печерський районний суд міста києва
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 жовтня 2025 року слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві клопотання заступника начальника другого відділу управління процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення Департаменту нагляду за додержанням законів Національною поліцією України, Офісу Генерального прокурора ОСОБА_3 про арешт майна, в рамках кримінального провадження № 0002206,

В С Т А Н О В И В :

В провадження слідчого судді Печерського районного суду м. Києва надійшло клопотання про арешт майна.

Мотивуючи означене клопотання прокурор у клопотанні вказує наступне.

Головним слідчим управлінням Національної поліції України, процесуальне керівництво забезпечується Офісом Генерального прокурора здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні за № 0002206 від 31.10.2024, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 191, ч. 2 ст. 205? та ч. 3 ст. 209 КК України.

Слідчий вказує, що до вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 205? та ч. 3 ст. 209 КК України, причетний ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 . Встановлено, що ОСОБА_4 , за грошову винагороду, сприяє у здійсненні пошуку осіб, на яких можна зареєструвати/перереєструвати суб`єкти господарської діяльності, які фактично не матимуть наміру займатися фінансово-господарською діяльністю відповідного суб`єкта господарської діяльності, а також останній надає послуги, щодо підшукання суб`єктів господарської діяльності, які можна використати для проведення «вдаваних» фінансово-господарських операцій з метою легалізації майна отриманого незаконним шляхом.

14.10.2025 слідчим суддею Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_5 за результатами розгляду клопотання слідчого про проведення обшуку, винесено ухвалу № 757/50163/25-к, якою надано дозвіл на проведення обшуку за місцем фактичного проживання ОСОБА_4 , що за адресою: АДРЕСА_1 , з метою виявлення та фіксації відомостей про обставини вчинення кримінальних правопорушень, відшукування та вилучення речей та предметів, які можуть послугувати у якості речових доказів у кримінальному провадженні.

Враховуючи зазначене, 16.10.2025 на підставі ухвали слідчого судді Печерського районного суду м. Києва № 757/50163/25-к від 16.10.2025 проведено обшук за місцем фактичного проживання ОСОБА_4 , що за адресою: АДРЕСА_1 , під час якого виявлено та вилучено до кімнати зберігання речових доказів ГСУ НП України, що за адресою: м. Київ, вул. Солом`янська, буд. 1, наступні речі/предмети, зокрема:

1. Мобільний телефон марки та моделі: «IPhone 14 Pro», ідентифікуючі дані пристрою: ІМЕІ1: НОМЕР_1 , ІМЕІ2: НОМЕР_2 , оснащений sim-карткою оператора мобільного зв`язку ПрАТ «Київстар»: НОМЕР_3 , власником якого є ОСОБА_4 .

16.10.2025 постановою слідчого вищевказане майно визнано речовими доказами у кримінальному провадженні № 0002206.

Відповідно до інформації наявної у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, щодо об`єкта нерухомого майна, речові права на нерухоме майно, а саме: приміщення квартири АДРЕСА_2 , зареєстровані за юридичною особою: Товариство з обмеженою відповідальністю «Креденс Консалтинг» (код у ).

У відповідності до даних наявних у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань засновником ТОВ «Креденс Консалтинг» є ОСОБА_4 , також у період часу з січня 2017 року по липень 2024 року останній здійснював керівництво вказаним вище Товариством.

До того ж, згідно відомостей наявних у Єдиному реєстрі адвокатів України ОСОБА_4 являється адвокатом (свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю № 11313/10 від 02.11.2023, виданого Радою адвокатів Київської області на підставі рішення № 139 від 01.11.2023).

Вилучений предмет, а саме: мобільний телефон марки та моделі: «IPhone 14 Pro», ідентифікуючі дані пристрою: ІМЕІ1: НОМЕР_1 , ІМЕІ2: НОМЕР_2 , оснащений sim-карткою оператора мобільного зв`язку ПрАТ «Київстар»: НОМЕР_3 , власником якого є ОСОБА_4 , містить інформацію (файли/контакти), яка може бути використана, як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження та є доказом кримінального правопорушення, тому були вилученні під час проведення вказаного обшуку.

Вилучені інші предмети та речі, є доказом кримінального правопорушення та матеріальними об`єктами кримінально протиправних дій, оскільки були предметами, засобами та знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди та містять інші відомості, які можуть бути використані, як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва № 757/50163/25-к від 14.10.2025, надано дозвіл на проведення обшуку з метою відшукання та вилучення вищевказаних предметів та речей, зокрема: комп`ютерної техніки (персональних комп`ютерів, планшетів, моноблоків (настільні ПК), ноутбуків) носіїв електронної інформації (флеш-карти будь-якого формату, USB-носії, носії на жорстких магнітних дисках, носії на твердотілих дисках, зовнішні переносні пристрої зберігання інформації), мобільних терміналів, сім-карт та картоутримувачів у яких містяться відомості, інформація та листування про обставини вчинення розслідуваних кримінальних правопорушень, шляхом зняття копії інформації з них.

Разом з тим, відповідно до п. 7 ст. 236 КПК України, вилучений предмет, зокрема: мобільний телефон марки та моделі: «IPhone 14 Pro», ідентифікуючі дані пристрою: ІМЕІ1: НОМЕР_1 , ІМЕІ2: НОМЕР_2 , оснащений sim-карткою оператора мобільного зв`язку ПрАТ «Київстар»: НОМЕР_3 , власником якого є ОСОБА_4 - входить до переліку, щодо якого прямо надано дозвіл на відшукання в ухвалі про дозвіл на проведення обшуку, однак лише з можливістю зняття копії інформації з відповідних пристроїв, а тому вважаються тимчасово вилученим майном.

Метою арешту майна є забезпечення збереження речових доказів.

У судове засідання слідчий не з`явився. До суду прокурор ОСОБА_3 подала заяву про розгляд клопотання за її відсутності, вимоги підтримує, просить задовольнити.

До суду надійшли заперечення адвоката ОСОБА_6 в інтересах ОСОБА_4 відповідно до яких просить відмовити в задоволенні клопотання, оскільки мобільний телефон не є речовим доказом у кримінальному провадженні.

Слідчий суддя, вивчивши матеріали провадження за клопотанням, приходить до наступного висновку.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Частиною 2 ст. 170 КПК України визначено, що арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Відповідно ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Частиною 10 ст. 170 КПК України, передбачено, що арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

Згідно положень ч. 11 ст. 170 КПК України заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Згідно частин 1 3 статті 64-2 КПК України третьою особою, щодо майна якої вирішується питання про арешт, може бути будь-яка фізична або юридична особи. Третьою особою, щодо майна якої вирішується питання про арешт, виникають з моменту звернення прокурора до суду із клопотанням про арешт майна. Третя особа, щодо майна якої вирішується питання про арешт, має права і обов`язки, передбачені цим Кодексом для підозрюваного, обвинуваченого, в частині, що стосуються арешту майна. Третя особа, щодо майна якої вирішується питання про арешт, повідомляється про прийняті процесуальні рішення в кримінальному провадженні, що стосуються арешту майна, отримує їх копії у випадках та в порядку, встановлених цим Кодексом.

Статтею 100 КПК України визначено, що на речові докази може бути накладено арешт в порядку ст.ст. 170-174 КПК України, та згідно ч.ч. 2, 3 ст. 170 КПК України, слідчий суддя накладає арешт на майно, якщо є достатні підстави вважати, що воно відповідає критеріям, визначеним в ч. 1 ст. 98 КПК України.

Статтею 98 КПК України, визначено, що речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним.

Постановою слідчого слідчої групи Головного слідчого управління Національної поліції України ОСОБА_7 від 16.10.2025 майно на арешті якого наполягає прокурор, визнано речовими доказами.

Як вбачається із матеріалів клопотання, вилучене майно оглянуто та визнано речовими доказами у кримінальному провадженні, оскільки воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України, так як містять відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, а також наявні достатні підстави вважати, що набуте кримінально-протиправним шляхом.

Таким чином, є передбачені кримінальним процесуальним законом підстави для накладення арешту на майно з метою забезпечення збереження речових доказів, оскільки на даному етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують втручання у права та інтереси власника майна з метою забезпечення кримінального провадження.

Крім цього, вирішуючи питання щодо законності і обґрунтованості арешту майна враховує і сталу судову практику ЄСПЛ щодо «відповідності втручання в право володіння майном принципу правомірного втручання, сумісного з гарантіями ст. 1 Першого протоколу до Конвенції», згідно якої підлягають оцінці три головні критерії, а саме: а) чи є втручання законним; б) чи переслідує воно «суспільний інтерес»; в) чи є такий захід (втручання в право на мирне володіння майном) пропорційним визначеним цілям.

Таким чином, втручання держави у право володіння майном у даному конкретному випадку є законним і обґрунтованим, оскільки таке втручання здійснено на підставі чинного КПК України, який є доступним для заінтересованих осіб, чітким та передбачуваним у питаннях застосування та наслідків дії його норм, сумісних з принципами Конвенції.

Втручання у вказаному вище кримінальному провадженні є виправданим, так як воно здійснено з метою задоволення «суспільного інтересу» та за наявності об`єктивної необхідності в цьому у формі публічного, загального інтересу, який включає інтерес держави, громади, а також здійснено з дотриманням принципу «пропорційності» - «справедливої рівноваги (балансу)» між інтересами держави (суспільства, громади), пов`язаними з втручанням, та інтересами особи, яка так чи інакше страждає від втручання, який передбачає наявність розумного співвідношення (обґрунтованої пропорційності) між метою, що передбачається для досягнення, та засобами, які використовуються. При цьому, застосовані обмеження стосовно вказаного вище майна не є надмірними або ж такими, що є більшими, ніж необхідно для реалізації поставленої мети.

Доказів негативних наслідків від застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна, не надано та не встановлено.

Слідчий суддя на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів повинен визначити лише чи є причетність особи до вчинення кримінального правопорушення ймовірною, вірогідною та достатньою певною мірою для застосування щодо особи обмежувальних заходів.

При цьому слід зауважити, що слідчий суддя на даному етапі провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема оцінювати докази з точки зору їх достатності та допустимості для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення, правильності правової кваліфікації дій особи, на майно якої накладено арешт, переваги одних доказів над іншими тощо.

Слідчий суддя, враховуючи вище викладені обставини, приходить до висновку про задоволення клопотання, оскільки застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження, як арешт майна є співрозмірним завданням кримінального провадження, спрямоване на досягнення цілей розслідуваного кримінального провадження.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 170-173, 175, 309, 372, 392 КПК України, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання заступника начальника другого відділу управління процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення Департаменту нагляду за додержанням законів Національною поліцією України, Офісу Генерального прокурора ОСОБА_3 про арешт майна, в рамках кримінального провадження № 0002206 - задовольнити.

Накласти арешт на майно вилучене у ході проведення обшуку за місцем фактичного проживання ОСОБА_4 , що за адресою: АДРЕСА_1 , зокрема:

- мобільний телефон марки та моделі: «IPhone 14 Pro», ідентифікуючі дані пристрою: ІМЕІ1: НОМЕР_1 , ІМЕІ2: НОМЕР_2 , оснащений sim-карткою оператора мобільного зв`язку ПрАТ «Київстар»: НОМЕР_3 , власником якого є ОСОБА_4 .

Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню.

Ухвала про накладення арешту може бути оскаржена безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1