Справа № 452/2149/25
Провадження № 1-кп/452/357/2025
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 листопада 2025 року м.Самбір

Самбірський міськрайонний суд Львівської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_3 ,

потерпілої ОСОБА_4 ,

обвинуваченої ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Самбірського міськрайонного суду Львівської області кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000101 від 06 червня 2025 року про обвинувачення

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки

с. Містки Сватівського району Луганської області, громадянки України, із середньою освітою, непрацюючої, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, має на утриманні малолітню дитину, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимої, у вчиненні кримінального правопорушення (кримінального проступку), передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_5 вчинила кримінальне правопорушення (кримінальний проступок) при наступних обставинах.

05 червня 2025 року близько 16:30 год. ОСОБА_5 , перебуваючи в селі Береги Самбірського району Львівської області, біля житлового будинку, що за адресою: АДРЕСА_2 , на ґрунті раптово виниклого конфлікту із ОСОБА_4 , маючи умисел на спричинення їй тілесних ушкоджень, нанесла один удар правою ногою в нижню ділянку живота, чим спричинила потерпілій тілесні ушкодження у вигляді синця на передній поверхні живота в нижній частині зліва, який згідно висновку експерта відноситься до легкого тілесного ушкодження.

Дії обвинуваченої ОСОБА_5 кваліфіковані за частиною 1 статті 125 КК України, як умисне нанесення легкого тілесного ушкодження.

Будучи допитаною у судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_5 свою вину за пред`явленим їй обвинуваченням за ч. 1 ст. 125 КК України визнала повністю та підтвердила обставини вчиненого нею кримінального правопорушення, яке викладене у обвинувальному акті, вказавши, що перебуває в цивільному шлюбі з ОСОБА_6 , від якого має дитину ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . 05 червня 2025 року близько 16:30 год. за адресою: АДРЕСА_2 , де вони проживають, приїхала колишня дружина ОСОБА_6 ОСОБА_4 з адвокатом та працівниками поліції, бо мається спір між колишнім подружжям щодо майна. Виникла конфлікта ситуація, в ході якої ОСОБА_4 здійснювала зйомку подій на мобільний телефон, на зауваження не робити цього, не реагувала. Тому вона вдарила ОСОБА_4 правою ногою в нижню ділянку живота. У вчиненні данного правопорушення щиро кається, просила вибачення у потерпілої. Показання обвинуваченої є послідовними, логічними, а тому не викликають у суду сумніву щодо правильності розуміння обвинуваченою змісту обставин правопорушення, добровільності та істинності його позиції.

Потерпіла ОСОБА_4 суду показала, що перебувала у шлюбі з ОСОБА_6 понад 13 років, шлюб розірваний в 2022 році, від шлюбу мають п`ять неповнолітніх дітей. Між нею та ОСОБА_6 існує майновий спір. 05 червня 2025 року вона з адвокатом та працівниками поліції приїхали за адресою колишнього проживання, в АДРЕСА_2 , забрати речі, виник конфлікт, хід якого вона дійсно знімала на мобільний телефон. ОСОБА_5 вдарила її ногою в нижню ділянку живота, чим спричинила тілесні ушкодження у вигляді синця. Просила обрати покарання обвинуваченій на розсуд суду з урахуванням обставин справи.

Показання потерпілої є послідовними, логічними, узгоджуються з показанями обвинуваченої та встановленими судом обставинами кримінального правопорушення.

Враховуючи те, що обвинувачена ОСОБА_5 у повному обсязі визнала свою вину у вчиненні інкримінованому їй кримінальному правопорушенні (кримінальному проступку), при обставинах, викладених у обвинувальному акті, та приймаючи до уваги, що потерпіла та прокурор також не оспорювали фактичні обставини провадження, і судом встановлено, що учасники судового провадження, в тому числі обвинувачена, правильно розуміють зміст цих обставин, переконавшись у добровільності їх позиції, роз`яснивши обвинуваченій та потерпілій про позбавлення в подальшому права оскаржувати ці обставини в апеляційному порядку, відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України, суд визнав недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин провадження, які ніким не оспорюються.

Враховуючи викладене, суд, допитавши у судовому засіданні обвинувачену та потерпілу прийшов до висновку, що винуватість ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованому їй кримінальному правопорушенні (кримінальному проступку) при обставинах, викладених в обвинувальному акті та вироку суду, доведена повністю.

Дії обвинуваченої ОСОБА_5 правильно кваліфіковані за ч. 1 ст. 125 КК України, як умисне нанесення легкого тілесного ушкодження.

Згідно з ч. 2 ст. 65 КК України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень. Більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинене кримінальне правопорушення призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень.

Виходячи із принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації - покарання має бути адекватним (відповідним) характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу.

При призначенні ОСОБА_5 покарання суд, враховує ступень тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відноситься, відповідно до вимог ст. 12 КК України, до кримінального проступку; обставини вчинення кримінального правопорушення; дані про особу обвинуваченої, яка психічно і фізично здорова, не перебуває на обліку у лікарів нарколога і психіатра (а.с. 29, 30); раніше не судима (а.с.28), має на утриманні малолітню дитину.

У відповідності зі ст. 66 КК України обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченої суд вважає її щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

Обставин, які обтяжують покарання ОСОБА_5 відповідно до ст. 67 КК України, судом не встановлено.

Враховуючи викладене, суд вважає необхідним та достатнім для виправлення ОСОБА_5 та запобігання вчиненню нею нових кримінальних правопорушень, обрати їй покарання, передбачене ч. 1 ст. 125 КК України у вигляді штрафу у розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Запобіжний захід ОСОБА_5 не обирався, необхідності у його застосуванні у судовому провадженні не вбачається.

Цивільний позов не заявлений.

Судові витрати по справі відсутні.

На підставі ст. 100 КПК України, питання про долю речових доказів після набрання вироком законної сили необхідно вирішити таким чином: два DVD-R диск з відеозаписами подій залишити в матеріалах кримінального провадження.

Керуючись ст. ст. 373, 374 КПК України, суд,

У Х В А Л И В:

ОСОБА_5 визнати винною у вчиненні кримінального правопорушення (кримінального проступку), передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України та призначити їй покарання у виді штрафу у розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн. (вісімсот п`ятдесят гривень).

Запобіжний захід ОСОБА_5 не обирався.

Судові витрати по справі відсутні.

Після набрання вироком законної сили речові докази: два DVD-R диски з відеозаписами подій залишити в матеріалах кримінального провадження.

Вирок може бути оскаржений до Львівського апеляційного суду через Самбірський міськрайонний суд Львівської області шляхом подачі апеляції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення.

Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

Обмеження права оскарження даного вироку визначені ч. 2 ст. 394 КПК України.

Головуюча суддя