ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 січня 2026 року м. Чернівці

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення Чернівецького апеляційного суду у складі:

Головуючого ОСОБА_1

Суддів ОСОБА_2

ОСОБА_3

за участю учасників судового провадження:

секретарясудового засідання ОСОБА_4

прокурора ОСОБА_5

обвинуваченого ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 на ухвалу Чернівецького районного суду м.Чернівці від 12 січня 2026 року у кримінальному провадженні №0002692 від 29 липня 2025 року щодо:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, з середньою освітою, не працевлаштованого, не одруженого, який проживає в АДРЕСА_1 , раніше неодноразово судимого, востаннє вироком Першотравневого районного суду м. Чернівці від 08.06.2021 року за ч. 2 ст. 185 КК України до 1 року 6 місяців позбавлення волі,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 307 КК України,-

У С Т А Н О В И Л А:

Короткий зміст оскарженого судового рішення та обставини, встановлені судом першої інстанції.

Ухвалою Чернівецького районного суду м. Чернівці від 12 січня 2026 року задоволено клопотання прокурора та продовжено строк тримання обвинуваченого

________________________________________________________________________________

ЄУНСС: 725/6672/25 Головуючий у І інстанції: ОСОБА_8

Провадження №11-кп/822/80/26 Суддя-доповідач: ОСОБА_1

ОСОБА_6 під вартою до 10 березня 2026 року із визначенням застави у розмірі 211 960 грн, із покладенням відповідних обов`язків у разі її внесення.

Задовольняючи клопотання прокурора, суд врахував, що ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні умисного тяжкого злочину, дані про його особу, наявні ризики, передбачені ст.177 КПК України і дійшов висновку, що жоден із альтернативних запобіжних заходів, ніж тримання під вартою, не в змозі забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого та виконання ним процесуальних рішень суду.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи апелянта.

На вказану ухвалу обвинувачений ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій просить змінити запобіжний захід на більш м`який, не пов`язаний із триманням під вартою.

Вважає, що його винуватість не доведена та все обвинувачення ґрунтується виключно на зловживанні працівниками поліції своїми повноваженнями та кримінально-процесуальним законодавством, а докази сфальсифіковані.

Твердить, що працівники поліції затримали його за відсутності понятих та не фіксували процедуру затримання.

Зазначає, що докази, на яких ґрунтується підозра, є недопустимими.

Також вказує, що прокурор не надав копії матеріалів кримінального провадження та відео обшуку помешкання, чим, на думку обвинуваченого, порушив його право на захист та позбавив можливості належним чином підготуватись до судових засідань.

Позиції учасників апеляційного провадження.

Обвинувачений ОСОБА_6 та його захисник ОСОБА_7 підтримали подану апеляційну скаргу і просили її задовольнити

Прокурор ОСОБА_5 заперечив щодо задоволення апеляційної скарги та просив рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Мотиви Суду.

Заслухавши суддю-доповідача, який виклав зміст ухвали та вимоги апеляційної скарги, заслухавши позиції учасників стосовно поданої апеляційної скарги, перевіривши матеріали судового провадження, витребувані із суду першої інстанції у порядку ст.4221 КПК України, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла таких висновків.

Відповідно до вимог ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення в межах апеляційної скарги.

Відповідно до вимог ст. 331 KПК України, під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого. До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Відповідно до ч.2 ст. 331 КПК України, вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 КПК України.

Ухвалюючи рішення про продовження строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою, районний суд повинен з`ясувати доцільність продовження застосування запобіжного заходу, що у свою чергу повинно відповідати ризикам та обставинам, передбаченим статтями 177 178 КПК України, у їх зіставленні з конкретними фактами, встановленими учасниками судового провадження.

На думку колегії суддів, дані вимоги дотримані судом першої інстанції у повній мірі.

Колегією суддів встановлено, що Чернівецьким районним судом м. Чернівці здійснюється судовий розгляд кримінального провадження №0002692 щодо ОСОБА_6 за ч.2 ст. 307 КК України.

12 січня 2026 року оскаржуваною ухвалою суду задоволено клопотання прокурора та продовжено строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_6 до 10 березня 2026 року із визначенням застави у розмірі 211 960 грн.

Дослідивши матеріали кримінального провадження, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про наявність сукупності вагомих доказів причетності ОСОБА_6 до вчинення вищевказаного кримінального правопорушення.

При вирішенні питання щодо продовження строку тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_6 суд належним чином врахував дані про особу обвинуваченого, який є раніше неодноразово судимим, обвинувачується у вчиненні тяжкого, умисного, корисливого злочину в умовах воєнного стану, під час непогашеної судимості, офіційно не працює.

Приймаючи рішення, суд першої інстанції, відповідно до вимог кримінально-процесуального закону, обґрунтовано зазначив, що ризики, передбачені ст. 177 КПК України, які слугували підставою для обрання обвинуваченому ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, продовжують існувати та не зменшились.

Колегія суддів вважає обґрунтованими, наведені у клопотанні прокурора, ризики того, що ОСОБА_6 може переховуватись від органу досудового розслідування та суду, може незаконно впливати на свідків, вчинити інше кримінальне правопорушення.

На переконання колегії суддів, вказані ризики обумовлені тим, що ОСОБА_6 у період непогашеної та незнятої судимості обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину у сфері обігу наркотичних засобів та психотропних речовин, за який передбачено безальтернативне покарання у виді позбавлення волі з конфіскацією майна, тому з метою уникнення кримінальної відповідальності може переховуватися від суду.

Окрім того, колегія суддів вважає доведеним ризик вчинення іншого кримінального правопорушення, зокрема, пов`язаного з незаконним обігом наркотичних засобів та психотропних речовин, враховуючи розміри вилученої у нього особливо небезпечної психотропної речовини та відсутності будь-яких законних джерел доходів.

Щодо ризику незаконного впливу на свідків, то прокурор у судовому засіданні зазначив, що окрім свідків - працівників поліції ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , які затримували обвинуваченого, свідками у даному кримінальному провадженні є поняті, тому даний ризик колегія суддів теж вважає доведеним.

Оцінюючи вищевказане, апеляційний суд також враховує практику Європейського суду з прав людини, відповідно до якої тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Таким чином, враховуючи дані про особу обвинуваченого, наявність ризиків, характер та обставини вчиненого кримінального правопорушення, на переконання колегії суддів, застосування більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою, буде недостатнім для запобігання ризикам, передбаченим ст.177 КПК України.

Крім цього, для забезпечення виконання обвинуваченим його процесуальних обов`язків, судом першої інстанції визначено заставу у розмірі, який достатньою мірою забезпечить його належну процесуальну поведінку у разі внесення.

У поданій апеляційній скарзі ОСОБА_6 наводить доводи, які на його думку, свідчать про невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення.

Апеляційний суд зауважує, що доводи апелянта щодо оцінки доказів на предмет їх допустимості та достатності для визнання його винуватим не можуть бути предметом оцінки апеляційним судом на цій стадії провадження, оскільки перевірка таких доводів є завданням іншого етапу провадження - судового розгляду по суті, який наразі і здійснюється районним судом.

Окрім цього, під час апеляційного перегляду оскаржуваної ухвали колегія позбавлена можливості досліджувати матеріали кримінального провадження у обсязі, більшому, аніж встановлений статтею 4221 КПК України.

Інші зазначені в апеляційній скарзі доводи та підстави, з яких обвинувачений просить скасувати ухвалу суду, не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду справи і не є визначеними законом підставами для скасування оскаржуваного рішення.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 176-178, 404, 405, 407, 418, 419, 422-1 КПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Ухвалу Чернівецького районного суду м.Чернівці від 12 січня 2026 року про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_6 залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий [підпис] ОСОБА_1

Судді [підпис] ОСОБА_2

[підпис] ОСОБА_3

Згідно з оригіналом

Суддя Чернівецького

апеляційного суду _________________ ОСОБА_1

(посада) (М.П., підпис) (ПІБ)

20.01.2026

(дата засвідчення копії)