Справа № 477/2907/25
Провадження № 1-кп/477/325/26
УХВАЛА

(повний текст)

06 січня 2026 року м. Миколаїв

Вітовський районний суд Миколаївської області у складі: головуючого у справі - судді ОСОБА_1 , з секретарем ОСОБА_2 ,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченої ОСОБА_4 ,

захисника адвоката ОСОБА_5 ,

потерпілого ОСОБА_6 ,

представника потерпілого ОСОБА_7 ,

під час розгляду у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі судових засідань Вітовського районного суду Миколаївської області кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000517, по обвинуваченню

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с. Володимирівка Казанківського району Миколаївської області, громадянки України, з середньою освітою, одруженої, пенсіонерки, пенсіонерки, раніше судимої, зареєстрована та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 115 КК України,

ВСТАНОВИВ:

29 грудня 2025 року до суду надійшов обвинувальний акт з додатками, передбаченими ч.4 ст. 291 КПК України, щодо ОСОБА_4 , яка обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 115 КК України, а саме: у замахі на умисне заподіяння смерті іншій особі, яке не закінчено до кінця з причин, що не залежали від її волі.

Ухвалою суду від 30 грудня 2025 року у кримінальному провадженні було призначене підготовче судове засідання.

У підготовчому судовому засіданні сторони проти призначення кримінального провадження до судового розгляду не заперечували.

Вислухавши думку сторін кримінального провадження, суд приходить до висновку, що перешкод для призначення судового розгляду за результатами підготовчого судового засідання не встановлено.

Підстави для прийняття рішення, передбаченого пунктами 1-4 частини 2 статті 314 КПК України, відсутні.

В зв`язку з чим кримінальне провадження відповідно до п. 5 частини 3 статті 314 КПК України слід призначити до судового розгляду.

Клопотань щодо проведення закритого судового засідання не надходило.

Обвинувачена, якій роз`яснено її право клопотати про розгляд кримінального провадження щодо неї колегією у складі трьох професійних суддів, такого клопотання не заявляла.

З огляду на що судовий розгляд кримінального провадження підлягає проведенню у відкритій формі суддею одноособово.

Під час підготовчого судового засідання прокурор подав до суду клопотання про продовження обвинуваченій раніше обраного запобіжного заходу у виді тримання під вартою на 60 днів, оскільки строк раніше обраного запобіжного заходу спливає 07 січня 2026 року.

Своє клопотання прокурор обґрунтовував тим, що обвинувачена ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 15, ч. 1 ст. 115 КК України, та існують ризики, передбачені ст. 177 КПК України, а саме: переховування обвинуваченої від органу досудового розслідування та суду, здійснення впливу на свідків у кримінальному провадженні, вчинення іншого аналогічного кримінального правопорушення.

Наявність указаних ризиків прокурор обґрунтовує тим, що ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого кримінального правопорушення, за яке передбачено покарання у виді позбавлення волі до 15 років та у випадку необрання запобіжного заходу може залишити територію України під приводом евакуації або іншим приводом на іншу територію. Також є обґрунтованим можливий вплив обвинуваченої на свідків, анкетні дані яких та їх фактичне місце проживання їй відомі. Крім цього, послався на те, що обвинувачена офіційно не працює, не має постійного джерела доходів, у неї відсутні міцні соціальні зв`язки та належна адаптація до суспільних відносин, що є підставою вчинити інше кримінальне правопорушення.

Вважає, що інший більш м`який запобіжний захід не зможе належним чином запобігти зазначеним ризикам та забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого.

Обвинувачена ОСОБА_4 заперечувала проти задоволення клопотання прокурора та просила обрати запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту, оскільки не збирається переховуватися від суду та впливати на свідків.

Захисник ОСОБА_5 підтримав клопотання своєї підзахисної та просив відмовити у задоволенні клопотання прокурора. Не вбачає ризиків на які посилається прокурор у своєму клопотання. Вважає, що фактичних доказів переховування обвинуваченої від слідства та суду немає. ОСОБА_4 раніше не судима, вину визнає, готова нести відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення, не збирається переховуватися від суду, впливати на свідків. Потерпілий живе у доньки. В свою чергу у разі обрання їй запобіжного заходу у виді домашнього арешту обвинувачена буде мешкати за місцем їх проживання, тобто за іншою адресою, що виключає змогу її впливу на потерпілого. Крім цього, просив врахувати, що вона є пенсіонеркою та позитивно характеризується. Просив застосувати цілодобовий домашній арешт.

Потерпілий ОСОБА_6 у судовому засіданні також заперечував щодо задоволення клопотання прокурора, просив змінити обвинуваченій запобіжний захід у виді домашнього арешту. Суду пояснив, що проживає разом з обвинуваченою у зареєстрованому шлюбі 24 роки. Вона добра господиня та дружина. Раніше ніколи не застосовувала щодо нього домашнє насильство. Він інколи вживає алкогольні напої, що засмучує його дружину. В той день він також вживав алкогольні напої. На сьогодні проживає у доньки, де і буде проживати, якщо дружині змінять запобіжний захід на домашній арешт.

Представник потерпілої ОСОБА_7 просить суд звільнити ОСОБА_4 з-під варти та замінити запобіжний захід на цілодобовий домашній арешт, оскільки вона не створює для потерпілого загрози.

Вислухавши думку учасників судового засідання, вивчивши матеріали справи та клопотання, суд дійшов наступного висновку.

Частиною 3 статті 315 КПК України визначено, що під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити, продовжити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого. При розгляді таких клопотань суд додержується правил, передбачених розділом II цього Кодексу.

З огляду на матеріали судового провадження строк запобіжного заходу у виді цілодобового домашнього арешту, обраний обвинуваченій ОСОБА_4 під час досудового розслідування, спливає 07 січня 2026 року.

Нині кримінальне провадження знаходиться на стадії підготовчого судового засідання, об`єктивно закінчити розгляд кримінального провадження та ухвалити рішення до закінчення строку обраного запобіжного заходу неможливо. В зв`язку з чим клопотання прокурора підлягає невідкладному розгляду.

Згідно з частиною 1 статті 131 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Відповідно до статті 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, а саме переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Частиною першою статті 183 КПК України передбачено, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

У пункті 4 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 23 листопада 2017 року №1-р/2017, Конституційний Суд України вказав, що продовження дії заходів забезпечення кримінального провадження, а саме запобіжних заходів у виді домашнього арешту та тримання під вартою, обраних під час досудового розслідування, без перевірки судом обґрунтованості підстав для їх застосування, суперечить вимогам обов`язкового періодичного судового контролю за застосуванням запобіжних заходів, пов`язаних з обмеженням права особи на свободу та особисту недоторканність, закріпленого у частині другій статті 29 Конституції України, згідно з якою «ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом». Висновки слідчого судді щодо будь-яких обставин, які стосувалися суті підозри, обвинувачення та були взяті до уваги при обґрунтуванні запобіжного заходу, обраного під час досудового розслідування, для суду на стадії судового провадження не є преюдиційними. У підготовчому провадженні суд має перевірити обґрунтованість застосування запобіжного заходу щодо обвинуваченого, пов`язаного з обмеженням його права на свободу та особисту недоторканність, та прийняти вмотивоване рішення, незважаючи на те, чи закінчився строк дії ухвали слідчого судді, постановленої на стадії досудового розслідування про обрання такого запобіжного заходу.

З огляду на частину 8 пункту 3 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 08 липня 2003 року у справі №14-рп/2003, тяжкість злочину законом не визначається як підстава для застосування будь-якого виду запобіжного заходу, а не тільки взяття під варту.

Згідно з пунктом 36 Рішення Європейського Суду з прав людини у справі Адам`як проти Польщі (Adamiak v Poland), 20758/03,19 грудня 2006 року) в світлі вже встановленої практики Європейського суду наявність серйозних підозр щодо участі у вчиненні тяжкого правопорушення та перспективи ухвалення вироку про значну міру покарання самі по собі не можуть служити виправданням тривалого попереднього ув`язнення.

Метою і підставою продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою обвинуваченій ОСОБА_4 є запобігання ризикам, передбаченим частиною першою статті 177 КПК України, зокрема, щодо того, що обвинувачена може, з метою уникнення від кримінальної відповідальності, переховуватись від органу досудового розслідування та суду; незаконно впливати на свідків у цьому кримінальному провадженні, вчинити інше аналогічне кримінальне правопорушення.

З огляду на клопотання та додані матеріали обґрунтованість підозри була предметом дослідження під час обрання обвинуваченій під час досудового розслідування і на сьогодні обставини, що спростовують висновок щодо обґрунтованості підозри, відсутні.

Системний аналіз норм КПК України вказує на те, що факт скоєння обвинуваченою тяжкого кримінального правопорушення без наявності інших істотних підстав в сукупності, не може бути беззаперечною підставою для обрання найбільш суворого запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Наявність ризику у виді впливу на свідків та потерпілого, оскільки обвинувачена обізнана про місце проживання свідків та потерпілого, та вчинення іншого кримінального правопорушення, з огляду на те, що до кримінальної відповідальності обвинувачена притягується вперше, в достатній мірі належними та допустимими доказами не підтверджено.

Крім цього, суд враховує, що обвинуваченаОСОБА_4 має сталі соціальні зв`язки, позитивно характеризується, є пенсіонеркою, а отже має стабільне джерело доходу.

Суд частково погоджується з прокурором щодо існування ризиків та необхідності застосування запобіжного заходу щодо обвинуваченої. Разом з тим, ризики, які існували на момент обрання ОСОБА_4 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, зменшилися.

З огляду на таке, запобіжний захід щодо продовження якого клопоче прокурор є надмірно суворим.

Також суд враховує думку потерпілого, який просив змінити запобіжний захід обвинуваченій з тримання під вартою на домашній арешт.

Відповідно до частини першої статті 176 КПК України запобіжними заходами є особисте зобов`язання, особиста порука, застава, домашній арешт, тримання під вартою.

Зазначені запобіжні заходи є альтернативними відносно один до одного.

Згідно статті 181 КПК України домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби.

Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

Частиною п`ятою статті 181 КПК України передбачено право працівників органу Національної поліції з метою контролю за поведінкою обвинуваченого, який перебуває під домашнім арештом, з`являтися в житло цієї особи, вимагати надати усні чи письмові пояснення з питань, пов`язаних із виконанням покладених на неї зобов`язань, використовувати електронні засоби контролю.

Застосування електронних засобів контролю полягає у закріпленні на тілі обвинуваченого пристрою, який дає змогу відслідковувати та фіксувати його місцезнаходження. Такий пристрій має бути захищений від самостійного знімання, пошкодження або іншого втручання в його роботу з метою ухилення від контролю та сигналізувати про спроби особи здійснити такі дії (стаття 195 КПК України).

У ході судового розгляду суд дійшов висновку щодо можливості застосування до обвинуваченої більш м`якого запобіжного заходу у виді цілодобового домашнього арешту з носінням електронного засобу контролю, оскільки зазначений запобіжний захід буде достатнім для забезпечення належної процесуальної поведінки обвинуваченої.

За таких обставин, суд приходить до висновку щодо можливості зміни запобіжного заходу обвинуваченій з тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт з носінням електронного засобу контролю, з огляду на що клопотання обвинуваченої та захисника підлягає задоволенню.

В свою чергу у задоволенні клопотання прокурора щодо продовження запобіжного заходу слід відмовити з зазначених вище підстав.

Застосовуючи запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, суд вважає за необхідне покласти на обвинувачену ОСОБА_4 обов`язки, передбачені частиною п`ятою статті 194 КПК України.

Будь-які інші заяви, клопотання, які стосуються розгляду справи та які необхідно вирішити до початку судового розгляду, учасниками підготовчого судового засідання не заявлялись.

Керуючись ст. ст. 176-178, 183, 314-315, 369-372, 376 КПК України,

У Х В А Л И В:

Призначити судовий розгляд у кримінальному провадженні по обвинуваченню ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 115 КК України, 16 січня 2026 року о 14-00 годині в залі судових засідань Вітовського районного суду Миколаївської області (м. Миколаїв, вул. Ольшанців, 77).

Судовий розгляд кримінального провадження здійснювати суддею одноособово у відкритому судовому засіданні.

В судове засідання викликати: прокурора, обвинувачену ОСОБА_4 , захисника адвоката ОСОБА_5 , потерпілого ОСОБА_6 , представника потерпілого адвоката ОСОБА_7 .

У задоволенні клопотання прокурора щодо продовження запобіжного заходу обвинуваченій у вигляді тримання під вартою відмовити.

Клопотання захисника обвинуваченої ОСОБА_4 адвоката ОСОБА_5 про зміну запобіжного заходу з тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт обвинуваченій ОСОБА_4 - задовольнити.

Змінити обвинуваченій ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , раніше обраний запобіжний захід у виді тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт з носінням електронного засобу контролю, заборонивши залишати будинок АДРЕСА_1 , за виключенням переміщення до найближчого укриття під час оголошення повітряної тривоги, строком на 60 (шістдесят) днів по 06 березня 2026 року включно, з покладенням обов`язків:

за першою вимогою суду прибувати до Вітовського районного суду Миколаївської області,

не залишати місце мешкання за адресою: АДРЕСА_1 без дозволу суду, у провадженні якого перебуває кримінальне провадження;

утриматися від спілкування зі свідками у кримінальному провадженні;

повідомляти про зміну засобів зв`язку;

здати, у разі наявності, на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон.

Обвинуваченій роз`яснити, що у разі невиконання покладених обов`язків до неї може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід і на неї може бути накладено грошове стягнення в розмірі від 0,25 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб до 2 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Строк дії ухвали по 06 березня 2026 року включно.

Копію ухвали направити для виконання органу поліції за місцем проживання обвинуваченої.

Ухвала в частині запобіжного заходу може бути оскаржена до Миколаївського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення. Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.

Повний текст складений 09 січня 2026 року.

Суддя ОСОБА_1