УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 січня 2026 року

м. Київ

справа № 344/2622/14-к

провадження № 51 - 4878 ск 25

Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_4 на ухвалу Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 31 березня 2025 року та ухвалу Івано-Франківського апеляційного суду від 09 травня 2025 року,

встановив:

Ухвалою Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 31 березня 2025 року виділено матеріали кримінального провадження щодо обвинувачення ОСОБА_5 в окреме провадження у зв`язку зі згодою щодо укладання угоди між ним та прокурором.

Ухвалою Івано-Франківського апеляційного суду від 09 травня 2025 року відмовлено у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_4 на вказану вище ухвалу місцевого суду.

Ухвалою Івано-Франківського апеляційного суду від 01 жовтня 2025 року в кримінальному провадженні № 345/2622/14-к залишено без зміни вирок Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 31 березня 2025 року, яким затверджено угоду про визнання винуватості, укладену між прокурором та обвинуваченим ОСОБА_5 , якого визнано винуватим та призначено узгоджене сторонами покарання за ст. 190 ч. 4 КК України (в редакції КК України чинній на час вчинення злочину), ст. 69 ч. 2, ст. 70 ч. 4 КК України у виді позбавлення волі на строк 9 років без конфіскації майна.

У касаційній скарзі ОСОБА_4 порушувала питання про перегляд ухвали Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 31 березня 2025 року, вироку Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 31 березня 2025 рокущодо ОСОБА_5 та ухвали Івано-Франківського апеляційного суду від 01 жовтня 2025 рокув касаційному порядку в різних кримінальних провадженнях.

Ухвалою Верховного Суду від 08 січня 2026 року вказану касаційну скаргу залишено без руху. ОСОБА_4 було вказано на недоліки поданої нею касаційної скарги та встановлено десятиденний строк для їх усунення з дня отримання копії ухвали.

У касаційній скарзі, направленій на виконання цієї ухвали Верховного Суду, ОСОБА_4 повторно порушує питання про перегляд вказаних вище судових рішень в касаційному порядку в різних кримінальних провадженнях та додатково просить переглянути ухвалу Івано-Франківського апеляційного суду від 09 травня 2025 року,постановлену в цьому кримінальному провадженні.

В ухвалі Верховного Суду від 08 січня 2026 року про залишення касаційної скарги без руху ОСОБА_4 було зазначено про необхідність врахувати та виконати вимоги до касаційної скарги, визначені ст. 427 КПК України, зокрема відповідно до п. 4 ч. 2 зазначеної статті необхідно було зазначити обґрунтування вимог особи, яка подала касаційну скаргу, із зазначенням того, які саме судові рішення вона оскаржує в цьому кримінальному провадженні (справа № 344/2622/14-к), у чому полягає незаконність чи необґрунтованість цих судових рішень згідно зі ст. 438 ч. 1 КПК України, з урахуванням того, що вирок Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 31 березня 2025 року, яким затверджено угоду про визнання винуватості, укладену між прокурором та обвинуваченим ОСОБА_5 , та ухвала Івано-Франківського апеляційного суду від 01 жовтня 2025 року, якою цей вирок залишено без зміни щодо ОСОБА_5 , постановлені в межах іншого кримінального провадження № 345/1498/25.

Крім того, ОСОБА_4 було вказано про необхідність відповідно до вимог ст. 427 ч. 5 КПК України долучення копії оскаржуваного рішення, яке постановлено в цьому кримінальному провадженні.

Також ОСОБА_4 було вказано і на необхідність зазначити вимоги до суду касаційної інстанції з урахуванням того, що вирок Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 31 березня 2025 року та ухвала Івано-Франківського апеляційного суду від 01 жовтня 2025 року, постановлені в іншому кримінальному провадженні № 345/1498/25 та не можуть бути предметом розгляду в провадженні № 344/2622/14- к.

На виконання ухвали Верховного Суду від 08 січня 2026 року ОСОБА_4 подала уточнену касаційну скаргу, проте недоліків поданої нею касаційної скарги не усунула.

Так, в поданій на виконання ухвали Верховного Суду від 08 січня 2026 року касаційній скарзі ОСОБА_4 так само вказує на істотні порушення вимог кримінального процесуального закону під час постановлення судами вироку Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 31 березня 2025 року та ухвали Івано-Франківського апеляційного суду від 01 жовтня 2025 року в межах іншого кримінального провадження № 345/1498/25, проте не зазначає у чому, на її думку, полягає незаконність чи необґрунтованість саме ухвали апеляційного суду від 09 травня 2025 року, постановленої в цьому кримінальному провадженні, що нею оскаржується, відповідно до положень ст. 438 ч. 1 КПК України та з урахуванням вимог статті 412 КПК України.

Тобто вимога, яку ставить ОСОБА_4 перед касаційним судом в уточненій касаційній скарзі щодо перегляду судових рішень у різних кримінальних провадженнях не відповідає ст. 436 КПК України, а судові рішення у кримінальному провадженні № 345/1498/25 не можуть бути предметом розгляду касаційного суду в провадженні № 344/2622/14-к.

З огляду на зазначене, слід вказати, що предметом розгляду суду касаційної інстанції у цьому кримінальному провадженні є ухвала Київського апеляційного суду від 09 травня 2025 року, якою відмовлено у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_4 на ухвалу Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 31 березня 2025 року.

При цьому ОСОБА_4 не надає копію оскаржуваної ухвали Івано-Франківського апеляційного суду від 09 травня 2025 року, як і в порушення вимог ст. 427 ч. 2 п. 4 КПК України не вказує, які порушення вимог кримінального процесуального закону було допущено цим судом при винесені такого рішення.

За обставин того, що ОСОБА_4 не усунула недоліків своєї касаційної скарги, яка була залишена без руху, її касаційна скарга підлягає поверненню на підставі ст. 429 ч. 3 п. 1 КПК України.

Крім того, за результатами розгляду апеляційної скарги ОСОБА_4 на ухвалу Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 31 березня 2025 року їй було відмовлено у відкриті апеляційного провадження ухвалою Київського апеляційного суду, яка постановлена від 09 травня 2025 року, тобто строк на касаційне оскарження цієї ухвали сплив 11 серпня 2025 року. ОСОБА_4 же звернулась до касаційного суду лише 26 грудня 2025 року, тобто через 4 місяці після закінчення трьохмісячного строку на касаційне оскарження і не порушує питання про поновлення такого строку.

Відповідно до ст. 429 ч. 3 п. 3 КПК України касаційна скарга повертається, якщо вона подана після закінчення строку касаційного оскарження і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку.

Таким чином, ОСОБА_4 не порушує питання про поновлення їй строку касаційного оскарження, а тому її касаційна скарга, яка подана з пропуском строку на касаційне оскарження, за відсутності клопотання про його поновлення і з цих підстав такожпідлягає поверненню.

Повернення касаційної скарги не позбавляє особу права повторного звернення до суду касаційної інстанції із касаційною скаргою, поданої з врахуванням вимог ст. 427 КПК України, та клопотанням про поновлення строку на касаційне оскарження судового рішення із зазначенням причин, які перешкодили подати касаційну скаргу у передбачений законом строк та які, на думку особи, є поважними.

Керуючись ст. 429 ч. 3 п. 1, 3 КПК України, Верховний Суд

постановив:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 на ухвалу Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 31 березня 2025 року та ухвалу Київського апеляційного суду від 09 травня 2025 року повернути особі, яка її подала.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3