УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.11.2025 Справа №607/23081/25 Провадження №1-кс/607/6569/2025

м. Тернопіль

Слідчий суддя Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області ОСОБА_1 , з участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області клопотання старшого слідчого СВ відділення поліції № 1 (м. Тернопіль) Тернопільського РУП ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_5 , погоджене прокурором Тернопільської окружної прокуратури ОСОБА_3 , в рамках кримінального провадження внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000302 від 10.10.2025 про застосування запобіжного заходу у виді особистого зобов`язання щодо:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Тернопіль, українця, громадянина України, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , з середньою освітою, одруженого, пенсіонера, раніше не судимого,

який підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.126-1 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Старший слідчий СВ відділення поліції № 1 (м. Тернопіль) Тернопільського РУП ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_5 за погодженням із прокурором Тернопільської окружної прокуратури ОСОБА_3 в рамках кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудового розслідування за №0000302 від 10.10.2025, за ознаками кримінальних правопорушень передбачених ст. 126-1 КК України звернувся до слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області із клопотанням про застосування запобіжного заходу у виді особистого зобов`язання щодо підозрюваного ОСОБА_4 .

Клопотання мотивоване тим, що відповідно до ст. 28 Конституції України, кожен має право на повагу до його гідності. Ніхто не може бути підданий катуванню, жорстокому, нелюдському або такому, що принижує його гідність, поводженню чи покаранню.

Згідно з п.п. 3, 14 ч. 1 ЗУ «Про запобігання та протидію домашньому насильству» від 07.12.2017, № 2229-VIII, домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь. Психологічне насильство - форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_4 , впродовж 2025 року, умисно, систематично вчиняв психологічне насильство щодо своєї доньки ОСОБА_6 , що призводить до психологічних страждань та погіршення якості життя останньої.

Так, згідно постанови Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 19.06.2025 за №607/12326/25, ОСОБА_4 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП, а саме в тому, що 03.06.2025 о 20:00 год гр. ОСОБА_4 за адресою АДРЕСА_1 , вчинив відносно своєї дочки ОСОБА_6 домашнє насильство, тобто умисні дії психологічного характеру, а саме висловлювався нецензурною лексикою, погрожував, принижував, що викликало у ОСОБА_7 побоювання за свою безпеку, спричинивши економічну невпевненість.

Крім цього, постановою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 08.07.2025 за №607/12785/25, ОСОБА_4 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2, ч. 2 ст. 173-8 КУпАП, а саме 05 червня 2025 року близько 22 год 00 хв громадянин ОСОБА_4 , перебуваючи по АДРЕСА_1 , вчинив відносно своєї дочки ОСОБА_6 домашнє насильство психологічного характеру, а саме висловлював словесні образи, погрози, внаслідок чого була завдана шкода її психічному здоров`ю та не виконав терміновий заборонний припис серії АА №652444 від 05 червня 2025 року, а саме порушив вимоги термінового заборонного припису та в будь - який спосіб контактував з постраждалою особою ОСОБА_6 .

В подальшому ОСОБА_4 , продовжуючи свої умисні, протиправні дії, спрямовані на систематичне заподіяння психологічних страждань своїй доньці ОСОБА_6 , усвідомлюючи суспільно - небезпечний характер своїх дій та передбачаючи негативні наслідки, маючи прямий умисел спрямований на вчинення домашнього насильства відносно останньої, 06 жовтня 2025 року близько 18:00 год перебуваючи за адресою: АДРЕСА_1 , ОСОБА_4 перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння почав словесний конфлікт із своєю донькою ОСОБА_6 , в результаті якого почав виражатись нецензурними словами на адресу ОСОБА_6 та погрожував їй фізичною розправою.

Внаслідок систематичних протиправних дій ОСОБА_4 потерпілій ОСОБА_6 завдано психологічних страждань, що призвело до розладів її здоров`я та погіршення якості життя, що виразилось у втраті повноцінного сну та відпочинку, втраті самооцінки та позитивних емоцій, зростання емоційної напруженості, підвищення рівня тривоги та негативних переживаннях.

З огляду на наведене слідчий вважає, що у кримінальному провадженні №0000302 від 10.10.2025 наявна обґрунтована підозра щодо вчинення ОСОБА_4 кримінального правопорушення, передбаченого ст. 126-1 КК України, що підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами.

23.10.2025 ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 126-1 КК України.

Слідчий зазначає, що підозрюваний ОСОБА_4 попередньо притягувався до адміністративної відповідальності за вчинення домашнього насильства, а також проживає з дочкою відносно якої протягом 2025 року систематично вчиняв домашнє насильство, а враховуючи покарання у вигляді обмеження волі на строк до п`яти років, або позбавлення волі на строк до двох років, підозрюваний ОСОБА_4 з метою уникнення від кримінальної відповідальності може переховуватись від органу досудового розслідування та/або суду, незаконно впливати на свідків.

З огляду на наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_4 , кримінального правопорушення, передбаченого ст. 126-1 КК України, а також наявність вище вказаних ризиків, запобігти яким шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів неможливо, слідчий просить клопотання задовольнити та застосувати щодо підозрюваного ОСОБА_4 , запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання, з покладенням на нього обов`язків: з`явитися за першим викликом до слідчого, прокурора або суду; повідомити слідчого, прокурора або суд про зміну свого місця проживання, роботи або навчання, а також із застосуванням до нього обмежувальних заходів, передбачених ч. 6 ст. 194 КПК України в інтересах потерпілої від кримінального правопорушення, пов`язаного з домашнім насильством, а саме: заборону листування, телефонних переговорів, інших контактів через засоби зв`язку чи електронних комунікацій особисто чи через третіх осіб з потерпілою ОСОБА_6 .

Прокурор ОСОБА_3 в судовому засіданні підтримала подане клопотання, просила його задовольнити та застосувати щодо ОСОБА_4 запобіжний захід у виді особистого зобов`язання.

Підозрюваний ОСОБА_4 у судовому засіданні не заперечив з приводу задоволення клопотання.

Заслухавши думку сторін кримінального провадження, дослідивши клопотання, копії матеріалів, якими сторони обґрунтовують свою позицію, слідчий суддя приходить до наступного висновку.

Згідно з ч.ч. 1 2 ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, а саме: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, зокрема, вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється; вік та стан здоров`я підозрюваного; міцність соціальних зв`язків в місці постійного проживання, у тому числі наявність родини й утриманців; наявність постійного місця роботи або навчання, репутацію та майновий стан, наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого, розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини, ризик продовження чи повторення протиправної поведінки (ч. 1 ст. 178 КПК України).

Як вбачається з ст. 176 КПК України особисте зобов`язання є найбільш м`яким запобіжним заходом.

Виходячи зі змісту ст.179 цього ж Кодексу особисте зобов`язання полягає у покладенні на підозрюваного, обвинуваченого зобов`язання виконувати покладені на нього слідчим суддею, судом обов`язки, передбачені статтею 194 цього Кодексу. Підозрюваному, обвинуваченому письмово під розпис повідомляються покладені на нього обов`язки та роз`яснюється, що в разі їх невиконання до нього може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід і на нього може бути накладено грошове стягнення в розмірі від 0,25 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб до 2 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб

Слідчим суддею встановлено, що у провадженні СВ відділення поліції № 1 Тернопільського районного управління поліції ГУНП в Тернопільській області перебуває кримінальне провадження №0000302 від 10.10.2025, за ознаками кримінальних правопорушень передбачених ст. 126-1 КК України.

В ході здійснення досудового розслідування у даному кримінальному провадженні 23.10.2025 ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 126-1 КК України, тобто в умисному систематичному вчиненні психологічного насильства щодо своєї дочки, що призвело до психологічних страждань та погіршення якості життя потерпілої особи.

На думку слідчого судді, обґрунтованість підозри, пред`явленої ОСОБА_4 та його можливу причетність до вчиненого кримінального правопорушення свідчать долучені до клопотання матеріали кримінального провадження у їх сукупності, а саме:

-протокол допиту потерпілої ОСОБА_6 від 22.10.2025;

-протокол допиту свідка ОСОБА_8 від 22.10.2025;

-протокол допиту свідка ОСОБА_9 від 23.10.2025;

-протокол допиту підозрюваного ОСОБА_4 від 24.10.2025;

-постанова Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 19.06.2025 у справі № 607/12326/25 про притягнення ОСОБА_4 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП;

-постанова Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 08.07.2025 у справі № 607/12785/25 про притягнення ОСОБА_4 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст.173-2, ч. 2 ст. 173-8 КУпАП.

Надаючи оцінку наведеним доказам про обґрунтованість підозри, слідчий суддя зважає на практику Європейського суду з прав людини, згідно якої, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення.

Зокрема, слідчий суддя, бере до уваги позицію Європейського суду з прав людини, відображену у п. 175 рішення від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», відповідно до якої «термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення».

Відповідно до ч. 1 ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Слідчий, звертаючись з клопотанням про застосування щодо підозрюваного ОСОБА_4 запобіжного заходу у виді особистого зобов`язання, а прокурор - при розгляді клопотання довели наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення, передбаченого ст. 126-1 КК України.

Окрім наявної обґрунтованої підозри, слідчий суддя вважає, на даний час існують ризики зазначенні у клопотанні слідчого, а саме: що підозрюваний може переховуватись від органів досудового розслідування та суду; незаконно впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні.

Так, ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у вчиненні не тяжкого кримінального правопорушення, за яке законом передбачено покарання у вигляді громадських робіт на строк від ста п`ятдесяти до двохсот сорока годин або пробаційного нагляду на строк до п`яти років, або обмеження волі на той самий строк, або позбавлення волі на строк до двох років. Слідчий суддя вважає, що зазначена обставина сама по собі може бути мотивом та підставою для підозрюваного переховуватися від суду. Таке твердження узгоджується з позицією Європейського суду з прав людини, висловленою у справі «Ілійков проти Болгарії» (рішення від 26.07.2001), де Суд зазначив, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування. Відтак слідчий суддя погоджується з доводами сторони обвинувачення, що такий ризик, має місце у даному випадку та усвідомлюючи тяжкість вчиненого злочину і розмір покарання, з метою уникнення відповідальності ОСОБА_4 може переховуватись від органів досудового розслідування та суду.

Також, з огляду на те, що згідно зі ст. 23 КПК України доказове значення матимуть показання осіб, отримані безпосередньо судом саме під час судового розгляду кримінального провадження, слідчий суддя вважає доведеним, що ОСОБА_4 може незаконно впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні, оскільки проживає за однією адресою із ними, а відтак підозрюваний може шляхом погроз схиляти останніх до дачі ними неправдивих, неповних показів, відмови від раніше наданих показань або умисного ухилення ними від явки до суду для надання показань, що може негативно вплинути на стан судового розгляду та його результати.

Разом з тим слідчий суддя вважає, що посилання слідчого у клопотанні та прокурора у судовому засіданні на ризик, що підозрюваний ОСОБА_4 може перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, є недоведеним, так як останні не вказують, які конкретні дії підозрюваного вказують на наявність цього ризику та не надають доказів на підтвердження таких обставин.

Зважаючи на викладене, слідчий суддя приходить до висновку, що органом досудового розслідування належним чином підтверджено у клопотанні та доведено в судовому засіданні прокурором наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 3 ч.1 ст. 177 КПК України, та є усі підстави для застосування щодо ОСОБА_4 запобіжного заходу у відповідності до вимог ст. 177 КПК України.

Вивченням особи підозрюваного ОСОБА_4 з`ясовано, що останній уродженець м. Тернопіль, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , з середньою освітою, одружений, пенсіонер, раніше не судимий.

Зважаючи на наведене вище, за наслідками встановлених обставин за результатами розгляду клопотання, враховуючи особу підозрюваного ОСОБА_4 приходжу до висновку, що запобіжний захід у виді особистого зобов`язання забезпечить виконання підозрюваним процесуальних обов`язків та попередить вчинення ним дій, передбачених ч.1 ст. 177 КПК України, а тому клопотання слідчого підлягає до задоволення.

В даному випадку слідчий суддя також враховує процесуальну позицію підозрюваного щодо згоди із вимогами клопотання про застосування запобіжного заходу у виді особистого зобов`язання, а тому, виходячи з принципу змагальності, відповідно до якого кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом, та принципу диспозитивності кримінального провадження, відповідно до якого сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом, а слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом, приходить до висновку про доцільність задоволення даного клопотання.

Крім цього, на виконання вимог ч. 5 ст. 194 КПК України слідчий суддя покладає на підозрюваного обов`язки, визначені даною нормою закону. При визначенні обсягу таких обов`язків слідчий суддя вважає, що визначені у клопотанні обов`язки є достатніми для забезпечення належної поведінки ОСОБА_4 .

Також, слідчий суддя також вважає, що в інтересах потерпілої від злочину ОСОБА_6 , пов`язаного з домашнім насильством, на підставі ч.6 ст.194 КПК України, до підозрюваного ОСОБА_4 слід застосувати обмежувальні заходи у виді заборони листування, телефонних переговорів, інших контактів через засоби зв`язку чи електронних комунікацій особисто чи через третіх осіб з потерпілою ОСОБА_6 .

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 177, 178, 193, 194, 199, 205, 309 КПК України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання старшого слідчого СВ відділення поліції № 1 (м. Тернопіль) Тернопільського РУП ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_5 , погоджене прокурором Тернопільської окружної прокуратури ОСОБА_3 , про застосування щодо підозрюваного ОСОБА_4 , запобіжного заходу у виді особистого зобов`язання задовольнити.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 запобіжний захід у виді особистого зобов`язання.

Покласти на підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 обов`язки передбачені ч. 5 ст.194 КПК України, а саме:

-з`явитися за першим викликом до слідчого, прокурора або суду;

-повідомити слідчого, прокурора або суд про зміну свого місця проживання, роботи або навчання.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 обмежувальні заходи, передбачені ч.6 ст.194 КПК України, а саме:

-заборону листування, телефонних переговорів, інших контактів через засоби зв`язку чи електронних комунікацій особисто чи через третіх осіб з потерпілою ОСОБА_6 .

Встановити строк дії ухвали в частині покладення на підозрюваного обов`язків до 23 год. 59 хв. 23.12.2025.

Попередити підозрюваного ОСОБА_4 , що в разі невиконання покладених на нього обов`язків, до нього може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід та накладено грошове стягнення в розмірі від 0,25 розміру мінімальної заробітної плати до 2 розмірів мінімальної заробітної плати.

Контроль за виконанням особистого зобов`язання покласти на слідчого у даному кримінальному провадженні.

Ухвала щодо застосування запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Копію ухвали вручити підозрюваному ОСОБА_4 та прокурору.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1