Справа № 127/3109/26
Провадження № 1-кс/127/1317/26
У Х В А Л А

Іменем України

30 січня 2026 року м. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницького області в складі

слідчого судді: ОСОБА_1 ,

секретар судового засідання: ОСОБА_2

за участю:

захисника: адвоката ОСОБА_3 , підозрюваної ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду скаргу адвоката ОСОБА_3 , подану в інтересах ОСОБА_4 , в порядку статті 206 КПК України, про визнання незаконним затримання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , -

ВСТАНОВИВ:

Адвокат ОСОБА_3 , яка діє в інтересах ОСОБА_4 , звернулася до суду зі скаргою, в порядку статті 206 КПК України, про визнання незаконним затримання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Скарга мотивована тим, слідчим відділом ВП №3 Вінницького районного управління поліції ГУНП у Вінницькій області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000058 від 28.01.2026, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 345 КК України.

В межах даного кримінального провадження 28.01.2026 о 18 год. 20 хв. затримана ОСОБА_4 , 2004 року народження.

На думку заявника, затримання ОСОБА_4 є незаконним з огляду на таке.

З протоколу затримання від 28.01.2026 вбачається, що підставами затримання визначені:

1) якщо цю особу застали під час вчинення злочину або замаху на його вчинення;

2) якщо безпосередньо після вчинення злочину очевидець, в тому числі потерпілий, або сукупність очевидних ознак на тілі, одязі чи місці події вказують на те, що саме ця особа щойно вчинила злочин.

Втім, такі твердження не відповідають дійсності.

Так, затримана ОСОБА_4 перебувала у приміщенні ВП №3 ВРУП ГУНП у Вінницькій області орієнтовно з 16-00 год., куди була доставлена працівниками поліції з місця події, тобто вже була фактично затримана, оскільки була змушена залишатися поряд із уповноваженою службовою особою у приміщенні, визначеному уповноваженою службовою особою.

Відповідно до витягу з ЄРДР кримінальне провадження зареєстровано 28.01.2026 о 18:09:45. Матеріали правоохоронного органу про виявлення факту вчинення кримінального правопорушення зареєстровані 28.01.2026 о 18:07:20.

Наведене свідчить, що ОСОБА_4 була затримана до надходження відомостей про нібито вчинене правопорушення і реєстрації їх як в ЖЄО так і в ЄРДР.

Відповідно і сама подія, що ставиться в провину затримані відбулась раніше фактичного затримання, а отже твердження про затримання безпосередньо після вчинення злочину не відповідає фактичним обставинам.

З огляду на викладене захисник звернулася до суду з вищевказаною скаргою.

В судовому засіданні адвокат ОСОБА_3 та підозрювана ОСОБА_4 скаргу підтримали та просили її задовольнити.

Слідчий СВ ВП №3 Вінницького РУП ГУНП у Вінницькій області ГУНП у Вінницькій області ОСОБА_5 , яка здійснювала затримання ОСОБА_4 , або інша уповноважена особа відділу поліції в судове засідання не з`явилася.

Вислухавши думку заявника скарги - адвоката ОСОБА_3 та підозрюваної ОСОБА_4 , дослідивши матеріали скарги, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення скарги, з огляду на таке.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, СВ Відділу поліції №3 Вінницького районного управління поліції ГУНП у Вінницькій області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 17.03.2022 за №0000058 від 28.01.2026, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 345 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що 28.01.2026 начальник сектору поліцейських офіцерів громади відділу взаємодії з громадами Вінницького районного управління поліції ГУНП у Вінницькій області ОСОБА_6 , являючись співробітником правоохоронного органу, виконуючи свої службові обов`язки та згідно з ч. 1 ст. 2 Закону України «Про державний захист працівників суду і правоохоронних органів» підлягає захисту, будучи одягненим у формений одяг, та діючи відповідно до покладених на нього завдань відповідно до вимог п. п. 1, 2, 3, 4, 5, 8, 9, 14, 24 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію» (далі ЗУ «Про НП»), був залучений до комплексу профілактичних заходів спрямованих на протидію злочинності, виявлення та активізацію роботи з особами які перебувають на обліку, спільно з працівниками роти поліції особливого призначення: ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 ГУНП у Вінницькій області, виконували наказ начальника ГУНП у Вінницькій області «Про проведення профілактичних заходів» № 168 від 21.01.2026.

Так, ОСОБА_6 , близько 10:40 год. 28.01.2026, більш точний час досудовим розслідуванням не встановлено, перебуваючи за адресою: АДРЕСА_1 , помітив ОСОБА_11 та перевіривши документи останнього, встановив порушення ним правил військового обліку. В подальшому, ОСОБА_6 склав протокол адміністративного затримання ОСОБА_11 серії АА 174673 від 28.01.2026 та разом із працівниками роти поліції особливого призначення: ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , на службовому автомобілі Toyota Proace д.н.з. НОМЕР_1 здійснював супроводження ОСОБА_11 до ІНФОРМАЦІЯ_2 (далі ВОМТЦК та СП) для притягнення ОСОБА_11 до адміністративної відповідальності, передбаченої ч. 3 ст. 210-1 КУпАП.

Так, під час транспортування ОСОБА_11 на службовому автомобілі Toyota Proace д.н.з. НОМЕР_1 , який належить роті реагування патрульної поліції та у супроводі службового автомобіля, відповідно до наказу НУП ГУНП у Вінницькій області № 11 від 05.01.2026, марки «Skoda» моделі «Octavia» н.з. НОМЕР_2 (на синьому фоні), який належить ВОДГР УПД ГУНП у Вінницькій області, під керуванням поліцейського ОСОБА_12 , та члена екіпажу поліцейського ОСОБА_13 , близько 11 год. 28.01.2026, перебуваючи на автодорозі у с. Якушинці Вінницького району Вінницької області, на автодорозі М-21, почав переслідувати автомобіль марки «Merсedes» моделі «GLA» д.н.з НОМЕР_3 , під керуванням ОСОБА_14 , в якому в якості пасажирки перебувала ОСОБА_15 та який перешкоджав руху вищевказаних службових автомобілів поліції, під час супроводження адміністративно затриманого ОСОБА_11 , що блокувалося автомобілем марки «Merсedes» моделі «GLA» д.н.з. НОМЕР_3 , шляхом перекриття траси.

В подальшому, у ОСОБА_14 виник злочинний умисел на вчинення опору працівникам правоохоронного органу по доставленю ОСОБА_11 . Так, рухаючись на автодорозі М-21, автомобіль «Merсedes» моделі «GLA» д.н.з. НОМЕР_3 , перебуваючи на автодорозі у с. Якушинці Вінницького району Вінницької області, здійснив обгін та заблокував подальший рух службових автомобілів працівників поліції здійснюючи опір працівникам правоохоронного органу у виконанні ними своїх службових обов`язків із супроводження до ОСОБА_11 до ВОМТЦК та СП.

В подальшому, рух вищевказаних службових автомобілів поліції було перекрито на автомобільній дорозі М-21, участку дороги Е 583, 311-го кілометру, та зупинено автомобілем «Mercedes» моделі «GLA» д.н.з НОМЕР_3 , де з останнього вийшли водій ОСОБА_14 та ОСОБА_15 , які підійшовши до службового автомобіля марки «Toyota» н.з. НОМЕР_4 (на синьому фоні) розпочали стукати по склу автомобіля та смикати за ручки дверцят з метою незаконного звільнення та перешкоджання подальшого доставлення адміністравно затриманого ОСОБА_11 , для проходження військово-лікарської комісії в с. Бохоники, Вінницької області, Вінницького району.

В цей час до ОСОБА_14 та ОСОБА_15 із службового автомобіля марки «Skoda» моделі «Octavia» н.з. НОМЕР_2 (на синьому фоні) вийшов інспектор УПД ГУНП у Вінницькій області майор поліції ОСОБА_13 та повідомив ОСОБА_14 та ОСОБА_15 , що останні перешкоджають виконанню працівниками поліції службових обов`язків, в ході чого між ними відбувся словесний конфлікт.

Далі ОСОБА_15 , в ході конфлікту із інспектором УПД ГУНП у Вінницькій області майором поліції ОСОБА_13 на ґрунті раптово виниклого умислу, спрямованого на заподіяння тілесних ушкоджень працівникам правоохоронного органу, розуміючи, що він являється працівником поліції та здійснює свою діяльність відповідно до посадових обов`язків, умисно, цілеспрямовано, неправомірно завдала останньому удар рукою в обличчя, чим спричинила тілесні ушкодження у вигляді забою м`яких тканин обличчя зліва (відповідно до виписки із медичної карти амбулаторного хворого від 28.01.2026).

28 січня 2026 року о 18 год. 20 хв. ОСОБА_4 затримано в порядку ст. 208 КПК України.

Зі вказаного протоколу слідує, що підставою для затримання ОСОБА_4 зазначено:

«1) якщо цю особу застали під час вчинення злочину або замаху на його вчинення;

2) якщо безпосередньо після вчинення злочину очевидець, в тому числі потерпілий, або сукупність очевидних ознак на тілі, одязі чи місці події вказують на те, що саме ця особа щойно вчинила злочин.»

29 січня 2026 року ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 345 КК України тобто в умисному заподіянні працівникові правоохоронного органу побоїв у зв`язку з виконанням цим працівником службових обов`язків..

Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 30.01.2026 по справі №127/3219/26 застосовано до ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання.

Цією ж ухвалою, покладено на ОСОБА_4 , наступні обов`язки:

- прибувати до слідчого, прокурора чи суду за першою вимогою;

- не відлучатися з населеного пункту, в якому вона проживає, без дозволу слідчого, прокурора або суду;

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи.

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт для виїзду за кордон, та інші документи, що дають право на виїзд з України та в`їзд в Україну, строком 60 (шістдесят) днів, тобто до 30 березня 2026 року.

Отже, з матеріалів справи слідує, що застосуванню до ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання, передувало затримання особи 28.01.2026 в порядку статті 208 КПК України та повідомлення ОСОБА_4 про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 345 КК України.

Обґрунтовуючи вимоги скарги на затримання адвокат ОСОБА_3 , яка діє в інтересах підозрюваної ОСОБА_4 , зазначає про те, що ОСОБА_4 було незаконно затримано оскільки фактично затримання відбулось до внесення відомостей про вчинення кримінального правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань, судом до уваги не приймаються з огляду на таке.

Частинами першою-третьою статті 207 КПК України передбачено, що ніхто не може бути затриманий без ухвали слідчого судді, суду, крім випадків, передбачених цим Кодексом. Особливості затримання окремої категорії осіб визначаються главою 37 цього Кодексу.

Кожен має право затримати без ухвали слідчого судді, суду будь-яку особу, крім осіб, зазначених у статтях 482 і 482-2 цього Кодексу:

1) при вчиненні або замаху на вчинення кримінального правопорушення;

2) безпосередньо після вчинення кримінального правопорушення чи під час безперервного переслідування особи, яка підозрюється у його вчиненні.

Кожен, хто не є уповноваженою службовою особою (особою, якій законом надано право здійснювати затримання) і затримав відповідну особу в порядку, передбаченому частиною другою цієї статті, зобов`язаний негайно доставити її до уповноваженої службової особи або негайно повідомити уповноважену службову особу про затримання та місцезнаходження особи, яка підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення.

Відповідно до частини першої статті 208 КПК України уповноважена службова особа має право без ухвали слідчого судді, суду затримати особу, підозрювану у вчиненні злочину, за який передбачене покарання у виді позбавлення волі, лише у випадках:

1) якщо цю особу застали під час вчинення злочину або замаху на його вчинення;

2) якщо безпосередньо після вчинення злочину очевидець, в тому числі потерпілий, або сукупність очевидних ознак на тілі, одязі чи місці події вказують на те, що саме ця особа щойно вчинила злочин;

3) якщо є обґрунтовані підстави вважати, що можлива втеча з метою ухилення від кримінальної відповідальності особи, підозрюваної у вчиненні тяжкого або особливо тяжкого корупційного злочину, віднесеного законом до підслідності Національного антикорупційного бюро України;

4) якщо є обґрунтовані підстави вважати, що можлива втеча з метою ухилення від кримінальної відповідальності особи, підозрюваної у вчиненні злочину, передбаченого статтями 255, 255-1, 255-2 Кримінального кодексу України.

З наведених вище норм слідує, що затримання в порядку статей 207 або 208 КПК, за визначенням, є несподіваною для його учасників подією. Оскільки закон надає органам правопорядку повноваження за певних умов проводити затримання без попереднього судового дозволу, це означає, що законодавець визнає непередбачуваність обставин, які зумовлюють таке затримання.

Крім того, частина перша статті 214 КПК України надає повноваження вносити відомості про правопорушення до ЄРДР лише слідчому, прокурору і дізнавачу. Таким чином, уповноважена службова особа, яка затримала підозрюваного відповідно до статті 208 КПК і яка не є слідчим, прокурором або дізнавачем, не може внести відомості до ЄРДР. Це можливо лише після того, як відомості про правопорушення стануть відомі особам, яким надано таке право.

Як слідує з матеріалів справи, зокрема з протоколу затримання ОСОБА_4 від 28.01.2026, після вчинення кримінального правопорушення, затримано особу, підозрювану у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 345 КК України, шляхом підкорення наказу залишатись поряд з уповноваженою службовою особою у визначеному місці, а саме ОСОБА_4 .

Таким чином ОСОБА_4 було затримано з дотриманням положень статей 207 та 208 КПК України, оскільки затримання відбулося безпосередньо після вчинення кримінального правопорушення ОСОБА_4 .

При цьому, наявність чи відсутність у ЄРДР на час затримання особи відомостей про правопорушення, у зв`язку з яким відбулося затримання, не може вважатися умовою його законності.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного суду від 15.06.2021 по справі №204/6541/16-к.

Відповідно до частини першої та другої статті 206 КПК України кожен слідчий суддя суду, в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться особа, яка тримається під вартою, має право постановити ухвалу, якою зобов`язати будь-який орган державної влади чи службову особу забезпечити додержання прав такої особи. Якщо слідчий суддя отримує з будь-яких джерел відомості, які створюють обґрунтовану підозру, що в межах територіальної юрисдикції суду знаходиться особа, позбавлена свободи за відсутності судового рішення, яке набрало законної сили, або не звільнена з-під варти після внесення застави в установленому цим Кодексом порядку, він зобов`язаний постановити ухвалу, якою має зобов`язати будь-який орган державної влади чи службову особу, під вартою яких тримається особа, негайно доставити цю особу до слідчого судді для з`ясування підстав позбавлення свободи.

Частиною третьою та четвертою вказаної норми передбачено, що слідчий суддя зобов`язаний звільнити позбавлену свободи особу, якщо орган державної влади чи службова особа, під вартою яких тримається ця особа, не надасть судове рішення, яке набрало законної сили, або не доведе наявність інших правових підстав для позбавлення особи свободи. Якщо до доставлення такої особи до слідчого судді прокурор, слідчий звернеться з клопотанням про застосування запобіжного заходу, слідчий суддя зобов`язаний забезпечити проведення у найкоротший строк розгляду цього клопотання.

Отже, статтею 206 КПК України надано слідчому судді специфічні повноваження щодо перевірки наявності підстав позбавлення особи свободи (зокрема наявності судового рішення та ін.) та звільнення такої особи, якщо за результатами такої перевірки відповідних підстав не буде встановлено, або забезпечення проведення у найкоротший строк розгляду клопотання прокурора, слідчого про застосування запобіжного заходу. Наведені вище положення мають на меті забезпечення процесуального механізму звільнення слідчим суддею будь-якої особи, яка позбавлена свободи за відсутності судового рішення, та застосовуються саме в таких випадках.

Як встановлено судом та зазначено вище:

- 28.01.2026 о 18 год. 20 хв. ОСОБА_4 затримано за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 345 КК України, в порядку ст. 208 КПК України;

- 29.01.2026 ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 345 КК України;

- ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 30.01.2026 по справі №127/3219/26 застосовано до ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання.

Однак, в порядку статті 206 КПК України, якою визначено загальні обов`язки судді щодо захисту прав людини, не передбачено можливості надання оцінки правомірності затримання особи за умови, що такій особі в порядку та у строки встановлені КПК повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення та застосовано щодо неї запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання.

Що стосується наявності або відсутності підстав для затримання особи в порядку статті 208 КПК України, слідчий суддя звертає увагу на те, що відповідно до частини першої статті 303 КПК України на досудовому провадженні можуть бути оскаржені такі рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача або прокурора, а саме: бездіяльність слідчого, дізнавача, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, у неповерненні тимчасово вилученого майна згідно з вимогами статті 169 цього Кодексу, а також у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк, - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, володільцем тимчасово вилученого майна, іншою особою, права чи законні інтереси якої обмежуються під час досудового розслідування; рішення слідчого, дізнавача, прокурора про зупинення досудового розслідування - потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження; рішення слідчого, дізнавача про закриття кримінального провадження - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником; рішення прокурора про закриття кримінального провадження та/або провадження щодо юридичної особи - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження; рішення прокурора, слідчого, дізнавача про відмову у визнанні потерпілим - особою, якій відмовлено у визнанні потерпілою; рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача або прокурора при застосуванні заходів безпеки - особами, до яких можуть бути застосовані заходи безпеки, передбачені законом; рішення слідчого, дізнавача, прокурора про відмову в задоволенні клопотання про проведення слідчих (розшукових) дій, негласних слідчих (розшукових) дій - особою, якій відмовлено у задоволенні клопотання, її представником, законним представником чи захисником; рішення слідчого, дізнавача, прокурора про зміну порядку досудового розслідування та продовження його згідно з правилами, передбаченими главою 39 цього Кодексу, - підозрюваним, його захисником чи законним представником, потерпілим, його представником чи законним представником; рішення прокурора про відмову в задоволенні скарги на недотримання розумних строків слідчим, дізнавачем, прокурором під час досудового розслідування - особою, якій відмовлено у задоволенні скарги, її представником, законним представником чи захисником; повідомлення слідчого, дізнавача, прокурора про підозру після спливу одного місяця з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні кримінального проступку або двох місяців з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні злочину, але не пізніше закриття прокурором кримінального провадження або звернення до суду із обвинувальним актом - підозрюваним, його захисником чи законним представником; відмова слідчого, дізнавача, прокурора в задоволенні клопотання про закриття кримінального провадження з підстав, передбачених пунктом 9-1 частини першої статті 284 цього Кодексу, - стороною захисту, іншою особою, права чи законні інтереси якої обмежуються під час досудового розслідування, її представником.

Частиною другою вказаної норми передбачено, що скарги на інші рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача або прокурора не розглядаються під час досудового розслідування і можуть бути предметом розгляду під час підготовчого провадження у суді згідно з правилами статей 314-316 цього Кодексу

При цьому, як зазначає Верховний Суд у постанові від 27 травня 2019 року в справі №766/22242/17, вказаний механізм не включає процедур оскарження рішень, дій чи бездіяльності працівників правоохоронних органів, пов`язаних із затриманням особи в порядку, передбаченому ст. 208 КПК України post factum, оскільки відповідні заперечення особа може висловити під час вирішення питання про застосування запобіжного заходу та/або під час підготовчого судового засідання й судового розгляду кримінального провадження по суті.

Таким чином, оскарження затримання в порядку статті 208 КПК України, як окремої процедури, чинним КПК не передбачено, що виключає можливість задоволення скарги, натомість правомірності такого затримання може бути надана оцінка при застосуванні до особи запобіжного заходу або ж при розгляді справи по суті.

Як зазначено вище, ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 30.01.2026 по справі №127/3219/26 застосовано до ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання.

Цією ж ухвалою, покладено на ОСОБА_4 , наступні обов`язки:

- прибувати до слідчого, прокурора чи суду за першою вимогою;

- не відлучатися з населеного пункту, в якому вона проживає, без дозволу слідчого, прокурора або суду;

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи.

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт для виїзду за кордон, та інші документи, що дають право на виїзд з України та в`їзд в Україну, строком 60 (шістдесят) днів, тобто до 30 березня 2026 року.

Вказаним судовим рішенням перевірено обґрунтованість повідомленої ОСОБА_4 підозри у вчиненні кримінального правопорушення та прийнято рішення щодо наявності підстав для застосування до останньої запобіжного заходу.

Враховуючи вище викладене, слідчий суддя вважає, що відсутні правові підстави для визнання затримання ОСОБА_4 незаконним.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 206-210, 303-306, 307, 309, 372 КПК України, слідчий суддя

УХВАЛИВ:

У задоволенні скарги адвоката ОСОБА_3 , поданої в інтересах ОСОБА_4 , в порядку статті 206 КПК України, про визнання незаконним затримання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відмовити.

Ухвала слідчого судді апеляційному оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя: