Номер провадження: 11-кп/813/1443/25
Справа № 501/760/23
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.09.2025 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючого - судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 на ухвалу Іллічівського міського суду Одеської області від 12.02.2025, якою скасовано звільнення від відбування покарання з випробуванням та направлено засудженого для відбування призначеного покарання, відносно:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Одеса Одеського району Одеської області, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимий:

- 23.06.1993 Белгород-Дністровським окружним судом Одеської області за ст. 142 ч. 2 КК України строком до 3 років позбавлення волі;

- 27.05.1996 Київським районним судом Одеської області за ст. 142 ч. 2 КК України строком до 5 років позбавлення волі;

- 26.07.2001 Іллічівським районним судом Одеської області за ст.ст. 117 ч. 1, 142 ч.2 КК України строком до 6 років 6 місяців позбавлення волі;

- 07.02.2008 Іллічівським районним судом Одеської області за ст. 185 ч. 3 КК України строком на 4 роки позбавлення волі;

- 11.12.2012 Іллічівським районним судом Одеської області за ст. 185 ч. 2 КК України строком на 1 рік 6 місяців позбавлення волі;

- 29.04.2015 Іллічівським міським судом Одеської області за ст. 186 ч. 2, 121 ч. 2 КК України строком на 7 років 6 місяців позбавлення волі. Звільнився 15.04.2022 за відбуттям строку покарання.

засудженого 07.04.2023 вироком Іллічівського міського суду Одеської області за ч. 4 ст. 185, ч. 1 ст. 357 КК України до п`яти років позбавлення волі, з застосуванням ст.ст. 75, 76 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням строком на три роки,

встановив:

Зміст оскаржуваного судового рішення і встановлених обставин судом першої інстанції.

Ухвалою Іллічівського міського суду Одеської області від 12.02.2025 направлено ОСОБА_7 для відбування покарання у виді позбавлення волі на строк п`ять років, призначеного вироком Іллічівського міського суду Одеської області від 07.04.2023, яким його засуджено за ч. 4 ст. 185, ч. 1 ст. 357 КК України.

Судове рішення мотивоване тим, що вчинення засудженим чотирьох адміністративних правопорушень, що посягають на громадський порядок є систематичним вчиненням адміністративних правопорушень і свідчить про небажання засудженого стати на шлях виправлення в умовах перебування в суспільстві, та відповідно до ч. 2 ст. 78 КК України є підставою для направлення для відбування призначеного покарання

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала.

Не погоджуючись із ухвалою суду ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу.

Доводи обґрунтовує тим, що судом не враховано його сумлінне ставлення, не врахувано обставини стану його здоров`я.

Просить дати можливість доказати його виправлення та скасувати ухвалу суду першої інстанції.

ОСОБА_7 , будучи належним чином повідомленим про дату та час судового засідання до апеляційного суду не з`явився.

За таких обставин апеляційний суд заслухавши думку прокурора, який не заперечував проти розгляду апеляційної скарги за відсутності засудженого, оскільки питання щодо погіршення його становища в апеляційній скарзі не ставиться, клопотань про відкладення розгляду справи від нього не надходило, у відповідності до положень ч. 4 ст. 405 КПК України, апеляційний суд вважає за можливе провести судовий розгляд за відсутності ОСОБА_7 .

Позиції учасників судового провадження.

Заслухавши: суддю-доповідача, прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, перевіривши матеріали судового провадження та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд доходить таких висновків.

Мотиви суду апеляційної інстанції.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 404 КПК України, судові рішення суду першої інстанції перевіряються апеляційним судом в межах апеляційної скарги.

Положеннями ст. 2 КПК України встановлено, що завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Згідно ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 КПК України. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Відповідно до п. 8 ч. 1 ст. 537 КПК України, під час виконання вироків суд, визначений ч. 2 ст. 539 цього Кодексу, має право вирішувати питання про направлення звільненого від покарання з випробуванням для відбування покарання, призначеного вироком суду.

Згідно ч. 2 ст. 78 КК України якщо засуджений не виконує покладені на нього обов`язки або систематично вчинює правопорушення, що потягли за собою адміністративні стягнення і свідчать про його небажання стати на шлях виправлення, суд направляє засудженого для відбування призначеного покарання.

Відповідно до ч. 1 ст. 164 КВК України нагляд за поведінкою осіб, звільнених від відбування покарання з випробуванням, протягом іспитового строку здійснюється уповноваженим органом з питань пробації за місцем проживання засудженого, а стосовно військовослужбовців - командирами військових частин.

За приписами ст. 165 КВК України іспитовий строк обчислюється з моменту проголошення вироку суду. Після закінчення іспитового строку засуджений, який виконав покладені на нього обов`язки та не вчинив нового кримінального правопорушення, за поданням уповноваженого органу з питань пробації звільняється судом від призначеного йому покарання, нагляд припиняється і засуджений знімається з обліку в зазначеному органі.

Порядок та умови відбування покарання, не пов`язаного з позбавленням волі, регламентується Порядком здійснення нагляду та проведення соціально-виховної роботи із засудженими до покарань, не пов`язаних з позбавленням волі, затвердженим наказом МЮУ від 29.01.2019 № 272/5 (далі Порядок).

Частиною 2 ІV Розділу вказаного Порядку визначено необхідність явки засудженої особи до уповноваженого органу з питань пробації та порядок проведення з нею бесіди в порядку виконання уповноваженим органом з питань пробації судового рішення.

Так, на уповноважений орган з питань пробації покладається обов`язок повідомити засуджену особу про явку до уповноваженого органу з питань пробації (п. 1).

У день першого візиту засудженої особи до уповноваженого органу з питань пробації персонал органу пробації проводить бесіду з нею, під час якої, окрім перевірки посвідчуючих особу документів та з`ясування відомостей, що мають значення для виконання судового рішення, роз`яснюються порядок та умови відбування покарання та здійснення нагляду, відповідальність за їх невиконання, права й обов`язки засудженої особи (п. 6).

З метою документальної фіксації фактів, що мають значення для порядку та умов відбування покарання та здійснення нагляду, засуджені особи надають пояснення. За результатами проведеної бесіди визначається першочергова частота зустрічей або бесід із засудженою особою, місце їх проведення (за місцем роботи, проживання засудженої особи, в приміщенні уповноваженого органу з питань пробації) з метою здійснення оцінки ризиків (п. 7).

У разі невиконання засудженим, звільненим від відбування покарання з випробуванням, обов`язків, визначених законом та покладених на нього судом, систематичного вчинення правопорушень, що тягнуть за собою адміністративні стягнення і свідчать про його небажання стати на шлях виправлення, уповноважений орган з питань пробації застосовує до нього письмове попередження про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення для відбування призначеного покарання за формою, наведеною в додатку 23 до цього Порядку (п. 8).

Перед винесенням попередження засуджений до звільнення з випробуванням надає пояснення, ознайомлюється з винесеним попередженням та ставить на ньому свій підпис.

Частиною 3 Розділу ІХ Порядку встановлено порядок здійснення нагляду за особами, звільненими від відбування покарання з випробуванням, відповідно до якого, у разі якщо звільнений з випробуванням продовжує не виконувати обов`язки або вчиняє адміністративні правопорушення після застосування до звільненого з випробуванням письмового попередження, уповноважений орган з питань пробації вносить до суду клопотання про скасування звільнення від відбування покарання і направлення звільненого з випробуванням для відбування призначеного покарання (п. 3).

Згідно з ч. 1 ст. 4 Закону України «Про пробацію» метою пробації є забезпечення безпеки суспільства шляхом виправлення засуджених, запобігання вчиненню ними повторних кримінальних правопорушень та забезпечення суду інформацією, що характеризує обвинувачених, з метою прийняття судом рішення про міру їхньої відповідальності.

Апеляційний суд зауважує, що при розгляді судом питань щодо скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення звільненого від покарання з випробуванням для відбування покарання, суд має встановити, чи носили порушення засудженим покладених на нього обов`язків систематичний характер та чи свідчать ці порушення про те, що засуджений не бажає ставати на шлях виправлення, а також, чи були такі порушення умисними, тобто чи мав засуджений намір ухилитись від виконання обов`язків.

Відповідно до ч. 2 ст. 78 КК України якщо засуджений не виконує покладені на нього обов`язки або систематично вчинює правопорушення, що потягли за собою адміністративні стягнення і свідчать про його небажання стати на шлях виправлення, суд направляє засудженого для відбування призначеного покарання.

Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 166 КВК України у разі невиконання засудженим, звільненим від відбування покарання з випробуванням, покладеного на нього обов`язку, вчинення адміністративного правопорушення із засудженим проводиться індивідуальна профілактична бесіда та застосовується письмове попередження про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення для відбування призначеного покарання. Письмове попередження не застосовується, якщо покладений обов`язок не був виконаний з поважних причин. У разі ухилення засудженого від прибуття за викликом уповноваженого органу з питань пробації письмове попередження вважається винесеним, якщо його було направлено поштою за останнім відомим місцем проживання засудженого та отримано підтвердження про його отримання засудженим.

У разі систематичного невиконання засудженим, звільненим від відбування покарання з випробуванням, обов`язків, покладених на нього, систематичного вчинення адміністративних правопорушень уповноважений орган з питань пробації надсилає до суду подання про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення засудженого для відбування призначеного покарання.

Систематичним невиконанням покладених на засудженого обов`язків є невиконання протягом іспитового строку три і більше разів одного або кількох обов`язків без поважних причин.

Систематичним вчиненням адміністративних правопорушень є вчинення трьох і більше адміністративних правопорушень, що посягають на громадський порядок.

Як вбачається з матеріалів провадження, 07.04.2023 вироком Іллічівського міського суду Одеської області ОСОБА_7 визнаний винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185, ч. 1 ст. 357 КК України та призначено йому узгоджене сторонами покарання:

за ч. 4 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі на строк п`ять років;

за ч. 1 ст. 357 КК України у виді обмеження волі на строк три роки.

В силу ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів визначено остаточне покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим у виді позбавлення волі на строк п`ять років.

На підставі ст. 75 КК України звільнено ОСОБА_7 від відбування основного покарання у виді позбавлення волі з випробуванням строком на три роки.

Відповідно до ст. 76 КК України покладено на засудженого ОСОБА_7 наступні обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

24.05.2023 ОСОБА_7 був ознайомлений з порядком та умовами відбування покарання, йому були роз`яснені покладені на нього судом обов`язки, був попереджений про відповідальність за порушення порядку відбування призначеного судом покарання під особистий підпис. Днями явки на реєстрацію засудженому було призначено перший та третій понеділок кожного місяця.

Судом першої інстанції встановлено, що 18.08.2023 засуджений вчинив адміністративне правопорушення, що посягає на громадський порядок, а саме передбачене ч. 1 ст. 182 КУпАП (Порушення вимог законодавчих та інших нормативно-правових актів щодо захисту населення від шкідливого впливу шуму чи правил додержання тиші в населених пунктах і громадських місцях), накладене адміністративне стягнення постановою від 18.08.2023, за що 06.05.2024 йому винесене письмове попередження.

31.01.2024 незважаючи на попередження органу з питань пробації, засуджений знову вчинив адміністративне правопорушення, що посягає на громадський порядок, а саме передбачене ст. 173 КУпАП (дрібне хуліганство), накладено адміністративне стягнення у виді штрафу постановою суду від 14.02.2024.

05.09.2024 вчинив адміністративне правопорушення, що посягає на громадський порядок, а саме передбачене ст. 173 КУпАП (дрібне хуліганство), накладено адміністративне стягнення у виді штрафу постановою суду від 07.10.2024.

22.09.2024 засуджений вчинив адміністративне правопорушення, що посягає на громадський порядок, а саме передбачене ч. 1 ст. 178 КУпАП (Розпивання пива, алкогольних, слабоалкогольних напоїв у заборонених законом місцях або поява у громадських місцях у п`яному вигляді), відповідно до постанови від 22.09.2024 накладено адміністративне стягнення у виді штрафу, за що 07.01.2025 йому винесене письмове попередження.

Разом з тим, відповідно до листка реєстрації засуджений лише один раз не з`явився на реєстрацію 18.11.2024.

На переконання апеляційного суду, при постановленні оскаржуваної ухвали судом першої інстанції вищенаведених вимог закону було дотримано, у зв`язку з чим колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що вчинення засудженим чотирьох адміністративних правопорушень, що посягають на громадський порядок є систематичним вчиненням адміністративних правопорушень і свідчить про небажання засудженого стати на шлях виправлення в умовах перебування в суспільстві, та відповідно до ч. 2 ст. 78 КК України є підставою для направлення для відбування призначеного покарання

Разом з тим, колегія суддів зазначає, що будь-яких доказів неможливості засудженого перебувати в умовах ізоляції, матеріали провадження не містять та діагноз, зазначений у виписці, наданої засудженим до суду, не входять до переліку хвороб, затверджених у наказі Міністерства юстиції України «Про затвердження Порядку організації надання медичної допомоги засудженим до позбавлення волі», які є підставою для подання до суду матеріалів про звільнення засуджених від подальшого відбування покарання.

При цьому, апеляційний суд звертає увагу засудженого на те, що, згідно пунктів 7-11 глави 2 розділу ІІ наказу Міністерства юстиції України «Про затвердження Порядку організації надання медичної допомоги засудженим до позбавлення волі», Діагноз ВІЛ-інфекції засудженим встановлюється відповідно до Порядку встановлення діагнозу ВІЛ-інфекції, затвердженого наказом Міністерства охорони здоров`я України від 10 липня 2013 року № 585, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 25 липня 2013 року за № 1254/23786, комісією у складі медичного працівника, відповідального за проведення перед- та післятестового консультування на ВІЛ, завідувача медичної частини (фельдшерського пункту) та лікаря-інфекціоніста.

Засуджені, у яких уперше виявлено ВІЛ-інфекцію, беруться під медичний нагляд відповідно до вимог пунктів 6 - 8 глави 1 цього розділу та Порядку ведення обліку людей, які живуть з ВІЛ, та здійснення медичного нагляду за ними, затвердженого наказом Міністерства охорони здоров`я України від 10 липня 2013 року №585, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 25 липня 2013 року за №1255/23787.

Після встановлення діагнозу ВІЛ-інфекції лікарем-інфекціоністом спільно з медичним працівником медичної частини (фельдшерського пункту), який відповідає за перед- та післятестове консультування, визначаються показання для призначення антиретровірусної терапії та вживаються заходи, передбачені Порядком взаємодії закладів охорони здоров`я, територіальних органів внутрішніх справ, установ виконання покарань і слідчих ізоляторів у частині забезпечення послідовності диспансерного спостереження за ВІЛ-позитивними особами, здійснення клініко-лабораторного моніторингу за перебігом хвороби та проведення антиретровірусної терапії, затвердженим наказом Міністерства охорони здоров`я України, Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства юстиції України від 05 вересня 2012 року №692/775/1311/5, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 19 вересня 2012 року за №1615/21927.

Медична допомога ВІЛ-інфікованим надається відповідно до Порядку організації медичної допомоги хворим на ВІЛ-інфекцію/СНІД, затвердженого наказом Міністерства охорони здоров`я України від 10 липня 2013 року №585, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 25 липня 2013 року за №1256/23788.

Таким чином, лікування засудженого, за наявності у нього ВІЛ-інфекції можливо в умовах позбавлення волі.

Враховуючи зазначені обставини, апеляційним судом не встановлено обставин, які могли би бути підставою для задоволення апеляційної скарги.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 407 КПК України, за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвали слідчого судді чи суду, суд апеляційної інстанції має право: 1) залишити ухвалу без змін; 2) скасувати ухвалу і постановити нову ухвалу.

На підставі вищевикладеного, керуючись статтями 376, 404, 405, 407, 419, 424, 532 КПК України, апеляційний суд,

постановив:

Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Ухвалу Іллічівського міського суду Одеської області від 12.02.2025, якою скасовано звільнення від відбування покарання з випробуванням та направлено ОСОБА_7 , засудженого вироком Іллічівського міського суду Одеської області від 07.04.2023 за ч. 4 ст. 185, ч. 1 ст. 357 КК України до п`яти років позбавлення волі, з застосуванням ст.ст. 75, 76 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням строком на три роки, для відбування покарання залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4