УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 лютого 2026 року м. Запоріжжя

Слідчий суддя Вознесенівського районного суду міста Запоріжжя ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду у м. Запоріжжі клопотання слідчого СУ ГУНП в Запорізькій області капітана поліції ОСОБА_6 про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000312 від 18.12.2025, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 152 КК України, відносно

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Урожайне Токмацького району Запорізької області, громадянина України, який має середню освіту, не одружений, дітей не має, зі слів перебуває у цивільному шлюбі, офіційно не працевлаштований, фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше засудженого:

1) 02.10.2012 Токмацьким районним судом Запорізької області за ч. 2 ст. 186 КК України до 4 років позбавлення волі з іспитовим строком на 2 роки;

2) 28.08.2013 Токмацьким районним судом Запорізької області за ч. ч. 2, 3 ст. 185, ч. 2 ст. 289, ч. ч. 1, 2 ст. 70, ст. 71 КК України до 5 років 1 місяця позбавлення волі без конфіскації майна. Звільнився 13.07.2018 з Вільнянської виправної колонії Запорізької області № 20 у зв`язку з відбуттям строку покарання;

3) 14.04.2020 Токмацьким районним судом Запорізької області за ч. 1 ст. 122 КК України до 2 років обмеження волі;

4) 17.09.2020 Токмацьким районним судом Запорізької області за ч. 2 ст. 185 КК України до 2 років 1 місяця обмеження волі. На підставі ст. 71 КК України частково приєднано невідбуту частину покарання за вироком від 14.04.2020, остаточно визначено покарання у вигляді 2 років 2 місяців обмеження волі. Строк відбував у Дружелюбківському виправному центрі № 1 Запорізької області, з якого 04.04.2022 вибув до Городоцького виправного центру № 131 Рівненської області,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 4 ст. 152 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Слідча звернулася до слідчого судді з клопотанням про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 152 КК України, у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000312 від 18.12.2025, досудове розслідування у якому здійснюється СУ ГУНП України в Запорізькій області, в обґрунтування якого зазначила наступне.

Досудовим розслідуванням встановлено, що у період з 01 січня 2025 року по 20 березня 2025 року, більш точний час та дата вчинення кримінального правопорушення не встановлені, ОСОБА_5 , діючи умисно та цілеспрямовано, усвідомлюючи характер своїх протиправних дій, нехтуючи загальнолюдськими принципами моралі, статевої недоторканості, вирішив вчинити дії сексуального характеру, що посягають на статеву недоторканість малолітньої ОСОБА_7 , пов`язані із оральним та анальним проникненням, з використанням своїх геніталій в тіло особи, яка не досягла чотирнадцяти років, незалежно від її добровільної згоди, при цьому, також достовірно розуміючи, що на момент вчинення злочину, потерпіла не досягла чотирнадцятирічного віку.

Так, у період з 01 січня 2025 року по 20 березня 2025 року, більш точний час та дата вчинення кримінального правопорушення в ході досудового розслідування не встановлені, ОСОБА_5 , маючи умисел на вчинення дій сексуального характеру, пов`язаних із оральним та анальним проникненням в тіло малолітньої ОСОБА_7 , яка є донькою його співмешканки та проживає разом з ним, знаходячись за місцем їхнього спільного проживання, за адресою: АДРЕСА_2 , з використанням геніталій, діючи з метою задоволення своєї статевої пристрасті, посягаючи на її статеву недоторканість, достовірно знаючи, що ОСОБА_7 є малолітньою, та, скориставшись її віком як безпорадним станом, внаслідок якого остання не могла розуміти характеру та значення вчинюваних з нею дій, довірливими стосунками, а також відсутністю сторонніх осіб, у тому числі матері малолітньої ОСОБА_7 ОСОБА_8 , передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та, бажаючи їх настання, перебуваючи у одній з кімнат вказаного будинку, на невстановленому в ході досудового розслідування пристрої продемонстрував ОСОБА_7 відео еротичного характеру з метою змушування її добровільно вступити з ним в статеві зносини, після чого, за відсутності фізичного опору потерпілої, з використанням геніталій, умисно вчинив відносно неї дії сексуального характеру, пов`язані з оральним та анальним проникненням в її тіло, а саме проник своїм статевим органом в ротову порожнину, а також до анального отвору потерпілої ОСОБА_7 , внаслідок чого посягнув на її нормальний моральний і фізичний розвиток.

Посилаючись на неможливість виконання всіх необхідних процесуальних дій у кримінальному провадженні до закінчення строку дії ухвали Запорізького апеляційного суду від 21.01.2026 року, якою застосовано відносно ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, а також зазначаючи, що продовжують існувати раніше встановлені ризики і відсутні підстави для зміни запобіжного заходу відносно підозрюваного на більш м`який, слідчий просить продовжити строк тримання під вартою відносно ОСОБА_5 без визначення розміру застави, в межах строку досудового розслідування.

Прокурор у судовому засіданні клопотання слідчого підтримав та просив його задовольнити з підстав, зазначених у клопотанні. Зазначив, що на даний час ризики, наявність яких встановлена слідчим суддею при застосуванні запобіжного заходу, не зменшилися та продовжують існувати. Вважає, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не здатен забезпечити належну поведінку підозрюваного.

Захисник у судовому засіданні проти клопотання заперечував, посилаючись на недоведеність ризиків, про які зазначає сторона обвинувачення. Просив застосувати більш м`який запобіжний захід у вигляді домашнього арешту та вважав за доцільне визначити заставу, у разі, якщо суд дійде висновку про необхідність продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Підозрюваний у судовому засіданні проти задоволення клопотання слідчого заперечував, підтримав позицію свого захисника, наполягав, що наміру перешкоджати кримінальному провадженню він не має.

Заслухавши пояснення прокурора, надані в обґрунтування клопотання та заперечення сторони захисту, вивчивши клопотання та докази, якими обґрунтовується клопотання, слідчий суддя приходить до наступного висновку.

Слідчим суддею встановлено, що СУ ГУНП в Запорізькій області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000312 від 18.12.2025, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 152 КК України, у якому 23.12.2025 ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 4 ст. 152 КК України.

Ухвалою слідчого судді від 24.12.2025 року відносно підозрюваного ОСОБА_5 застосовано запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту строком до 23.02.2026 включно.

Ухвалою Запорізького апеляційного суду від 21.01.2026 відносно ОСОБА_5 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, без визначення розміру застави, строком до 23.02.2026 року.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частинами шостою та восьмою статті 176 цього Кодексу.

Згідно ч. 3 ст. 197 КПК України, строк тримання під вартою може бути продовжений слідчим суддею в межах строку досудового розслідування в порядку, передбаченому цим Кодексом. Сукупний строк тримання під вартою підозрюваного, обвинуваченого під час досудового розслідування не повинен перевищувати: 1) шести місяців - у кримінальному провадженні щодо нетяжкого злочину; 2) дванадцяти місяців - у кримінальному провадженні щодо тяжких або особливо тяжких злочинів.

Частиною 3 ст. 199 КПК України передбачено, що клопотання про продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених у статті 184 цього Кодексу, повинно містити: 1) виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою; 2) виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

Слідчим суддею встановлено, що у даному кримінальному провадженні постановою керівника Запорізької обласної прокуратури від 12.02.2026 року строк досудового розслідування продовжено до трьох місяців до 23.03.2026 року.

Вирішуючи клопотання про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, застосованого до підозрюваного ОСОБА_5 , слідчий суддя враховує наявність наведених у клопотанні і підтверджених матеріалами кримінального провадження обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення строку дії попередньої ухвали суду про тримання під вартою відносно ОСОБА_5 , обставини кримінального правопорушення, згідно повідомленої підозри та його тяжкість, особу потерпілої.

Також, слідчий суддя враховує встановлені дані про особу підозрюваного ОСОБА_5 , який раніше засуджений, офіційно непрацевлаштований, неодружений, зі слів перебуває у цивільному шлюбі, дітей не має, має місце проживання, та враховує його вік і стан здоров`я.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що застосований відносно підозрюваного ОСОБА_5 запобіжний захід з урахуванням його тривалості не виходить за межі розумного строку, відповідає його особі, характеру та тяжкості діяння, яке йому інкримінується.

З огляду на винятковість запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя при вирішенні даного клопотання, виходить із сукупності обставин, встановлених в ході досудового розслідування, які характеризують високий ступінь суспільної небезпеки дій ОСОБА_5 в межах інкримінованого кримінального правопорушення, об`єкту його посягання, яким є статева свобода та статева недоторканність щодо особи, яка не досягла статевої зрілості.

Стороною обвинувачення надано достатньо доказів про те, що у даному кримінальному провадженні, у якому досудове розслідування триває, слідством проводяться необхідні слідчі дії, про які зазначено у клопотанні, з метою повного та всебічного встановлення всіх обставин кримінального правопорушення, а також заходи, спрямовані на збирання всіх доказів.

З урахуванням обставин вчинення кримінального правопорушення, а також доказів та обставин, на які посилається слідчий у клопотанні та прокурор у судовому засіданні, слідчий суддя вважає доведеним наявність на даний час ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, які були враховані судом під час застосування запобіжного заходу відносно ОСОБА_5 .

Стороною захисту в ході розгляду клопотання не спростовано доводів органу досудового розслідування про існування ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, та не надано жодних даних про їх зменшення.

У розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Разом з тим, згідно практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Європейський суд з прав людини у рішенні «Подвезько проти України» крім іншого зазначає, що пункт 1 статті 5 Конвенції вимагає, що для того, щоб позбавлення свободи не вважалося свавільним, недостатньо самого факту застосування цього заходу згідно з національним законодавством - він також повинен бути необхідним за конкретних обставин. На думку Суду, тримання під вартою відповідно до підпункту «c» пункту 1 статті 5 Конвенції має відповідати вимозі пропорційності, яка обумовлює існування обґрунтованого рішення, в якому здійснюється оцінка відповідних аргументів «за» і «проти» звільнення.

Вирішуючи клопотання, слідчий суддя враховує суспільну небезпеку інкримінованого ОСОБА_5 кримінального правопорушення, шкідливість його неправомірної поведінки для суспільства, усвідомлення її підозрюваним.

Стороною захисту в ході розгляду клопотання не надано достатньо обґрунтованих даних на підтвердження того, що застосування більш м`якого запобіжного заходу відносно підозрюваного ОСОБА_5 може гарантувати його належну поведінку та виконання процесуальних обов`язків під час досудового розслідування, даних щодо міцних соціальних зв`язків підозрюваного не встановлено, а встановлені дані про його особу не доводять наявності підстав для зміни запобіжного заходу на більш м`який.

Таким чином, слідчий суддя приходить до висновку, що під час розгляду даного клопотання не встановлено підстав для зміни запобіжного заходу і даних про те, що застосування більш м`якого запобіжного заходу відносно ОСОБА_5 буде достатнім для запобігання ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України, у даному кримінальному провадженні.

Обставин, які б свідчили про те, що даний захід забезпечення кримінального провадження у вигляді подальшого тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_5 не виправдовує такий ступінь втручання у права і свободи останнього, слідчим суддею не встановлено та стороною захисту не наведено, обґрунтованих даних щодо неможливості утримання підозрюваного в умовах слідчого ізолятора за станом здоров`я матеріали справи не містять.

Беручи до уваги, що під час розгляду клопотання встановлені обставини, що перешкоджають закінченню досудового розслідування до закінчення строку дії ухвали суду про тримання підозрюваного під вартою, не зменшилися ризики, що виправдовують подальше тримання підозрюваного під вартою, і відсутні підстави для зміни запобіжного заходу на більш м`який, клопотання слідчого про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_5 є обґрунтованим та підлягає задоволенню.

У зв`язку із зазначеним, слідчий суддя вважає за необхідне продовжити строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 на умовах, визначених ухвалою Запорізького апеляційного суду від 21.01.2026 року про його застосування, без визначення розміру застави, відповідно до п. 1 ч. 4 ст. 183 КПК України.

Виходячи з вимог ст.ст. 219, 197 КПК України, слідчий суддя визначає строк дії даної ухвали в межах строку досудового розслідування до 23.03.2026 року.

Керуючись ст. ст. 177, 178, 182, 183, 197, 199, 376, 395 КПК України, слідчий суддя

УХВАЛИВ:

Клопотання слідчого про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_5 задовольнити.

Продовжити строк запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 4 ст. 152 КК України, на умовах, визначених ухвалою Запорізького апеляційного суду від 21.01.2026 року, без встановлення застави, строком до 23.03.2026 року включно.

Встановити строк дії даної ухвали до 23.03.2026 року включно.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена в апеляційному порядку безпосередньо до Запорізького апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Ухвала підлягає негайному виконанню, подання апеляційної скарги не зупиняє її виконання.

Слідчий суддя ОСОБА_1