Справа № 405/4753/25
провадження № 1-кс/405/2444/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02.10.2025 м. Кропивницький

слідчий суддя Подільського районного суду міста Кропивницького ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 , захисника - адвоката ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кропивницькому клопотання старшого слідчого в особливо важких справах слідчого відділу ІНФОРМАЦІЯ_6 ОСОБА_6 , у кримінальному провадженні внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 03.06.2025 рок №0000082, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 111 КК України про продовження строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючому за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимому,

ВСТАНОВИВ:

старший слідчий звернувся з даним клопотанням до слідчого судді Подільського районного суду міста Кропивницького, відповідно до якого просив продовжити строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , беручи до уваги обставини кримінального провадження та особу підозрюваного.

Прокурор у судовому засіданні надав пояснення, згідно з якими клопотання підтримав та просив задовольнити.

Підозрюваний та захисник не заперечували проти задоволення клопотання слідчого.

Заслухавши сторін, вивчивши клопотання та додані до нього матеріали, слідчий суддя за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин, керуючись законом, оцінивши кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, приходить до наступних висновків.

Встановлено, що слідчим слідчим відділом ІНФОРМАЦІЯ_6 здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000082 від 03.06.2025 за підозрою ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 111 КК України, відповідно до якого, 24.10.1945 набув чинності Статут Організації Об`єднаних Націй, підписаний 26.06.1945, яким фактично створено Організацію Об`єднаних Націй (далі - ООН).

До складу ООН увійшли Союз Радянських Соціалістичних Республік (правонаступником якого з 1991 року є Російська Федерація), Українська Радянська Соціалістична Республіка (правонаступницею якої з 1991 року є Україна) та ще 49 держав-засновниць, а згодом до вказаної міжнародної організації прийняті інші держави світу.

Відповідно до ч. 4 ст. 2 Статуту ООН всі члени ООН утримуються в їх міжнародних відносинах від загрози силою або її застосування проти територіальної недоторканості або політичної незалежності будь-якої держави.

Декларацією Генеральної Асамблеї ООН від 21.12.1965 «Про неприпустимість втручання у внутрішні справи держав, про убезпечення їх незалежності і суверенітету» закріплено, що держави не мають права втручатися прямо чи опосередковано з якої б то не було причини у внутрішні та зовнішні справи іншої держави.

Кожна держава має невід`ємне право обирати свою політичну, економічну, соціальну та культурну систему без втручання в будь-якій формі з боку будь-якої іншої держави.

Декларацією Генеральної Асамблеї ООН від 09.12.1981 «Про неприпустимість інтервенції і втручання у внутрішні справи держав» закріплено, що держави не мають права здійснювати інтервенцію або втручання в будь-якій формі або з будь-якої причини у внутрішні чи зовнішні справи інших держав.

Декларацією Генеральної Асамблеї ООН від 24.10.1970 «Про принципи міжнародного права, що стосуються дружніх відносин і співробітництва між державами відповідно до Статуту ООН» закріплено принцип, згідно з яким держави утримуються в своїх міжнародних відносинах від силових погроз або застосування сили, як проти територіальної цілісності або політичної незалежності будь-якої держави, так і будь-яким іншим чином несумісним з цілями ООН. Така загроза силою або її застосування є порушенням міжнародного права і Статут ООН.

Кожна держава зобов`язана утримуватися від загрози силою або її застосування з метою порушення існуючих міжнародних кордонів іншої держави або у якості засобу вирішення міжнародних суперечок, в тому числі територіальних суперечок, і питань, що стосуються державних кордонів.

Верховною Радою Української Радянської Соціалістичної Республіки 24.08.1991 схвалено акт проголошення незалежності України, яким урочисто проголошено незалежність України та створення самостійної української держави - України. Згідно з указаним документом територія України є неподільною та недоторканою.

Незалежність України визнано значною кількістю держав світу, у тому числі 05.12.1991 Російською Федерацією.

31.05.1997 відповідно до положень Статуту ООН і зобов`язань за Заключним актом Наради з безпеки та співробітництва в Європі укладено Договір про дружбу, співробітництво і партнерство між Україною і Російською Федерацією (ратифікований Законом України від 14.01.1998 № 13/98-ВР та Федеральним Законом Російської Федерації від 02.03.1999 № 42-ФЗ).

Відповідно до ст.ст. 2-3 зазначеного Договору Російська Федерація зобов`язалась поважати територіальну цілісність України, підтвердила непорушність існуючих кордонів між Україною та Російською Федерацією та розбудову відносин на основі принципів взаємної поваги суверенної рівності, територіальної цілісності, непорушності кордонів, незастосування сили або загрози силою, невтручання у внутрішні справи.

Статтями 1-3 Конституції України, яка прийнята Верховною Радою України 28.06.1996, визначено, що Україна є суверенною і незалежною, демократичною, соціальною, правовою державою. Суверенітет України поширюється на всю її територію, яка в межах існуючого кордону є цілісною та недоторканою.

При цьому, ст. 69 Конституції України визначено, що народне волевиявлення здійснюється через вибори, референдум та інші форми безпосередньої демократії. Відповідно до ст. 71 Конституції України вибори до органів державної влади та органів місцевого самоврядування є вільними і відбуваються на основі загального, рівного і прямого виборчого права шляхом таємного голосування. Виборцям гарантується вільне волевиявлення.

Водночас, ст. 73 Конституції України визначено, що виключно всеукраїнським референдумом вирішується питання про зміну території України.

В порушення вищевказаних умов міжнародних договорів та ігноруючи положення Конституції України, 20 лютого 2014 року вище політичне та військове командування Російської Федерації розпочало агресію та вторгнення до суверенних кордонів України.

Частиною 2 статті 1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» від 15 квітня 2014 № 1207-VII констатовано, що тимчасова окупація території України розпочалася 20 лютого 2014 року.

Законом України «Про особливості державної політики із забезпечення державного суверенітету України на тимчасово окупованих територіях у Донецькій та Луганській областях» від 18 січня 2018 року № 2268-VIII визначено, що збройна агресія Російської Федерації розпочалася з неоголошених і прихованих вторгнень на територію України підрозділів збройних сил та інших силових відомств Російської Федерації, а також шляхом організації та підтримки терористичної діяльності; Російська Федерація чинить злочин агресії проти України та здійснює тимчасову окупацію частини її території за допомогою збройних формувань Російської Федерації, що складаються з регулярних з`єднань і підрозділів, підпорядкованих Міністерству оборони Російської Федерації, підрозділів та спеціальних формувань, підпорядкованих іншим силовим відомствам Російської Федерації, їхніх радників, інструкторів та іррегулярних незаконних збройних формувань, озброєних банд та груп найманців, створених, підпорядкованих, керованих та фінансованих Російською Федерацією, а також за допомогою окупаційної адміністрації Російської Федерації, яку складають її державні органи та структури, функціонально відповідальні за управління тимчасово окупованими територіями України, та підконтрольні Російській Федерації самопроголошені органи, які узурпували виконання владних функцій на тимчасово окупованих територіях України.

Продовжуючи реалізацію злочинного плану, з метою створення приводів для ескалації конфлікту і спроби виправдання своєї агресії перед громадянами Російської Федерації та світовою спільнотою, 21.02.2022 року Російською Федерацією визнано «Донецьку народну республіку» та «Луганську народну республіку» незалежними державами.

22.02.2022 року Президент Російської Федерації, реалізуючи злочинний план, направив до Ради Федерації звернення про використання Збройних Сил РФ за межами РФ, яке було задоволено.

24.02.2022 року о 5 годині Президент Російської Федерації оголосив про рішення розпочати військову операцію в Україні.

У подальшому Збройними Силами РФ, які діяли за наказом керівництва РФ і ЗС РФ, здійснено пуск крилатих та балістичних ракет по аеродромам, військовим штабам і складам ЗС України, а також підрозділами ЗС та інших військових формувань РФ здійснено вторгнення на територію суверенної держави Україна.

24.02.2022 Законом України № 2102-IX «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» затверджено Указ Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 та на всій території України введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року, який в подальшому був неодноразово продовжений та безперервно триває до цього часу.

В той же час, мешканець м. Кропивницький Кіровоградської області ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , являючись громадянином України, будучи військовозобов`язаним та свідомо порушуючи свій конституційний обов`язок щодо захисту Вітчизни, маючи достатній рівень, для розуміння факту здійснення шпигунської та підривної діяльності проти України представниками іноземної держави агресора - розвідувальних органів рф, діючи в період збройного конфлікту, в умовах воєнного стану, усвідомлюючи характер своїх злочинних дій, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки таких дій та бажаючи їх настання, у невстановленому місці та час, але не пізніше початку червня 2025, з ідеологічних та корисливих мотивів, вирішив надати представникам іноземної держави агресора - розвідувальних органів Російської Федерації допомогу в проведенні підривної діяльності проти України.

Так, встановлено, що ОСОБА_4 , з використанням власного Telegram-акаунту створеного в Інтернет-месенджері «Telegram» «ОСОБА_4» (НОМЕР_6) встановив контакт із представниками рф, які використовували Telegram-акаунт « ОСОБА_10 » ( ІНФОРМАЦІЯ_7 ), з метою збору інформації про військові об`єкти та об`єкти важливого народногосподарського значення для подальшої передачі до рф та надання іноземній державі, представнику іноземної організації допомоги в проведенні підривної діяльності проти України.

Згідно відповіді відділу КІБ ІНФОРМАЦІЯ_6, за допомогою методів соціальної інженерії та OSINT, встановлено власника акаунту «ОСОБА_10» ( ІНФОРМАЦІЯ_3 ), а саме громадянина рф, співробітника фсб рф: ОСОБА_8 , (рос. - ОСОБА_8 ) ІНФОРМАЦІЯ_4 , (уродженець рос. - ст. Известковая облученского р-на еао Хабаровского края), зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , паспорт НОМЕР_1 , рнокпп рф НОМЕР_2 , паспорт рф НОМЕР_1 від 18.09.2002, снілс НОМЕР_7, моб.тел. НОМЕР_3 , НОМЕР_4 , електронна пошта: ІНФОРМАЦІЯ_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5

Зокрема 19.06.2025 о 16 год 25 хв. ОСОБА_4 , використовуючи обліковий запис «ОСОБА_4» (НОМЕР_6) надіслав повідомлення для Telegram-акаунта « ОСОБА_10 » ( ІНФОРМАЦІЯ_3 ), в якому надав інформацію щодо руху колони військової техніки ЗСУ, яка рухалась 17.06.2025 ІНФОРМАЦІЯ_8.

Продовжуючи свої злочинні дії о 19 год. 19 хв. 19.06.2025 ОСОБА_4 , використовуючи обліковий запис «ОСОБА_4» (НОМЕР_6) надіслав повідомлення для Telegram-акаунта « ОСОБА_10 » ( ІНФОРМАЦІЯ_3 ), в якому надав посилання на карту з координатами дислокації автопаливо-заправників військового аеродрому.

24.06.2025 ОСОБА_4 , використовуючи обліковий запис «ОСОБА_4» (НОМЕР_6) надав Telegram-акаунту «ОСОБА_10» ( ІНФОРМАЦІЯ_3 ), реквізити криптогаманця USDT TRC-20: НОМЕР_5 для отримання оплати своєї протиправної діяльності.

30.06.2025 о 13 год 20 хв. ОСОБА_4 , використовуючи обліковий запис «ОСОБА_4» (НОМЕР_6) надіслав повідомлення для Telegram-акаунта « ОСОБА_10 » ( ІНФОРМАЦІЯ_3 ), в якому надав інформацію щодо руху військових вантажних автомобілів КрАЗ-255 в напрямку м. Кропивницький та посилання на карту з координатами.

Продовжуючи свої злочинні дії, усвідомлюючи, що виконує завдання представника країни-агресора російської федерації, у період з 30.06.2025 по 09.07.2025 ОСОБА_4 , використовуючи обліковий запис «ОСОБА_4» (НОМЕР_6), неодноразово надсилав повідомлення для Telegram-акаунта « ОСОБА_10 » ( ІНФОРМАЦІЯ_3 ), в якому надав інформацію з координатами для нанесення ударів зс рф по військових частинах та ІНФОРМАЦІЯ_9 розташованих в АДРЕСА_3 .

Також, ОСОБА_4 під час обміну повідомленнями повідомив, що на виконання завдання представників рф придбав відеокамеру та мережеве обладнання для організації їх безперервного віддаленого доступу об`єкту критичної інфраструктури на території Кіровоградської області, а також про бажання виїзду на тимчасово окуповані території України, з метою переходу на бік ворога та прийняття участі в бойових діях проти України.

06.08.2025, близько 18 год. 30 хв., ОСОБА_4 , на виконання вказівок представника рф прибув до місця поблизу с. Шостаківка Соколівської СГ Кропивницького району Кіровоградської області за координатами: НОМЕР_8, де встановив раніше придбану та підготовлену камеру з під`єднаним модемом Інтернет зв`язку та пристроєм живлення, для передачі спецслужбам рф відео в режимі реального часу ділянки залізничного шляху.

В подальшому протиправна діяльність ОСОБА_4 була припинена співробітниками Служби безпеки України, які затримали останнього в порядку ст. 208 КПК України.

Таким чином, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 111 КК України, а саме у державній зраді, тобто діянні, умисно вчиненому громадянином України на шкоду суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканості, обороноздатності України: наданні іноземній державі, представнику іноземної організації допомоги в проведенні підривної діяльності проти України, вчиненому в умовах воєнного стану.

07 серпня 2025 року ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Орджонікідзеабад Таджикистан, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_3 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого, повідомлено про те, що він підозрюється у державній зраді, тобто діянні, умисно вчиненому громадянином України на шкоду суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканості, обороноздатності України: наданні іноземній державі, представнику іноземної організації допомоги в проведенні підривної діяльності проти України, вчиненому в умовах воєнного стану, тобто у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 2 ст. 111 КК України.

Причетність ОСОБА_4 до вчинення кримінального правопорушення та обґрунтованість оголошеної йому підозри підтверджується наступними встановленими доказами:

1) повідомленням про виявлення кримінального правопорушення від 03.06.2025;

2) протоколом затримання підозрюваного ОСОБА_4 ;

3) протоколом огляду місця події від 06.08.2025;

4) протокол за результатами проведення НСРД від 11.07.2025;

5) протоколом допиту підозрюваного ОСОБА_4 від 02.09.2025;

6) протоколами огляду предметів від 22.08.2025;

7) іншими матеріалами кримінального провадження.

Термін «обґрунтована підозра», згідно практики Європейського суду з прав людини (надалі ЄСПЛ) у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» від 21.04.2011 р., означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа про яку йдеться мова, могла вчинити правопорушення.

ЄСПЛ не вимагає, щоб на момент обрання запобіжного заходу в даному випадку його продовження, у органу досудового розслідування були чіткі докази винуватості особи, яку повідомлено про підозру, розумна підозра передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення (рішення у справі «Мюррей проти Об`єднаного Королівства» від 28.10.1994 року, «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30.08.1990 року.)

Таким чином встановлено, що підозрюваний ОСОБА_4 вчинив злочин, який є особливо тяжким, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк п`ятнадцять років або довічне позбавленням волі.

08.08.2025 слідчим суддею Подільського районного суду міста Кропивницького ОСОБА_4 було обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 19:18 год. 04.10.2024.

Слідчим суддею також зауважується, що 04.10.2025 спливає строк тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_4 за кримінальним провадженням № 0000082, однак закінчити розслідування до вказаного часу не є можливим, оскільки для всебічного, повного й неупередженого розслідування всіх обставин кримінального провадження необхідно виконати наступні дії:

- отримати в порядку тимчасового доступу інформацію стосовно руху коштів по банківських рахунках підозрюваного ОСОБА_4 ;

- отримати в порядку тимчасового доступу інформацію про зв`язок, надання телекомунікаційних послуг (у тому числі й про час, тривалість, напрямки телефонних з`єднань, телефонні номери контактних абонентів, локалізацію кінцевого обладнання, приналежність номерів тощо) по номеру мобільного телефону, яким користується підозрюваний ОСОБА_4 ;

- долучити до матеріалів досудового розслідування висновок експерта, за результатами проведення судово-психіатричної експертизи;

- долучити до матеріалів досудового розслідування відповіді на запити з Головного управління розвідки Міністерства оборони України та Служби зовнішньої розвідки України щодо встановлення особи представника країни-агресора;

- розсекретити клопотання та ухвали про проведення НСРД у даному кримінальному провадженні;

- виконати інші слідчі та процесуальні дії, в проведенні яких виникне необхідність для забезпечення прийняття законних і неупереджених рішень.

На виконання зазначеного обсягу роботи потрібен додатковий термін не менше шістдесяти днів, в зв`язку з чим виникла необхідність в продовженні строку тримання підозрюваного ОСОБА_4 під вартою.

Щодо ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України:

слідчим суддею відзначається, що заявлені раніше ризики до вчинення ОСОБА_4 дій, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України не зменшилися.

Отже, беручи до уваги наявність вищезазначених вагомих доказів обґрунтованості підозри, обставин вчинення злочину, його тяжкості, міри покарання, а також особи підозрюваного слідчим суддею було встановлено наявність таких ризиків:

- ризик передбаченого п. 1 ч. 1 ст.177 КПК України - з метою уникнення від відповідальності, усвідомлюючи тяжкість покарання, що йому загрожує у разі визнання винуватим у кримінальних правопорушеннях, у вчиненні яких він підозрюється, ОСОБА_4 може переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду. Державна зрада у формі надання іноземній державі, іноземній організації або їх представникам допомоги в проведенні підривної діяльності проти України, вчинена в період збройного конфлікту, в умовах воєнного стану, що підвищує ступінь та характер суспільної небезпеки діяння. Враховуючи вік та стан здоров`я підозрюваного, зазначені обставини прямо вказують на те, що ОСОБА_4 є ініціативною та енергійною особою, вміє чітко планувати свою діяльність та дотримуватись певних умов, наслідком яких є власна незаконна вигода. Соціальні зв`язки підозрюваного в місці його постійного проживання не є настільки міцними для того, щоб ОСОБА_4 на час розслідування та судового розгляду не вчинив спроб переховуватися від слідства та суду;

- знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення. Досудовим розслідуванням встановлено, що підозрюваний ОСОБА_4 надавав представнику іноземної держави допомогу в проведенні підривної діяльності проти України протягом тривалого часу з дотриманням вимог конспірації, з метою приховання протиправної діяльності від правоохоронних органів. Отже, перебуваючи на свободі ОСОБА_4 , маючи можливість вільного пересування та контактів, може знищити, сховати або спотворити будь-яку з речей, документів, які мають істотне значення для встановлення об`єктивних обставин кримінального правопорушення;

- підозрюваний ОСОБА_4 , перебуваючи на свободі, має можливість вчинювати інші подібні кримінальні правопорушення, а так само інші кримінальні правопорушення, так як підозрюваний своїми незаконними діями проявив схильність до скоєння злочинів.

Слідчий суддя також встановив, наявність вагомих доказів, що вказують на те, що ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у вчиненні державної зради, тобто діянні, умисно вчиненому громадянином України на шкоду суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканості, обороноздатності України: надання іноземній державі, представнику іноземної організації допомоги в проведенні підривної діяльності проти України, вчинене в умовах воєнного стану, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 111 КК України. Цей злочин вчинено з прямим умислом з ідеологічних і корисливих мотивів.

Слідчим суддею, було прийнято до уваги, що ОСОБА_4 умисно вчинив державну зраду в період збройного конфлікту, в умовах воєнного стану. На даний час триває відкрита збройна агресія Російської Федерації, наслідком якої є тимчасова окупація частини території України, десятки тисяч загиблих, руйнування військової та цивільної інфраструктури, екологічна катастрофа та екоцид на значних територіях України, у т.ч. природоохоронного та природно-заповідного фонду, тяжкі економічні збитки. Російська Федерація систематично та цілеспрямовано вчиняє диверсійно-терористичні дії проти мирного населення та об`єктів, які мають важливе народногосподарське чи оборонне значення, з метою ослаблення держави.

Відповідно до ч. 2 ст. 177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, вважати, що обвинувачений ОСОБА_11 може здійснити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.

Слідчий суддя вважає, що слідчим обґрунтовано наведений перелік ризиків, що передбачені п.п. 1,2,5 ч. 1 ст. 177 КПК України, оскільки обставини, за яких вони були встановлені, не змінились.

Відповідно до листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 511-550/0/4-13 від 04 квітня 2013 року «Про деякі питання порядку застосування запобіжних заходів під час досудового розслідування та судового провадження відповідно до Кримінального процесуального кодексу України», слідчому судді, суду слід враховувати, що рішення про застосування одного із видів запобіжних заходів, який обмежує права і свободи підозрюваного, обвинуваченого, має відповідати характеру певного суспільного інтересу, що, незважаючи на презумпцію невинуватості, превалює над принципом поваги до свободи особистості.

Крім цього, відповідно до практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Так, згідно ст. 7-9 КПК України кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини. У рішенні по справі «Летельє проти Франції» від 26.06.1991 Європейський суд з прав людини вказав, що наявність вагомих підстав підозрювати затриманого у вчиненні злочину є неодмінною умовою правомірності тримання під вартою.

У рішенні по справі «W проти Швейцарії» від 26.01.1993 Європейський суд з прав людини вказав, що врахування тяжкості злочину має свій раціональний зміст, оскільки вона свідчить про ступінь суспільної небезпечності цієї особи та дозволяє спрогнозувати з достатньо високим ступенем імовірності її поведінку, беручи до уваги, що майбутнє покарання за особливо тяжкий злочин підвищує ризик того, що підозрюваний може ухилитись від слідства.

Крім цього, у рішенні по справі «Харченко проти України» від 10.02.2011 Європейський суд з прав людини вказав, що розумність строку тримання під вартою не може оцінюватись абстрактно, вона має оцінюватись в кожному конкретному випадку залежно від особливостей конкретної справи.

Відповідно до постанови пленуму Верховного суду України № 4 від 25.04.2003 взяття під варту є найбільш суворим запобіжним заходом, у зв`язку з чим він обирається за наявності підстав вважати, що інші (менш суворі) запобіжні заходи, передбачені ст. 176 КПК України можуть не забезпечити виконання підозрюваним процесуальних обов`язків і його належної поведінки.

Положення ст. 5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, а також практика Європейського суду з прав людини, передбачають, що обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. В кожному випадку, як підкреслює Європейський суд з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.

У рішенні від 26.06.1991, справа «Лательє до Франції», зазначено, що особлива тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу, та є обґрунтованим.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання під вартою може бути виправдано за наявності того, що його вимагають справжні інтереси суспільства, які незважаючи на презумпцію невинуватості переважають над принципом поваги до особистої свободи.

Таким чином, враховуючи ту обставину, що сторонами кримінального провадження не надані докази, які б свідчили про достатність підстав для застосування до ОСОБА_4 більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, для запобігання зазначеним вище ризикам, та беручи до уваги позицію підозрюваного та його захисника, які проти поданого клопотання не заперечували, слідчий суддя дійшов висновку, що підозрюваному слід продовжити винятковий запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Відповідно до ч. 3 ст. 183 КПК України, слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

Відповідно до ст. 183 КК України під час дії воєнного стану слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, передбаченого статтями 109-114-2, 258-258-6, 260, 261, 402-405, 407, 408, 429, 437-442 Кримінального кодексу України.

Враховуючи наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_4 злочину, передбаченого ч.2 ст.111 КК України, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що обвинувачений може переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду, знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, вчинити інше кримінальне правопорушення, вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним ОСОБА_4 , особливо тяжкого кримінального правопорушення, слідчий суддя не визначає розмір застави.

Вище викладене у сукупності свідчить про обґрунтованість клопотання слідчого та наявність передбачених законом підстав для його задоволення.

Керуючись ст. ст. 182-184, 194, 196 - 199, 309 КПК України, -

ПОСТАНОВИВ:

клопотання слідчого - задовольнити.

Продовжити підозрюваному ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді тримання під вартою з 11.08 год. 02.10.2025 року до 11.08. год. 30.11.2025 року.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Кропивницького апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення. А особою, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.

Слідчий суддя ОСОБА_1