Суддя ОСОБА_1
Провадження № 1-кп/644/1026/25
УХВАЛА

про призначення судового розгляду та

продовження строків запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою

18 грудня 2025 року м. Харків

Індустріальний районний суд м. Харкова у складі:

головуючої судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_7 ,

потерпілого ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі судових засідань № 2а приміщення Індустріального районного суду м. Харкова обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001946 від 29.08.2025, стосовно:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Вінниця, громадянин України, розлучений, з середньою спеціальною освітою, військовослужбовця військової служби, розвідника-далекомірника відділення управління командира батареї 1 мінометної батареї 2 механізованого батальйону, ВОС 146646/067А, військової частини НОМЕР_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого вироком Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 06.06.2022 за ч. 4 ст. 402, 69, 62 КК України, до 2 років тримання в дисциплінарному батальйоні військовослужбовців,

у скоєнні кримінальних правопорушень-злочинів, передбачених ч. 2 ст. 15, п. 1 ч. 2 ст. 115, ч. 1 ст. 263 КК України,

ВСТАНОВИВ:

28.11.2025 у провадження головуючої судді ОСОБА_1 , у складі членів колегії судді ОСОБА_2 та судді ОСОБА_3 , на підставі протоколу автоматичного розподілу справ між суддями від 28.11.2025 (а.с. 113), надійшов обвинувальний акт, складений у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001946 від 29.08.2025, за обвинуваченням ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінальних правопорушень-злочинів, передбачених ч. 2 ст. 15, п. 1 ч. 2 ст. 115, ч. 1 ст. 263 КК України (а.с. 113), з доданим реєстром матеріалів досудового розслідування (а.с. 14), розписками підозрюваного та його захисника адвоката ОСОБА_7 , яка діє в інтересах обвинуваченого на підставі доручення № 005-270006538 про надання безоплатної вторинної правничої допомоги особі від 29.08.2025, про отримання копій обвинувального акту та реєстру матеріалів досудового розслідування (а.с. 19-20), а також роз`ясненням підозрюваному ОСОБА_6 його права на суд присяжних відповідно ст. 384 КПК України (а.с. 21-25).

На виконання положень ч. 1 ст. 314 КПК України, ухвалою Індустріального районного суду м. Харкова від 28.11.2025 призначене підготовче судове засідання у кримінальному провадженні № 0001946 від 29.08.2025 (а.с. 115).

16.12.2025, 17.12.2025, 18.12.2025 на електронну пошту Індустріального районного суду м. Харкова від потерпілого ОСОБА_9 надійшли клопотання про неможливість прибуття у підготовче судове засідання призначене на 18.12.2025, у зв`язку з перебуванням на стаціонарному лікуванні (а.с. 145) та проходженням військової служби (а.с. 154), враховуючи зазначене, ОСОБА_9 просив суд провести підготовче судове засідання без його участі (а.с. 147, 154).

17.12.2025 на електронну пошту Індустріального районного суду м. Харкова надійшло клопотання прокурора Чугуївського відділу Харківської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Східного регіону про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з посиланням на продовження існування ризиків, передбачених п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України (а.с. 148-152).

У підготовчому судовому засіданні прокурор просив призначити судовий розгляд на підставі вказаного обвинувального акту, посилаючись на його відповідність вимогам КПК України, та підтримав надане до суду клопотання про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_6 , з метою забезпечення його належної процесуальної поведінки, зазначивши, що підозра у скоєнні кримінальних правопорушень-злочинів, передбачених ч. 2 ст. 15, п. 1 ч. 2 ст. 115, ч. 1 ст. 263 КК України є обґрунтованою, наявність ризиків, передбачених п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, наразі не зменшилась та продовжує існувати, з огляду на тяжкість можливого покарання у виді позбавлення волі наявний ризик переховування, з метою уникнення відповідальності. Обізнаність обвинуваченого про місця проживання потерпілих та свідків скоєння кримінального правопорушення, показання яких надані під час досудового слідства, свідчить про існування загрози впливу на свідків та потерпілих, зокрема шляхом погроз, залякувань чи умовляння задля зміни чи спотворення їх показань на стадії судового розгляду, вчинити інше кримінальне правопорушення. Крім цього, враховуючи наявність достатність підстав вважати, що обвинувачений перебуваючи на волі, як військовослужбовець військової служби, може вчинити інший злочин, або самовільно залишити військову частину, тим самим переховуватись та ухилятись від кримінальної відповідальності за фактом вчинення особливо тяжкого злочину. Враховуючи вказане, прокурор просив продовжити запобіжний захід тримання під вартою, оскільки обрання менш суворих запобіжних заходів, не пов`язаних з ізоляцією від суспільства, не буде достатнім для запобігання наведеним ризикам та не в змозі у повній мірі забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого і унеможливити настання ризиків, передбачених п. 1,3,5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_7 , яка представляє інтереси на підставі доручення № 005-270006538 про надання безоплатної вторинної правничої допомоги особі від 29.08.2025, не заперечувала проти призначення судового розгляду за обвинувальним актом у кримінальному провадженні № 0001946 від 29.08.2025 за обвинуваченням ОСОБА_6 , підтвердила формальну відповідність обвинувального акту вимогам КПК України, заразом заперечувала проти продовження строку запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_6 у виді тримання під вартою, посилаючись на те, що клопотання не обґрунтоване та є таким, що не підлягає задоволенню. В обгрунтування зазначеного, пояснила, що кваліфікація діяння ОСОБА_6 викликає сумніви, а обвинувачений, перебуваючи за місцем знаходження військової частини не зможе впливати на свідків чи потерпілих, які перебувають за місцем виконання бойових завдань. Крім цього, ОСОБА_6 проходить військову службу з 2015 року, щодо нього відсутні будь-які інші кримінальні провадження, окрім притягнення до кримінальної відповідальності за ч. 4 ст. 402 КК України, за якої останній відбув покарання. ОСОБА_6 є учасником бойових дій, має хвору матір похилого віку, яку утримував за рахунок свого грошового забезпечення, має неповнолітню дитину та цивільну дружину, отримав медалі та грамоти за успішне проходження військової служби.

Отже, враховуючи зазначене, а також відсутність ризиків для застосування найбільш суворого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою оголошених стороною обвинувачення, але не доведених, захисник обвинуваченого вважала за можливе обрати стосовно обвинуваченого ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту, а у разі обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, просила суд визначити заставу в мінімальному розмірі.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проти призначення судового розгляду за обвинувальним актом у кримінальному провадженні № 0001946 від 29.08.2025 не заперечував. Відносно клопотання прокурора про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, ОСОБА_6 заперечував, підтримавши позицію захисника та пояснив, що не має на меті перешкоджати слідству, впливати на свідків, або залишати територію України.

Потерпілий ОСОБА_8 проти призначення судового розгляду за обвинувальним актом у кримінальному провадженні № 0001946 від 29.08.2025 не заперечував, щодо клопотання прокурора про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно обвинуваченого ОСОБА_6 не заперечував, та вважав його обгрунтованим.

Суд, заслухавши думки учасників процесу, перевіривши обвинувальний акт на його відповідність вимогам ст. 291, 293 КПК України, вивчивши додані до нього докази, дійшов такого висновку.

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , інкримінується скоєння кримінальних правопорушень-злочинів, передбачених ч. 2 ст. 15, п. 1 ч. 2 ст. 115, ч. 1 ст. 263 КК України, в межах кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001946 від 29.08.2025.

На виконання приписів ч.1 ст. 32 КПК України, кримінальне провадження підсудне Індустріальному районному суду м. Харкова, підстав для його закриття, зупинення або повернення обвинувального акту немає, обвинувальний акт відповідає вимогам КПК України.

Підстав для прийняття рішення відповідно до п. п. 1-4 ч. 1 ст. 314 КПК України не вбачається.

Відповідно до ч. 2 ст. 27, ч. 1 ст. 31, ст. 35 КПК України кримінальне провадження слід розглядати у відкритому судовому засіданні одноособово судом.

Судом установлено, що в ході досудового розслідування стосовно обвинуваченого ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , був застосований запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в умовах Державна установа «Харківського слідчого ізолятору», ухвалою слідчого судді Основ`янського районного суду м. Харкова від 29.08.2025 на 60 днів, а саме до 27.10.2025 включно (а.с. 18, 62).

Ухвалою Основ`янського районного суду м. Харкова від 23.10.2025 продовжено строк дії запобіжного заходу стосовно ОСОБА_6 у вигляді тримання під вартою на 60 днів, а саме до до 21.12.2025, в умовах ДУ «Харківський слідчий ізолятор» (а.с. 76-79)

Відповідно до ст. 199 КПК України клопотання про продовження строку тримання під вартою має право подати прокурор, слідчий за погодженням з прокурором не пізніше ніж за п`ять днів до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою. Клопотання про продовження строку тримання під вартою подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого здійснюється досудове розслідування, а в кримінальних провадженнях щодо злочинів, віднесених до підсудності Вищого антикорупційного суду, - до Вищого антикорупційного суду. Клопотання про продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених у статті 184 цього Кодексу, повинно містити:1) виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою; 2) виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

Відповідно до частини 1 статті 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченими статтею 177 цього Кодексу.

Згідно із статтею 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:

1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;

2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;

4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;

5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною 1 статті 177 КПК України.

Судом установлено, що обґрунтованість пред`явленої підозри ОСОБА_6 підтверджується зібраними в ході досудового розслідування доказами, згідно з ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу.

Згідно рішення Європейського суду з прав людини у справі «Тейс проти Румунії», автоматичне продовження строків тримання під вартою суперечить Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а тому при вирішення питання про продовження строку тримання під вартою стосовно обвинуваченого суд виходить не з принципу автоматичного продовження строку тримання під вартою, а з даних матеріалів кримінального провадження, які свідчать про наявність достатніх підстав вважати обґрунтованими посилання прокурора на наявність ризиків, передбачених п. п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Заразом, як вбачається з матеріалів кримінального провадження, судове провадження не закінчено, а навпаки, лише розпочате, строк обраного запобіжного заходу у виді тримання під вартою стосовно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , закінчується 21.12.2025, тому продовжуючи обвинуваченому запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, колегія суддів, оцінюючи сукупність обставин, а саме: наданих органом досудового розслідування доказів на підтвердження наявності обґрунтованої підозри, достатніх підстав вважати, що існують ризики вчинення підозрюваним дій, передбачених пунктами 1, 3, 5 частини 1 статті 177 КПК України, дійшла мотивованого висновку про наявність підстав для задоволення клопотання прокурора про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, та неможливість застосування більш м`яких запобіжних заходів, оскільки вони не забезпечать здійснення дієвого контролю за поведінкою обвинуваченого та виконання ним процесуальних обов`язків на цьому етапі судового розгляду справи.

Так, суд бере до уваги вимоги статей 193-194, 196 КПК України, пунктів 3, 4 статті 5 Конвенції про захист прав людини та практиці Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Відповідно до положень ч. 2 ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

КПК України не містить визначення терміну «обґрунтована підозра» і визначення змісту поняття «підозра» обумовлює необхідність врахування практики Європейського суду з прав людини з питань застосування кримінального процесуального законодавства (ч.1 ст. 9 КПК України).

Згідно з рішеннями ЄСПЛ у справах «Ilgar Mammadov v. Azerbaijan п. 88», «Erdagozv. Turkey п. 51», «Cebotari v. Moldova п. 48» «обґрунтована підозра» передбачає наявність фактів або інформації, які б могли переконати об`єктивного спостерігача у тому, що відповідна особа могла вчинити злочин. Крім того, Європейський Суд у своїй практиці неодноразово зазначав, що факти, які є причиною виникнення підозри не повинні бути такими ж переконливими, як ті, що є необхідними для обґрунтування обвинувального вироку чи висунення обвинувачення, зокрема у рішенні «Murray v. the United Kingdom».

При цьому факти, що підтверджують обґрунтовану підозру, не повинні бути такого ж рівня, що й факти, на яких має ґрунтуватися обвинувальний вирок. Стандарт доказування «обґрунтована підозра» не передбачає, що уповноважені органи мають оперувати доказами, достатніми для пред`явлення обвинувачення чи ухвалення обвинувального вироку, що пов`язано з меншою мірою ймовірності, необхідною на ранніх етапах кримінального провадження для обмеження прав особи.

Згідно п. 5 ч. 2 ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки.

Відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 08.07.2003 № 14-рп/2003, тяжкість злочину не є єдиною підставою для обрання виключного запобіжного заходу, як тримання під вартою, а враховується разом з іншими обставинами по справі.

Оцінивши обставини, визначені ст. 178 КПК України, враховуючи, що ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, яке відноситься до категорії особливо тяжкого злочину відповідно до ст. 12 КК України, за яке законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від 10 до 15 років або довічне позбавлення волі, а тому можливість призначення покарання останньому у вигляді реального позбавлення волі, може викликати загрозу втечі обвинуваченого. Застосований до нього раніше запобіжний захід у вигляді тримання під вартою ОСОБА_6 не порушував, у зв`язку з відсутністю об`єктивної можливості такого порушення, що не залежало від його волі. Крім цього, обвинувачений хоч і має зареєстроване постійне місце проживання, однак його місце проживання зареєстроване у м. Вінниця, а справа розглядається за місцем скоєння злочинів у м. Харкові. Наразі ОСОБА_6 розлучений, проходить військову службу на посаді розвідника-далекомірника відділення управління командира батареї 1 мінометної батареї НОМЕР_2 механізованого батальйону, військової частини НОМЕР_1 , де має безперешкодний доступ до зброї та боєприпасів, заразом, колегія суддів бере до уваги, що у зазначеній вище військовій частині проходять військову службу потерпілі ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , що на думку колегії суддів свідчить про обґрунтованість ризиків, передбачених п. 3, 5 ч.1 ст. 177 КПК України.

Також суд бере до уваги доводи прокурора про обізнаність сторони захисту, зокрема обвинуваченого про свідків, їх місця проживання, показання яких надані під час досудового слідства, що свідчить про існування загрози впливу на них, зокрема шляхом погроз, залякувань чи умовлянь задля зміни чи спотворення їх показань на стадії судового розгляду.

Зважаючи на те, що свідками та потерпілими у кримінальному провадженні є військовослужбовці військової частини, де проходить військову службу обвинувачений ОСОБА_6 , суд дійшов переконання, що існує вірогідність того, що ОСОБА_6 може впливати на свідків та потерпілих з метою зміни останніми показань, які наразі не допитані в ходу судового розгляду.

Суд зауважує, що показання учасників кримінального провадження суд отримує усно (ст. 23 КПК України). Безпосередність дослідження доказів означає звернену до суду вимогу закону про дослідження ним всіх зібраних у конкретному кримінальному провадженні доказів шляхом допиту обвинувачених, потерпілих, свідків, експерта, огляду речових доказів, оголошення документів, відтворення звукозапису і відеозапису тощо. Ця засада кримінального судочинства має значення для повного з`ясування обставин кримінального провадження та його об`єктивного вирішення. Безпосередність сприйняття доказів дає змогу суду належним чином дослідити і перевірити їх як кожний доказ окремо, так і у взаємозв`язку з іншими доказами, здійснити їх оцінку за критеріями, визначеними у ч. 1 ст. 94 КПК України, і сформувати повне та об`єктивне уявлення про фактичні обставини конкретного кримінального провадження. Тому безпосередність допиту свідків судом, на які може вплинути обвинувачена, враховуючи обізнаність щодо їх місця проживання та перебування, здатності знайти контакти з ними, та які можуть змінити свої показання, виступає необхідним елементом процесуальної форми судового розгляду.

Зазначені в сукупності обставини свідчать про безпідставність доводів захисника про недоведеність ризиків передбачених, п. 1, 3, 5 ч. 1ст. 177 КПК України, оскільки ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь ймовірності того, що особа, вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству, тому суд, з урахуванням наведеного вище, дійшов висновку про неможливість застосування до ОСОБА_6 більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою.

Суд не бере до уваги доводи сторони захисту щодо заміни тримання під вартою на цілодобовий арешт у місця розташування військової частини, оскільки це не є достатньою гарантією для дотримання підозрюваним процесуальних обов`язків, у випадку застосування до нього більш м`якого запобіжного заходу, окрім цього, факт перебування на військовій службі не убезпечив пред`явлення обвинувачення ОСОБА_6 у вчиненні закінченого замаху на умисне протиправне заподіяння смерті двох осіб, що значно підвищує суспільну небезпечність вчиненого.

Крім цього, суд відхиляє твердження захисника про можливість заміни запобіжного заходу з тримання під вартою на заставу, оскільки як вбачається з обвинувального акту обвинувачений ОСОБА_6 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.15, п.1 ч.2 ст.115 КК України, яке відноситься до особливо тяжких злочинів, крім того, вищевказане правопорушення поєднане із насильством. Отже, з огляду на вище перелічене та враховуючи положення п. 1 ч. 4 ст. 183 КПК України, колегія суддів не вбачає за можливе задоволення зазначеного клопотання.

Посилання захисника на наявність у підозрюваного міцних соціальних зв`язків, а також матері похилого віку, яка перебувала на його утриманні, не знайшли свого підтвердження, оскільки в матеріалах провадження відсутні відповідні документи на підтвердження обставини утримання обвинуваченим матері, так як і не доведено стороною захисту виключного фактичного перебування неповнолітнього сина обвинуваченого ОСОБА_6 ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 50), на утриманні батька, що суд бере до уваги, та зауважує, що наявність у обвинуваченого міцних соціальних зв`язків безумовно не свідчить про відсутність ризиків, передбачених частиною 1 статті 177 КПК України.

Крім цього, суд враховує та бере до уваги наявність у обвинуваченого нагород за військову службу (а.с. 44, 46, 47, 49, ), інших заохочень (а.с. 51, 52), відсутність стягнень (а.с. 48), статус учасника бойових дій присвоєного з 2015 року (а.с. 53) та безпосередню участь у обороні України під час збройної агресії Російської Федерації (а.с. 58, 59), поряд з цим, ОСОБА_6 , маючи статус військовослужбовця, учасника бойових дій, наразі обвинувачується у вчиненні закінченого замаху на умисне протиправне заподіяння смерті двох осіб, що підвищує суспільну небезпечність вчиненого, оскільки безпосередньо володіючи обстановкою у країні та у фронтовій зоні, усвідомлюючи усі складнощі, що виникають під час оборони України зокрема й у сфері озброєння, його кількості, якості тощо, тоді, коли населення нашої держави в той чи інший спосіб активно протистоїть ворогові, намагаючись протидіяти йому на всіх фронтах від інформаційного до бойового, за умов війни, незважаючи на це, обвинувачений використовуючи наи?більш несприятливии? для суспільства час обгрунтовано обвинувачується у закінченому замаху на умисне вбивство двох людей, військовослужбовців, які є його побратимами, застосувавши бойовий припас, який незаконно зберігав, ігноруючи тяжкі обставини та умови, в яких опинилося суспільство, що безумовно свідчить про наявність ризиків, передбачених частиною 1 статті 177 КПК України.

З урахуванням викладеного, суд, бере до уваги, усталену практику ЄСПЛ, за якої «обґрунтована підозра» існує тоді, коли факти, якими вона обґрунтовується, можна «розумно» вважати такими, що підпадають під опис одного з правопорушень, визначених у законі про кримінальну відповідальність. Тобто явно не може йтися про наявність «обґрунтованої підозри», якщо дії, у вчиненні яких підозрюється особа, не становлять кримінального правопорушення на момент учинення (рішення у справі «Wloch v. Poland», п.109).

Щодо доводів обвинуваченого про обрання іншого запобіжного заходу, не позбавленого з продовженням тримання під вартою, який надасть змогу проходити військову службу, колегія суддів зазначає таке.

Відповідно до ч.1 ст.616 КПК України, у разі введення в Україні або окремих її місцевостях воєнного стану, здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації та/або інших держав проти України підозрюваний, обвинувачений, який під час досудового розслідування або судового розгляду тримається під вартою, крім тих, які підозрюються у вчиненні злочинів проти основ національної безпеки України, а також злочинів, передбачених статтями 115, 146-147, 152-156, 186, 187, 189, 255, 255-1, 257, 258-262, 305-321, 330, 335-337, 401-414, 426-433, 436, 437-442 КК України, має право звернутися до прокурора з клопотанням про скасування цього запобіжного заходу для проходження військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період.

Отже, зазначеними вище вимогами закону передбачено обмеження за категорією кримінальних правопорушень, за якими обвинувачений має право звернутися до прокурора із клопотанням про скасування запобіжного заходу для проходження військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період, у тому числі за ст.115 КК України, тобто у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_6 .

За таких обставин, колегія суддів вбачає, що застосування інших, більш м`яких альтернативних запобіжних заходів, ніж тримання під вартою без визначення розміру застави, не зможе забезпечити виконання обвинуваченим його процесуальних прав та обов`язків, що безпосередньо впливає на дотримання розумних строків судового розгляду.

Заслухавши думки учасників процесу, вивчивши додані до клопотання документи, суд вважає обвинувачення ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушеннях-злочинів цілком обґрунтовані, а клопотання про продовження у відношенні нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою таким, що підлягає задоволенню, з таких підстав.

Суд дійшов переконання, що ризики передбачені п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, які були підставою для застосування стосовно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , такого запобіжного заходу, як тримання під вартою, не зменшилися та не перестали існувати, обставини, що були враховані при обранні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою також існувати не перестали.

У справі «Ілійков проти Болгарії» Європейський суд з прав людини зазначив, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів. Суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.

Тримання під вартою є виправданим якщо конкретні ознаки розкривають наявність публічного інтересу, що переважає, попри презумпцію невинуватості, над повагою до особистої свободи (Рішення «Лабіта проти Італії»).

На підставі викладеного, суд дійшов висновку, що сторонами кримінального провадження не надано нових об`єктивних відомостей, які б свідчили про зменшення ризиків, які слугували підставою для застосування обвинуваченій запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, тому клопотання прокурора є обґрунтованим і підлягає задоволенню та обраний стосовно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді тримання під вартою слід залишити на строк шістдесят днів з моменту постановлення ухвали.

Згідно з ч.3 ст.315 КПК України під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити, продовжити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого. При розгляді таких клопотань суд додержується правил, передбачених розділом 11 цього Кодексу.

Судом також враховується, що на цей час є наявними ризики, передбачені п.1,3,5 ч.1 ст.177 КПК України, заразом, судом враховано, що обвинувачений зареєстрований та проживає у м. Вінниця, його військова частина та її окремі підрозділи систематично змінюють місце дислокації відповідно до поставлених бойових завдань в умовах періоду військовою агресії Російської Федерації проти України, коли Указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 на території України введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року, а на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до ч. 2 ст. 102, п. 1, 17, 20 ч. 1 ст. 106 Конституції України, в країні Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» № 64/2022 від 24.02.2022, затвердженим Законом України 24 лютого 2022 року № 2102-IX оголошено проведення загальної мобілізації та особливий правовий режим, в умовах якого, наразі не всі ділянки державного кордону України контролюються українською владою, а тому, на переконання судді, обвинувачений може переховуватись від суду, впливати на свідків та потерпілих, а також може вчинити інше кримінальне правопорушення, тому альтернативні запобіжні заходи не в змозі гарантувати належну поведінку обвинуваченого.

Оцінюючи сукупність обставин, що враховуються при продовженні запобіжного заходу, які визначені ст. 178 КПК України, а саме: тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому, його вік та стан здоров`я, відомості про особу останнього, суд дійшов до висновку, що зазначені судом ризики не зменшились та не відпали, застосування більш м`яких запобіжних заходів стосовно обвинуваченого наразі є неможливим, у зв`язку з чим стосовно ОСОБА_6 необхідно продовжити застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства. Так, Європейський суд з прав людини в своєму рішенні у справі «Летельє проти Франції» зазначив, що особлива тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу.

При цьому суд зазначає, що стороною захисту не надано суду доказів відсутності ризиків, які були встановлені та прийнятті до уваги суддею при обранні та продовженні обвинуваченому ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Отже, колегія суддів на цьому етапі розгляду кримінального провадження не вбачає підстав для відмови у продовженні застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою стосовно обвинуваченого або зміни йому запобіжного заходу на більш м`який, оскільки вважає, що зміна обвинуваченій обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на більш м`які запобіжні заходи будуть недостатніми для запобігання ризикам встановленим п.1,3,5 ч.1 ст.177 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст. 3, 31, 42, 177, 178, 183, 291, 314-316, 369-372 КПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Призначити до судового розгляду кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001946 від 29.08.2025, за обвинуваченням ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань приміщення Індустріального районного суду м. Харкова, за адресою: м. Харків, проспект Архітектора Альошина, 7, на 29.12.2025 о 14 год 30 хв.

Судовий розгляд кримінального провадження здійснювати колегіально судом у складі трьох суддів.

У судове засідання викликати учасників судового провадження: прокурора, потерпілих, обвинуваченого та його захисника.

Клопотання прокурора Чугуївського відділу Харківської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Східного регіону про продовження строків запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001946 від 29.08.2025, за обвинуваченням у скоєнні кримінальних правопорушень злочинів, передбачених ч. 2 ст. 15, п. 1 ч. 2 ст. 115, ч. 1 ст. 263 КК України, строком на 60 днів, задовольнити.

Продовжити строк запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень злочинів, передбачених ч. 2 ст. 15, п. 1 ч. 2 ст. 115, ч. 1 ст. 263 КК України, строком на 60 днів, до 15 лютого 2026 року включно, без визначення розміру застави.

Ухвала щодо застосування запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення (ст. 205 КПК України).

Копію ухвали вручити обвинуваченому, захиснику, прокурору до відома.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення, а обвинуваченим в той же строк з моменту вручення йому копії ухвали суду.

Учасники справи можуть отримати інформацію щодо справи на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет за веб-адресою сторінки: http://og.hr.court.gov.ua /sud2029/.

Суддя ОСОБА_1

ОСОБА_3

ОСОБА_2