Провадження №1-кп/638/2277/25

В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 грудня 2025 року Шевченківський райсуд м. Харкова у складі : головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Харкові кримінальне провадження №0001431 від 02.08.2025 з обвинувальним актом у відношенні :

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , народженого у с. Руська Лозова, Дергачівського району, Харківської області, громадянина України, українця, з середньою освітою, одруженого, військовозобов`язаного, військовослужбовця військової служби за призовом під час мобілізації на посаді навідника розвідувального взводу 1-го стрілецького батальйону військової частини НОМЕР_1 , у військовому званні «молодший сержант», який зареєстрований та мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

- 22.10.2024 вироком Київського райсуду м. Харкова за ст.ст. 27 ч. 5 - 358 ч. 1, 358 ч. 4 КК України до штрафу у дохід держави в розмірі 1000 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17000 гривен;

- 13.10.2025 вироком Дергачівського райсуду Харківської області за ст. 185 ч. 4 КК України до 5 років позбавлення волі, з застосуванням приписів ст.ст. 75, 76 КК України, зі звільненням від відбування покарання з випробуванням, встановленням іспитового строку на 3 роки та покладенням відповідних обов`язків,

обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень-злочинів, передбачених ст.ст. 185 ч. 4, 289 ч.ч. 2, 3 КК України, -

за участю:

прокурорів ОСОБА_4 , ОСОБА_5

захисника ОСОБА_6

підсудного ОСОБА_3

В С Т А Н О В И В :

Підсудний ОСОБА_3 не пізніше 01 серпня 2025 року, більш точний проміжок часу під час досудового розслідування та судового провадження встановити не виявилось можливим, мешкав в орендованому житловому приміщенні кімнаті АДРЕСА_2 , де у нього виник злочинний умисел направлений на таємне викрадення розташованого в квартирі належного потерпілій ОСОБА_7 майна, а саме телевізора торгівельної марки «Samsung «Smart TV 32SFD4»» вартістю 4185 гривен, до якого він мав вільний доступ.

Після чого, підсудний ОСОБА_3 , будучи обізнаним про дію Указу Президента України №64/2022 від 24.02.2022 «Про введення воєнного стану в Україні», який було останній раз продовжено Указом Президента України №235/2025 від 15.04.2025 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» з 05:30 години 09.05.2025 строком на 90 діб, та Закону України № 2102-ІХ від 24.02.2022 «Про Затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні», діючи умисно, у період воєнного стану поширеного на території України,із корисливих мотивів, реалізуючи свій злочинний умисел направлений на таємне викрадення чужого майна - належного потерпілій ОСОБА_7 телевізора ТМ «Samsung «Smart TV 32SFD4», до якого він мав вільний доступ, розуміючи протиправний характер своїх дій, переслідуючи корисливий мотив та мету незаконного збагачення за рахунок чужого майна, скориставшись тим, що за його діями ніхто з сторонніх осіб не спостерігає, таємно викрав належне потерпілій ОСОБА_7 майно, а саме: телевізор торгівельної марки «Samsung «Smart TV 32SFD4» вартістю 4185 гривен, та з місця вчинення злочину з викраденим зник, заподіявши потерпілій ОСОБА_7 матеріальну шкоду у вказаній сумі.

Крім того, підсудний ОСОБА_3 , 20 вересня 2025 року, в денний час доби, більш точний проміжок часу під час досудового розслідування та судового провадження встановити не виявилось можливим, перебуваючи біля будинку №61, розташованого по вул. 23-го Серпня в Шевченківському районі м. Харкова, помітив припаркований біля вказаного будинку належний потерпілому ОСОБА_8 автомобіль марки «ВАЗ-21099», державний номерний знак НОМЕР_2 , вартість якого становить 78785 гривен 21 копійка, на незаконне заволодіння яким у нього виник злочинний умисел.

Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на незаконне заволодіння транспортним засобом, підсудний ОСОБА_3 діючи умисно, повторно, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, переслідуючи корисливий мотив та мету незаконного збагачення за рахунок чужого майна, скориставшись тим, що за його протиправними діями ніхто з сторонніх осіб не спостерігає, сів в салон належного потерпілому ОСОБА_8 автомобіля марки «ВАЗ-21099», державний номерний знак НОМЕР_2 , здійснив запуск двигуна автомобіля, та в такий спосіб незаконно заволодівши вказаним транспортним засобом і обернувши його на свою користь, з місця вчинення злочину зник, заподіявши потерпілому ОСОБА_8 матеріальну шкоду у вказаній сумі.

Крім того, підсудний ОСОБА_3 , 03 жовтня 2025 року, в денний час доби, більш точний проміжок часу під час досудового розслідування та судового провадження встановити не виявилось можливим, перебуваючи біля будинку №31-Б, розташованого по проспекту Науки в Шевченківському районі м. Харкова, помітив припаркований біля вказаного будинку належний потерпілому ОСОБА_9 автомобіль марки «DS» моделі «7 CROSSBACK», державний номерний знак НОМЕР_3 , вартість якого у двісті п`ятдесят і більше разів перевищує неоподаткований мінімум доходів громадян, та становить 1068110 гривен 23 копійки, на незаконне заволодіння яким у нього виник злочинний умисел.

Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на незаконне заволодіння транспортним засобом, підсудний ОСОБА_3 діючи умисно, повторно, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, переслідуючи корисливий мотив та мету незаконного збагачення за рахунок чужого майна, скориставшись тим, що за його протиправними діями ніхто з сторонніх осіб не спостерігає, здійснив виклик працівника служби евакуації автомобілів, якого ввів в оману щодо правомірності своїх дій, шляхом переконання останнього, з приводу того, що автомобіль марки «DS» моделі «7 CROSSBACK», державний номерний знак НОМЕР_3 перебуває у його правомірному користуванні, тим самим у останнього були відсутні будь-які сумніви щодо достовірності отриманої інформації, та який завантажив належний потерпілому ОСОБА_9 автомобіль марки «DS» моделі «7 CROSSBACK», державний номерний знак НОМЕР_3 на евакуаційний транспортний засіб, за вказівкою підсудного ОСОБА_3 , який у такий спосіб незаконно заволодів вказаним транспортним засобом, обернувши його на свою користь, перемістив автомобіль на територію гаражного кооперативу «Нейтрон», розташованого за адресою: м. Харків, вул. Транспортна, 292, де приховав з метою подальшого використання для власних потреб, заподіявши потерпілому ОСОБА_9 матеріальну шкоду у вказаній сумі.

У судовому засіданні підсудний ОСОБА_3 свою вину у вчинені злочинів, передбачених ст.ст. 185 ч. 4, 289 ч.ч. 2, 3 КК України визнав повністю. При цьому, підсудний ОСОБА_3 показав, що дійсно, при вищевказаних обставинах, викладених в обвинувальному акті, влітку 2025 року він мешкав в орендованій у потерпілої ОСОБА_7 кімнаті АДРЕСА_2 , та під час проживання, 01 серпня 2025 року таємно викрав розташований в кімнаті належний ОСОБА_7 телевізор ТМ «Samsung», до якого мав вільний доступ, та який реалізував, гроші витратив для власних потреб. 20 вересня 2025 року, в денний час доби, він перебуваючи біля будинку №61, розташованого по вул. 23-го Серпня в м. Харкові, помітив припаркований біля будинку автомобіль марки «ВАЗ-21099», який вирішив викрасти. Після чого він сів за керма автомобіля, здійснив запуск двигуна автомобіля та з місця вчинення злочину поїхав. Згодом він реалізував автомобіль, гроші витратив на власні потреби. 03 жовтня 2025 року, в денний час доби, він перебуваючи біля будинку №31-Б, розташованого по проспекту Науки в м. Харкові, помітив припаркований біля будинку автомобіль марки «DS» моделі «7 CROSSBACK», який вирішив викрасти. Після чого він зателефонував у службу евакуації транспорту, а коли приїхав водій повідомив останньому, що автомобіль перебуває у його правомірному володінні. За його вказівкою автомобіль завантажили на евакуатор та відвезли на територію гаражного кооперативу «Нейтрон», де він його приховав. Під час досудового розслідування викрадене майно було вилучено співробітниками поліції. Він добровільно повідомив працівникам поліції місце перебування викраденого ним майна. Злочини вчинив у зв`язку з тяжким матеріальним становищем, внаслідок воєнного стану у країні, про введення якого на момент вчинення злочинів був обізнаний, так як був військовослужбовцем ЗСУ. У вчиненні вказаних злочинів свою вину визнає в повному обсязі, кається у скоєному, шкодує про те, що так трапилось.

Оскільки підсудний ОСОБА_3 та інші учасники судового провадження не оспорювали вказані вище фактичні обставини справи, суд відповідно до вимог ст. 349 ч. 3 КПК України визнав недоцільним в повному обсязі дослідження доказів щодо цих обставин, які ніким не оспорюються.

Аналізуючи вищевикладені докази суд вважає про те, що дії підсудного ОСОБА_3 за ст.ст. 185 ч. 4, 289 ч.ч. 2, 3 КК України кваліфіковані вірно, так як він своїми умисними діями вчинив : таємне викрадення чужого майна (крадіжку), вчинене в умовах воєнного стану; незаконні заволодіння транспортними засобами, вчинені повторно, а за епізодом незаконного заволодіння транспортним засобом потерпілого ОСОБА_9 , також за кваліфікуючою ознакою вчинення незаконного заволодіння транспортним засобом, вартість якого у двісті п`ятдесят і більше разів перевищує неоподатковуваний мінімум доходів громадян.

При визначенні підсудному ОСОБА_3 виду та розміру покарання суд враховує суспільну небезпечність та тяжкість вчинених кримінальних правопорушень-злочинів, данні про особу підсудного, який раніше судимий за вчинення умисних кримінальних правопорушень, при цьому через незначний проміжок часу після останнього засудження за вчинення кримінального правопорушення та повного відбуття призначеної вироком суду кримінального покарання, повторно вчинив інкриміновані йому тяжкі та особливо тяжкий злочини, на час вчинення інкримінованих злочинів був військовослужбовця військової служби за призовом під час мобілізації військової частини НОМЕР_1 та учасником бойових дій, за місцем несення військової служби характеризується з задовільної сторони, має задовільний стан здоров`я, на диспансерному обліку в ОНД та МПНД не перебуває, має міцні родинні та соціальні зв`язки, має на утриманні малолітнього сина ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

У відповідності до приписів п. 1 ч. 1 ст. 66 КК України, обставинами, які пом`якшують покарання підсудного ОСОБА_3 судом визнаються щире каяття та активне сприяння розкриттю злочинів.

Обставин, які відповідно до приписів ст. 67 КК України, обтяжують покарання підсудного ОСОБА_3 судом не встановлено.

Вказані обставини скоєння ОСОБА_3 кримінальних правопорушень-тяжких та особливо тяжкого злочинів, а також дані, які характеризують його особу, наявність незнятої та не погашеної судимості за вчинення кримінальних правопорушень, вчинення через незначний проміжок часу після останнього засудження та повного відбуття призначеної вироком суду кримінального покарання, інкримінованих йому тяжких та особливо тяжкого злочинів, небажання сумлінно виконувати свій військовий обов`язок щодо захисту суверенітету Держави України від зовнішнього агресора, обрання завідомо злочинного способу забезпечення своїх матеріальних та особистих потреб, свідчать про аморальну та антисоціальну поведінку підсудного ОСОБА_3 , зухвале ігнорування ним правопорядку, нехтування загально прийнятних норм поведінки в суспільстві, не бажання стати на шлях виправлення та перевиховання, після засудження за вчинення попередніх кримінальних правопорушень, та наявність стійкого бажання у подальшому вчиняти кримінальні правопорушення, а тому на переконання суду, його протиправні дії становлять підвищену суспільну небезпеку, що свідчить про наявність ризику вчинення ним інших кримінальних правопорушень, продовження злочинної поведінки та не досягнення визначеної приписами КК України мети кримінального покарання, що унеможливлює застосування щодо нього приписів ст.ст. 75, 76 КК України, а також відсутність підстав для застосування приписів ст. 69 КК України.

Враховуючи приписи ст. 50 КК України, згідно яких покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами, приймаючи до уваги вищевказані обставини, дані про особу підсудного ОСОБА_3 , обставин за яких було вчинено вказані кримінальні правопорушення-тяжкі та особливо тяжкий злочини, наявність обставин, які пом`якшують покарання підсудного - щире каяття, активне сприяння кримінального правопорушення та відсутність обставин, які обтяжують покарання підсудного, відсутність у потерпілих ОСОБА_7 , ОСОБА_11 , ОСОБА_9 матеріальних претензій до підсудного, вартість викраденого майна та його значимість для потерпілих, суд вважає, що виправлення та перевиховання підсудного можливо лише в умовах ізоляції його від суспільства, з призначенням йому міри покарання у межах санкцій ст.ст. 185 ч. 4, 289 ч.ч. 2, 3 КК України, а саме у виді позбавлення волі на відповідний строк, так як підсудний ОСОБА_3 потребує застосування найбільш суворого заходу державного примусу.

При призначенні покарання, у відповідності до санкцій ч.ч. 2, 3 ст. 289 КК України передбачено альтернативне застосування додаткового покарання у вигляді конфіскації майна засудженого.

Приписами ч. 1 ст. 59 КК України, передбачено, що покарання у виді конфіскації майна полягає в примусовому безоплатному вилученні у власність держави всього або частини майна, яке є власністю засудженого.

Згідно до ч. 2 ст. 59 КК України, конфіскація майна встановлюється за тяжкі та особливо тяжкі корисливі злочини, а також за злочини проти основ національної безпеки України та громадської безпеки незалежно від ступеня їх тяжкості і може бути призначена лише у випадках, спеціально передбачених в Особливій частині цього Кодексу.

Оскільки вказане покарання у виді конфіскації майна санкціями ч.ч. 2 3 ст. 289 КК України встановлене як додаткове факультативне покарання, суд приходить до висновку про можливість не застосовувати його відносно підсудної ОСОБА_3 , враховуючи обставини кримінального провадження, ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, дані про особу ОСОБА_3 , його матеріальний стан, наявність обставин, які пом`якшують покарання підсудного та відношення до вчинених кримінального правопорушень.

Суд вважає, що таке покарання відповідатиме гуманності й справедливості, та не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між охоронюваними інтересами суспільства та правами особи, яка притягається до кримінальної відповідальності, забезпечуватиме співрозмірність діяння та кари, відповідатиме таким принципам Європейської конвенції захисту прав людини і основоположних свобод як пропорційність обмеження прав людини, легітимна мета та невідворотність покарання.

Підсудний ОСОБА_3 вироком Дергачівського райсуду Харківської області від 13.10.2025 був засуджений за вчинення кримінального правопорушення-злочину, передбаченого ст. 185 ч. 4 КК України до 5 років позбавлення волі, з застосуванням приписів ст.ст. 75, 76 КК України, зі звільненням від відбування покарання з випробуванням, встановленням іспитового строку на 3 роки та покладенням відповідних обов`язків.

Приймаючи до уваги, що підсудний ОСОБА_3 до постановлення вироку Дергачівського райсуду Харківської області від 13.10.2025, вчинив вказані кримінальні правопорушення-злочини, суд вважає за необхідне остаточне покарання підсудному ОСОБА_3 призначити, у відповідності до приписів ч. 4 ст. 70 КК України, за сукупністю вчинених кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання за вироком Дергачівського райсуду Харківської області від 13.10.2025, більш суворим покарання за цим вироком.

Крім того, підсудний ОСОБА_3 вироком Київського райсуду м. Харкова від 22.10.2024 був засуджений за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених за ст.ст. 27 ч. 5 - 358 ч. 1, 358 ч. 4 КК України до штрафу у дохід держави в розмірі 1000 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17000 гривен, яке на теперішній час ОСОБА_3 не відбуто.

При цьому, підсудний ОСОБА_3 до повного відбуття покарання за вироками Київського райсуду м. Харкова від 22.10.2024 вчинив нові вищезазначені кримінальні правопорушення, що є підставою для застосування при постановленні у відношенні підсудного ОСОБА_3 нового вироку, приписів ст. 71 КК України.

Відповідно до приписів ч. 1 ст. 71 КК України якщо засуджений після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання вчинив нове кримінальне правопорушення, суд до покарання, призначеного за новим вироком, повністю або частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім.

Ці приписи кримінального закону є імперативними і підлягають обов`язковому виконанню.

Між тим, приписами ч. 3 ст. 72 КК України передбачено, що основні покарання у виді штрафу та позбавлення права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю при призначенні їх за сукупністю кримінальних правопорушень і за сукупністю вироків складанню з іншими видами покарань не підлягають і виконуються самостійно. При цьому, це не виключає необхідності застосування приписів ст.ст. 70, 71 КК України.

При таких обставинах, суд вважає за необхідне відносно підсудного ОСОБА_3 застосувати приписи ст. 71 КК України, а саме : до покарання, призначеного новим вироком, шляхом застосування принципу одночасного застосування покарань без складання і самостійного їх виконання, повністю приєднати не відбуте покарання за вироком Київського райсуду м. Харкова від 22.10.2024 у виді штрафу у розмірі 1000 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17000 гривен, яке відповідно до приписів ч. 3 ст. 72 КК України, підлягає виконанню самостійно.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що підсудний ОСОБА_3 на підставці ухвали слідчого судді Шевченківського райсуду м. Харкова від 04.10.2025 тримається під вартою по вказаному кримінальному провадженню з 03.10.2025, тобто з моменту фактичного затримання в порядку ст. 208 КПК України,та утримується в Державній установі «Харківський слідчий ізолятор», у зв`язку з чим, суд вважає за необхідне рахувати строк відбуття покарання підсудному ОСОБА_3 з вказаного числа.

Запобіжний захід підсудному ОСОБА_3 , до набранням вироком законної сили та направлення його для подальшого відбуття покарання, суд вважає необхідним залишити без змін - тримання під вартою в Державній установі «Харківський слідчий ізолятор».

Потерпілими ОСОБА_7 , ОСОБА_11 та ОСОБА_9 цивільні позови по кримінальному провадженню не заявлені.

При проведенні судово-товарознавчих експертиз, експертами державних спеціалізованих установ - Харківський науково-дослідний інститут судових експертиз ім. Засл. проф. М.С. Бокаріуса та Харківський НДЕКЦ МВС України, були витрачені кошти у загальній сумі 14950 гривен 90 копійок, які цільовим призначенням були виділені цієї установі з Державного бюджету України, які судом відносяться, у відповідності зі ст. 122 КПК України, до процесуальних витрат.

Суд вважає, що дані документально підтверджені процесуальні витрати на залучення експертів, відповідно до вимог ст. 124 КПК України, підлягають стягненню з підсудного ОСОБА_3 на користь держави.

Ухвалами слідчого судді Шевченківського райсуду м. Харкова від 07.10.2025 та 08.10.2025, з метою збереження речових доказів, було накладено арешт на вилучене 03.10.2025 та 06.10.2025 під час проведення огляду місця події також під час затримання підсудного ОСОБА_3 , належне потерпілим ОСОБА_7 , ОСОБА_11 , ОСОБА_9 та підсудному ОСОБА_3 майно, а саме, відповідно : телевізор ТМ «Samsung «Smart TV 32SFD4»; автомобіль марки «ВАЗ 21099», д.н.з. НОМЕР_2 ; автомобіль марки «DS» моделі «7 CROSSBACK», д.н.з. « НОМЕР_4 »; мобільний телефон ТМ «Xiaomi» моделі «Redmi», 4 ключа, 3 магнітних ключа від домофону.

Приймаючи до уваги, що вказане майно, за виключенням належного підсудному ОСОБА_3 мобільного телефону ТМ «Xiaomi» моделі «Redmi», не відповідає ознакам майна, визначеним в ч. 1 ст. 96-2 КК України, як таке, що підлягає спеціальної конфіскації, так як належить потерпілим ОСОБА_7 , ОСОБА_11 , ОСОБА_9 та підсудному ОСОБА_3 , суд вважає за необхідне, відповідно до приписів ч. 4 ст. 174 КПК України, скасувати арешт щодо зазначеного майна, за виключенням належного підсудному ОСОБА_3 мобільного телефону ТМ «Xiaomi» моделі «Redmi».

Речові докази : належні потерпілим ОСОБА_7 та ОСОБА_9 , відповідно, телевізор ТМ «Samsung «Smart TV 32SFD4» та автомобіль марки «DS» моделі «7 CROSSBACK», д.н.з. « НОМЕР_4 », - підлягають залишенню потерпілим ОСОБА_7 та ОСОБА_9 за належністю; фактично належний потерпілому ОСОБА_11 автомобіль марки «ВАЗ 21099», д.н.з. НОМЕР_2 , який перебуває на збереженні на стоянці за адресою: м. Харків, вул. Григорія Сковороди, 107, - підлягає поверненню потерпілому ОСОБА_11 за належністю; 4 ключа, 3 магнітних ключа від домофону, які перебувають на збереженні у камері речових доказів СВ ХРУП №3 ГУНП в Х/О, - підлягають знищенню; належний підсудному ОСОБА_3 мобільний телефон ТМ «Xiaomi» моделі «Redmi», - підлягає подальшому зберіганню в камері речових доказів СВ ХРУП №3 ГУНП в Х/О, з метою забезпечення звернення стягнення процесуальних витрат; оптичний CD-R диск з інформацією наданою ПРаТ «ВФ Україна», - підлягає подальшому зберіганню в матеріалах кримінального провадження.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 373, 374 КПК України суд, -

У Х В А Л И В :

ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні злочинів, передбачених ст.ст. 185 ч. 4, 289 ч.ч. 2, 3 КК України та призначити йому покарання, на підставі цього закону :

- за ст. 185 ч. 4 КК України у виді 5 років позбавлення волі;

- за ст. 289 ч. 2 КК України у виді 5 років позбавлення волі без конфіскації майна;

- за ст. 289 ч. 3 КК України у виді 8 років позбавлення волі без конфіскації майна.

У відповідності до приписів ст. 70 ч. 1 КК України, за сукупністю скоєних злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, ОСОБА_3 визначити до відбуття покарання у виді 8 років позбавлення волі без конфіскації майна.

У відповідності до приписів ст. 70 ч. 4 КК України, за сукупністю вчинених кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання за вироком Дергачівського райсуду Харківської області від 13.10.2025, більш суворим покарання за цим вироком, остаточно ОСОБА_3 визначити до відбуття покарання у виді 8 років позбавлення волі без конфіскації майна.

У відповідності до приписів ст. 71 КК України, за сукупністю вироків, до новопризначеного покарання ОСОБА_3 , шляхом застосування принципу одночасного застосування покарань без складання і самостійного їх виконання, повністю приєднати не відбуте покарання за вироком Київського райсуду м. Харкова від 22.10.2024 у виді штрафу у розмірі 1000 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17000 гривен, остаточно ОСОБА_3 визначити до відбуття покарання у виді 8 років позбавлення волі без конфіскації майна, а також покарання у виді штрафу у розмірі 1000 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17000 гривен, який відповідно до приписів ч. 3 ст. 72 КК України, виконувати самостійно, з відбуттям покарання в кримінально-виконавчої установі закритого типу.

Строк відбуття покарання засудженому ОСОБА_3 рахувати з 03 жовтня 2025 року.

До набрання вироком законної сили запобіжний захід, обраний у відношенні засудженого ОСОБА_3 залишити без змін - тримання під вартою в Державній установі «Харківський слідчий ізолятор».

Стягнути зОСОБА_3 на користь держави процесуальні витрати на залучення експертів у загальній сумі 14950 гривен 90 копійок.

Скасувати арешт, накладений ухвалами слідчого судді Шевченківського райсуду м. Харкова від 07.10.2025 та від 08.10.2025 на належне потерпілим ОСОБА_7 , ОСОБА_11 , ОСОБА_9 та підсудному ОСОБА_3 майно, а саме, відповідно : телевізор ТМ «Samsung «Smart TV 32SFD4»; автомобіль марки «ВАЗ 21099», д.н.з. НОМЕР_2 ; автомобіль марки «DS» моделі «7 CROSSBACK», д.н.з. « НОМЕР_4 »; 4 ключа, 3 магнітних ключа від домофону, за виключенням належного підсудному ОСОБА_3 мобільного телефону ТМ «Xiaomi» моделі «Redmi».

Речові докази : належні потерпілим ОСОБА_7 та ОСОБА_9 , відповідно, телевізор ТМ «Samsung «Smart TV 32SFD4» та автомобіль марки «DS» моделі «7 CROSSBACK», д.н.з. « НОМЕР_4 », - залишити потерпілим ОСОБА_7 та ОСОБА_9 за належністю; фактично належний потерпілому ОСОБА_11 автомобіль марки «ВАЗ 21099», д.н.з. НОМЕР_2 , який перебуває на збереженні на стоянці за адресою: м. Харків, вул. Григорія Сковороди, 107, - повернути потерпілому ОСОБА_11 за належністю; 4 ключа, 3 магнітних ключа від домофону, які перебувають на збереженні у камері речових доказів СВ ХРУП №3 ГУНП в Х/О, - знищити; належний підсудному ОСОБА_3 мобільний телефон ТМ «Xiaomi» моделі «Redmi», - зберігати в камері речових доказів СВ ХРУП №3 ГУНП в Х/О, з метою забезпечення звернення стягнення процесуальних витрат; оптичний CD-R диск з інформацією наданою ПРаТ «ВФ Україна», - зберігати в матеріалах кримінального провадження.

Відповідно до ст. 532 КПК України вирок суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок відповідно до ст.ст. 393, 395 КПК України, з особливостями визначеними ч. 2 ст. 394 КПК України, може бути оскаржений до Харківського апеляційного суду, через Шевченківський райсуд м. Харкова, протягом 30 діб з моменту проголошення, а засудженим ОСОБА_3 , в той же строк, з моменту вручення йому копії вироку.

Згідно зі ст. 376 КПК України копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору. Учасники судового провадження мають право отримати в Шевченківському райсуді м. Харкова копію цього вироку, подавши відповідну заяву.

Вирок постановлено в нарадчої кімнаті в одному примірнику.

Суддя ОСОБА_1