У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 жовтня 2025 року м. Полтава

Слідчий суддя Шевченківського районного суду міста Полтави - ОСОБА_1 , при секретарі - ОСОБА_2 , за участю представника скаржника - ОСОБА_3 , прокурора - ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Полтаві скаргу ОСОБА_5 на постанову слідчого про відмову у визнанні потерпілим,-

встановив:

До суду надійшла скарга ОСОБА_5 на постанову слідчого першого слідчого відділу ТУ ДБР, розташованого у м. Полтаві, ОСОБА_6 від 29.07.2025 року про відмову у визнанні потерпілим у кримінальному провадженні №0001200 від 23.05.2025 за ч. 2 ст. 367 КК України.

У скарзі заявниця просила скасувати постанову про відмову у визнанні потерпілим від 29.07.2025 року. В скарзі посилається на те, що права та обов`язки потерпілого виникають в особи з моменту подання заяви про вчинення щодо неї кримінального правопорушення або заяви про залучення її до провадження як потерпілого. Перевірка, розгляд та вирішення такої заяви законом не передбачається, тому статусу потерпілого особа набуває автоматично.

Посилання на ч. 5 ст. 55 КПК України є необґрунтованими, оскільки у даному кримінальному провадженні слідчі (розшукові) дії взагалі не проводилися, не було допитано з приводу спричиненої заявниці шкоди тощо. Всупереч вимог ст. 110 КПК України постанова є немотивованою, оскільки на підтвердження такого висновку про відсутність завданої шкоди не наведено та слідчий не послався, які саме матеріали досудового розслідування дають підстави прийти до такого висновку, які слідчі (розшукові) дії були проведені у даному кримінальному провадженні.

У судовому засіданні представник скаржника просила скаргу на постанову слідчого задовольнити та скасувати постанову слідчого про відмову у визнанні потерпілою у кримінальному провадженні з підстав, зазначених у скарзі.

Прокурор у судовому засіданні просив відмовити у задоволенні скарги, Вважає, що постанова слідчого є законною та обґрунтованою. Стаття 367 КК України є посадовим злочином, предметом якого є неналежний порядок роботи або неналежне виконання своїх обов`язків державним апаратом. У даному кримінальному провадженні не вбачається заподіяння істотної шкоди, не то щоб тяжких наслідків. ОСОБА_5 є потерпілою у кримінальному провадженні, яке розслідується Полтавським РУП щодо невиконання судового рішення. Стягнення 5000 грн. не є істотною шкодою. Це результат порушення розумних строків досудового розслідування кримінального правопорушення, яке розслідується Полтавським РУП.

Заслухавши представника скаржника, прокурора, дослідивши матеріали скарги та кримінального провадження №0001200 від 23.05.2025 за ч. 2 ст. 367 КК України, надані прокурором на вимогу суду, приходжу до такого висновку.

Судом встановлено, що ТУ ДБР, розташованого у м. Полтаві, здійснюється досудове розслідування кримінального провадження №0001200 від 23.05.2025, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого за ч. 2 ст. 367 КК України.

Досудове розслідування розпочате за заявою ОСОБА_5 щодо можливого неналежного виконання своїх службових обов`язків працівниками Полтавського РУП ГУНП в Полтавській області, яке виразилося у неналежному проведенні досудового розслідування у кримінальному провадженні, в якому вона визнана потерпілою, за фактом невиконання рішення суду, що призвело до тяжких наслідків.

Відповідно до положень п. 5 ч. 1 ст. 303 КПК України на досудовому провадженні можуть бути оскаржені рішення прокурора, слідчого про відмову у визнанні потерпілим, - особою, якій відмовлено у визнанні потерпілим.

Як вбачається, 17.07.2025 року ОСОБА_5 звернулася до слідчого із заявою про визнання та залучення її в якості потерпілої, у якій вказувала про тяжкі наслідки, що полягають в тому, що внаслідок службової недбалості органів прокуратури та правоохоронних органів було порушено її право на працю, 10 років вона не отримує заробітну плату та позбавлена можливості працювати. Даним злочином їй завдана моральна, фізична або майнова шкода.

Постановою слідчого першого слідчого відділу Територіального управління Державного бюро розслідувань ДБР, розташованого у м. Полтаві, ОСОБА_6 від 29.07.2025 року відмовлено у визнанні ОСОБА_5 потерпілою у кримінальному провадженні №0001200 від 23.05.2025.

У постанові слідчий зазначив, що в ході проведення досудового розслідування, на даний час, не було встановлено об`єктивних даних, які б свідчили про завдання шкоди ОСОБА_5 . У зв`язку з цим, він прийшов до висновку про наявність очевидних та достатніх підстав вважати, що на даний час клопотання про залучення до провадження як потерпілої подано особою, якій не завдано шкоди.

Частиною першою ст. 55 КПК України визначено, що потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди, а також юридична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової шкоди.

Разом із тим, частиною 5 даної статті визначено, що за наявності очевидних та достатніх підстав вважати, що заява, повідомлення про кримінальне правопорушення або заява про залучення до провадження як потерпілого подана особою, якій не завдано шкоди, зазначеної у частині першій цієї статті, слідчий або прокурор виносить вмотивовану постанову про відмову у визнанні потерпілим, яка може бути оскаржена слідчому судді.

Як зазначено у постанові слідчого від 29.07.2025 року, процесуальною підставою для прийняття рішення про відмову у визнання особи потерпілою є наявність очевидних та достатніх підстав вважати, що заява, повідомлення про кримінальне правопорушення або заява про залучення до кримінального провадження як потерпілого подана особою, якій не завдано шкоди, зазначеної в ч. 1 ст. 55 КПК України.

«Очевидність та достатність» таких підстав є оціночним поняттям, яке визначається в кожному конкретному випадку, виходячи із обставин кримінального провадження і внутрішнього переконання особи, уповноваженої на визнання потерпілим, і може полягати, зокрема, у такому: очевидна відсутність події або складу кримінального правопорушення; відсутність шкоди особі, яка подала відповідну заяву; очевидна відсутність причинного зв`язку між кримінальним правопорушенням і заподіяною шкодою; наявність завданої кримінальним правопорушенням шкоди іншого виду, ніж передбачено ч. 1 ст. 55 КПК України (наприклад, заподіяння особі моральної шкоди як представнику певної частини суспільства; заподіяння моральної шкоди юридичній особі); неможливість визнання потерпілим конкретної особи, виходячи з кримінально-правової характеристики кримінального правопорушення.

При визначенні шкоди, як підстави для визнання особи потерпілим, необхідно виходити із того, що шкода має бути безпосередньо спричинена особі кримінальним правопорушенням, тобто повинен існувати прямий зв`язок, коли саме конкретна поведінка без якихось додаткових факторів стала причиною завдання шкоди.

Причинний зв`язок має місце лише тоді, коли діяння виступає необхідною умовою, без якої неможливо настання наслідку. З цього випливають таки вимоги: причини (діяння) у часі повинна передувати наслідку; причина (діяння) не лише повинна передувати наслідку у часі, але й викликати його; причинний зв`язок має місце лише у разі, коли діяння є головною, визначальною умовою (фактором) настання суспільно небезпечного наслідку, тобто діяння слід розглядати як головну умову (причину) настання наслідків, якщо без нього суспільно небезпечні наслідки не настали б; діяння перебуває в причинному зв`язку з наслідками, якщо воно неминучістю викликає настання цього наслідку.

Вказана постанова слідчого мотивована тим, у заяві ОСОБА_5 про кримінальне правопорушення, за якою були внесені відомості до ЄРДР, а також наявних в матеріалах кримінального провадження відсутні дані про заподіяння ОСОБА_5 тяжких наслідків.

Отже, на момент подання заяви ОСОБА_5 заяви про кримінальне правопорушення , а також на момент подання заяви про залучення як потерпілою шкода вже повинна бути завдана останній кримінальним правопорушенням. Проте на даній стадії досудового розслідування неможливо стверджувати про наявність у неї будь-якої шкоди та відповідно про наявність підстав для визнання її потерпілою.

Твердження, що внаслідок саме дій слідчих Полтавського РУП порушено право ОСОБА_5 на працю, не отримує заробітну плату та не має можливості працювати не знаходиться у прямому причинно-наслідковому зв`язку.

Постанова Полтавського апеляційного суду від 20.02.2025 року, якою позов ОСОБА_5 до Полтавської обласної прокуратури, Головного управління поліції у Полтавській області, Головного управління Державної казначейської служби України у Полтавській області про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої бездіяльністю органів, що здійснюють досудове розслідування, прокуратури задоволений частково, а саме стягнуто з Державного бюджету України через Державну казначейську службу України на користь ОСОБА_5 5 000 грн на відшкодування моральної шкоди, не може свідчити про заподіяння шкоди під час вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 367 КК України.

З огляду на вказане, а також на відсутність на даний час очевидних та достатніх підстав вважати, що заява про кримінальне правопорушення подана особою, якій завдано шкоди, суд приходить до висновку, що вказана постанова слідчого є законною і обґрунтованою, тому підстави для скасування постанови про відмову у визнанні потерпілим у кримінальному провадженні відсутні.

У зв`язку з наведеним, слідчий суддя не вбачає підстав для скасування постанови слідчого, а тому скарга не підлягає до задоволення.

Крім того, досудове розслідування триває, остаточного рішення не прийнято. Наявність постанови про відмову у визнанні потерпілою не перешкоджає в подальшому визнати ОСОБА_5 потерпілою у кримінальному провадженні при наявності для цього відповідних підстав.

Відповідно до ч.2 ст.307 КПК України ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування може бути про скасування рішення слідчого чи прокурора; зобов`язання припинити дію; зобов`язання вчинити певну дію; відмова у задоволенні скарги.

Таким чином, суд дійшов до висновку про відмову в задоволенні скарги.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст. 303-307, 309 КПК, слідчий суддя, -

постановив:

У задоволенні скарги ОСОБА_5 на постанову на постанову слідчого першого слідчого відділу ТУ ДБР, розташованого у м. Полтаві, ОСОБА_6 від 29.07.2025 року про відмову у визнанні потерпілим у кримінальному провадженні №0001200 від 23.05.2025 за ч. 2 ст. 367 КК України відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали складено 20.10.2025 року.

Слідчий суддя ОСОБА_1