Єдиний унікальний номер 317/1283/25
Провадження № 1-кп/317/334/2025
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 жовтня 2025 року м. Запоріжжя

Запорізький районний суд Запорізької області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участі:

секретаря судового засідання ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000063 від 28.01.2025 відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дніпропетровськ, громадянина України, який має спеціальну середню освіту, розлучений, має на утриманні одну малолітню дитину, проходить військову службу ВЧ НОМЕР_1 , не є особою з інвалідністю, не є депутатом, зареєстрований та мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 маючи злочинний умисел, спрямований на незаконне придбання бойових припасів, вибухових речовин та вибухових пристроїв без передбаченого законом дозволу, діючи умисно, тобто усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, без передбаченого законом дозволу, всупереч вимозі «Положення про дозвільну систему», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 576 від 12.10.1992 року та інструкції «Про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної і холодної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів з гумовими або аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, та зазначених патронів, а також боєприпасів до зброї або вибухових матеріалів», яким передбачено порядок отримання дозвільних документів на придбання вогнепальної зброї та бойових припасів, діючи умисно, без передбаченого законом дозволу, 28.01.2025 року, більш точного часу в ході досудового розслідування не встановлено, перебуваючи на території АЗС «WOG», котра розташована у с. Дослідне, Дніпровського району, Дніпропетровської області, за не встановлених в ході досудового розслідування обставин, незаконно придбав вибухову речовину та вибуховий пристрій, а саме: предмет циліндричної форми, який являється корпусом бойової осколкової гранати гранатометного пострілу ВОГ-17 та предмет циліндричної форми, що є бойовим уніфікованим підривачем дистанційної дії УЗРГМ, які були конструктивно поєднані між собою та утворили саморобний вибуховий пристрій типу ручної осколкової гранати (хатабку), який ОСОБА_4 , помістив до свого рюкзаку, тим самим почав незаконно зберігати вищевказаний вибуховий пристрій при собі.

В подальшому, 28.01.2025 ОСОБА_4 , продовжуючи свій злочинний умисел, направлений на носіння та зберігання вибухового пристрою, без передбаченого законом дозволу, рухався у напрямку з м. Дніпро до м. Запоріжжя на транспортному засобі марки «Hyundai» номерний знак НОМЕР_2 , в якості пасажира, та проїжджаючи поблизу с-ще Сонячне, Запорізького району, Запорізької області, а саме на 475 км., автошляху 11-08 ( блок-пост №3-08 «Лавра»), був зупинений співробітниками поліції.

28.01.2025 в період часу з 17 години 39 хвилини до 17 години 52 хвилини, в ході проведення огляду місця події, у приміщенні стаціонарного Блок-Посту №3-08 «Лавра» у ОСОБА_4 , співробітниками поліції, виявлено та вилучено предмет циліндричної форми, схожий на корпус бойової осколкової гранати гранатометного пострілу ВОГ-17, з маркуванням «Г 89 II», який відповідно до висновку експерта є корпусом бойової осколкової гранати гранатометного пострілу ВОГ-17, промислового виготовлення, який до бойових припасів і вибухових пристроїв не відноситься, але містить в собі бойовий заряд бризантної вибухової речовини А-ІХ-1 (гексоген) масою 36 г., та предмет циліндричної форми, схожий на бойовий уніфікований підривач дистанційної дії УЗРГМ промислового виготовлення, з маркуванням «01-81 UZRGM 354», який до бойових припасів не відноситься, але є самостійним вибуховим пристроем і відноситься до засобів підриву ( ініціювання вибуху) та містить в собі ініціїоючх вибухову речовину ТИРС масою 0,1 г, азид свинцю масою 0,2 г та бризантну вибухову речовину підвищеної потужності ТЕН або гексоген масою 1 г.н., які на момент вилучення були конструктивно поєднані між собою та утворювали саморобний вибуховий пристрій типу ручної осколкової гранати ( хатабку), яку ОСОБА_4 , незаконно придбав, носив та зберігав при собі без передбаченого законом дозволу.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, визнав повністю, суду пояснив, що він їхав після виконання бойових завдань був затриманий на посту «Лавра». Виявлену зброю видав добровільно. Це трофейна зброя з поля бою. Знав, що везти зброю не можна. Обставини в обвинувальному акті відповідають дійсності повністю. У вчиненому розкаюється.

Оскільки обвинувачений дав показання в яких повністю визнав свою вину і не оспорює фактичні обставини, враховуючи думку прокурора, який вважав, що можливо розглянути кримінальне провадження відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України, вислухавши думку обвинуваченого, який також не заперечував проти вказаного порядку розгляду провадження, а також з`ясувавши, що обвинувачений та інші учасники судового провадження правильно розуміють зміст цих обставин, немає сумнівів у добровільності їх позиції, роз`яснивши, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку, суд вважає за можливе розглянути кримінальне провадження на підставі ч. 3 ст. 349 КПК України, та визнати недоцільним дослідження доказів щодо фактичних обставин, які ніким не оспорюються.

Суд вважає, що вина обвинуваченого ОСОБА_4 повністю доведена і його дії слід кваліфікувати за ч. 1 ст. 263 КК України незаконне придбання, носіння, зберігання вибухового пристрою без передбаченого законом дозволу.

Призначаючи вид та розмір покарання обвинуваченому, суд, у відповідності до ст. 65 КК України, враховує характер і ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу обвинуваченого, який раніше не судимий, є військовослужбовцем Збройних Сил України, розлучений, має 1 неповнолітню дитину. Відомостей щодо перебування обвинуваченого ОСОБА_4 під наглядом лікарів нарколога та психіатра матеріали справи не містять.

Так, у відповідності до ст. 12 КК України злочин, передбачений ч. 1 ст. 263 КК України, належить до категорії тяжких.

Як обставину, що пом`якшує покарання обвинуваченому, суд враховує щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину.

Обставин, що обтяжують покарання, судом не встановлено.

За таких обставин, враховуючи особу обвинуваченого, думку прокурора, зважаючи на наслідки кримінального правопорушення, для досягнення цілей покарання, встановлених статтею 50 КК України, суд вважає за необхідне призначити ОСОБА_4 покарання за ч. 1 ст. 263 КК України у вигляді позбавлення волі в мінімальних межах санкцій статті.

Підстав для застосування ст. 69 КК України судом не встановлено.

У той же час, враховуючи ставлення обвинуваченого до вчиненого та його наслідків, відсутність шкоди, суд приходить до висновку, що виправлення ОСОБА_4 можливе без ізоляції від суспільства, а тому його слід звільнити від відбування покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України, поклавши на нього обов`язки, передбачені ст. 76 КК України.

Суд вважає, що призначення ОСОБА_4 остаточного покарання у вигляді позбавлення волі та застосування ст. 75, 76 КК України, буде відповідати принципу необхідності і достатності для виправлення обвинуваченого, та попередження вчинення ним нових злочинів, випливає з дотримання судом принципів «рівних можливостей» та «справедливого судового розгляду», встановлених ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

На переконання суду саме таке покарання буде мати необхідний і достатній виховний ефект. Воно буде сприяти нейтралізації негативних настанов, прищепленню поваги до закону.

Документально підтверджені процесуальні витрати на проведення судових експертиз в сумі 6367,20 грн. підлягають стягненню відповідно до ч. 2 ст. 124 КПК України на користь держави, оскільки залучення стороною обвинувачення експертів спеціалізованих державних установ здійснюється за рахунок коштів, які цільовим призначенням виділяються цим установам з Державного бюджету України.

Питання щодо речових доказів суд вирішує відповідно до ст. 100 КПК України.

Керуючись ст. 370, 374 КПК України,-

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України та призначити йому покарання у вигляді 3 (трьох) років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від призначеного покарання, якщо він протягом іспитового строку 2 (два) роки не скоїть нового кримінального правопорушення.

На підставі ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_4 періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи, не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави процесуальні витрати на проведення судових експертиз СЕ-19/108-25/2289-ВТХ від 30.01.25 у розмірі 6367,20 грн.

Речові докази згідно квитанції № 234 від 03.02.2025 року, передані до камери речових доказів ВП № 6 Запорізького районного управління поліції ГУНП в Запорізькій області знищити.

Вирок може бути оскаржений шляхом подання апеляційної скарги до Запорізького апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення через Запорізький районний суд Запорізької області, при цьому відповідно ч. 2 ст. 394 КПК України вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень ч. 3 ст. 349 КПК України.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_1