирок Святошинського районного суду м. Києва від 12 вересня 2025 року щодо ОСОБА_7 залишити без змін, а апеляційну скаргу обвинуваченої - без задоволення.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення.

На ухвалу суду апеляційної інстанції може бути подана касаційна скарга безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженою, яка тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення їй копії судового рішення.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3