УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 січня 2026 року

м. Київ

справа № 606/970/24

провадження № 51 - 381 ск 25

Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши касаційну скаргу захисника ОСОБА_4 в інтересах засудженого ОСОБА_5 на ухвалу Тернопільського апеляційного суду від 20 грудня 2024 року,

встановив:

За вироком Теребовлянського районного суду Тернопільської області від 11 жовтня 2024 року ОСОБА_5 засуджено за ч. 3 ст. 286-1 Кримінального кодексу України (далі- КК) до покарання у виді позбавлення волі на строк 8 років з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 7 років.

Вирішено питання щодо процесуальних витрат та долі речових доказів.

Ухвалою Тернопільського апеляційного суду від 20 грудня 2024 року вирок місцевого суду залишено без зміни.

Не погоджуючись із вказаними судовими рішеннями захисник ОСОБА_4 в інтересах засудженого ОСОБА_5 поза межами строку на касаційне оскарження (05 січня 2026 року) звернувся із касаційною скаргою та клопотанням про поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження вищевказаних судових рішень.

Перевіривши касаційну скаргу, колегія суддів вважає, що вона підлягає поверненню, виходячи з наступного.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 426 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК ) касаційна скарга на судові рішення може бути подана протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Крім того, правило дотримання тримісячного строку для подання касаційної скарги має на меті гарантувати правову визначеність і забезпечити, щоб кримінальні провадження розглядалися впродовж розумного часу, не змушуючи зацікавлених осіб перебувати у стані невизначеності. При цьому, це правило надає сторонам кримінального провадження достатній строк для роздумів, у межах якого вони зобов`язані (мають право) вчинити процесуальну дію.

Частиною 1 ст. 117 КПК встановлено, що пропущений із поважних причин строк повинен бути поновлений за клопотанням заінтересованої особи ухвалою слідчого судді, суду.

Поняття поважних причин пропуску процесуальних строків є оціночним, а його вирішення покладається на розсуд суду. До таких причин відносяться обставини непереборної сили та обставини, які об`єктивно унеможливлюють вчинення процесуальної дії у встановлений строк. Вказані обставини підлягають підтвердженню шляхом подання відповідних документів або їх копій.

Отже, у контексті забезпечення реалізації права на оскарження судового рішення та вирішення питання поновлення строків на таке оскарження у рішеннях ЄСПЛ сформувалась стала практика, відповідно до якої поновлення строків на оскарження може бути виправданим, якщо пропуск строку є поважний, об`єктивно незалежний від волі та поведінки скаржника.

Ухвала суду апеляційної інстанції постановлена щодо ОСОБА_5 20 грудня 2024 року, тобто останнім днем звернення до суду касаційної інстанції зі скаргою є 21 березня 2025 року.

05 січня 2026 року захисник ОСОБА_4 подав касаційну скаргу на вирок місцевого суду та ухвалу апеляційного суду щодо ОСОБА_5 , тобто виконав цю дію поза межами строку на касаційне оскарження.

Порушуючи питання про поновлення строку на касаційне оскарження, захисник вказує, що його підзахисний ОСОБА_5 фактично отримав копію ухвали апеляційного суду у слідчому ізоляторі в січні 2025 року та не був обізнаний про порядок та строки подання касаційної скарги через професійну недбалість його захисника. Лише після укладення договору з новим захисником - адвокатом ОСОБА_4 йому стало відомо про відповідний порядок подання касаційної скарги.

Тому, захисник просить визнати наведені причини пропуску строку на касаційне оскарження поважними та поновити строк.

Колегія суддів відхиляє вказані посилання на обґрунтування причин поважності пропуску строку, оскільки вступ у справу іншого захисника поза межами строку на касаційне оскарження не може розглядатися як достатня підстава для поновлення строку на касаційне оскарження.

Зважаючи на наведене, а також враховуючи те, що жодних об`єктивних причин пропуску строку, які б касаційний суд міг визнати поважними, у поданій касаційній скарзі не наведено, підстав для поновлення строку на касаційне оскарження вказаних судових рішень колегія суддів не вбачає.

Відповідно до положень КПК касаційна скарга повертається, якщо її подано після закінчення строку на касаційне оскарження, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку або суд касаційної інстанції за заявою такої особи не знайшов підстав для його поновлення.

Керуючись п. 3 ч. 3 ст.429 КПК, Суд

постановив:

Відмовити захиснику ОСОБА_4 у поновленні строку на касаційне оскарження ухвали Тернопільського апеляційного суду від 20 грудня 2024 року стосовно ОСОБА_5 .

Повернути касаційну скаргу захиснику ОСОБА_4 разом з усіма доданими до неї матеріалами.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_6 ОСОБА_2 ОСОБА_3