УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.12.2025 року м.Одеса

Слідчий суддя Київського районного суду міста Одеси ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у судовому засіданні в місті Одесі клопотання прокурора відділу Одеської обласної прокуратури ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному провадженні №0000021 за ознаками складу злочину передбаченого ч.3 ст.229 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Як вбачається з клопотання сторони обвинувачення про арешт майна, Одеською обласною прокуратурою здійснюється процесуальне керівництво досудовим розслідуванням у кримінальному провадженні №0000021 за ознаками складу злочину передбаченого ч. 3 ст. 229 КК України.

Досудове розслідування у вказаному кримінальному провадженні здійснюється детективами Підрозділу Територіального управління БЕБ у Одеській області.

Досудовим розслідуванням встановлено, що на адресу ТУ БЕБ в Одеській області надійшла заява від адвоката ОСОБА_4 , яка діє в інтересах ОСОБА_5 , про те, що невстановлені особи здійснюють незаконне використання знаку для товарів і послуг «Cartier», що на правах інтелектуальної власності належить Компанії «Річмонт Інтернешнл СА» (Richmont International SA), шляхом рекламування до продажу та продажем продукції із зазначеною торговельною маркою, що завдало матеріальної шкоди в особливо великому розмірі.

Так, встановлено, що на території м. Одеси діє група осіб, які здійснює незаконне виготовлення ювелірних виробів із використанням знаків для товарів і послуг «Cartier» та «Van Cleef & Arpels». Зазначена продукція виготовляється на спеціальному обладнанні із використанням кліше та додаванням сировини (дорогоцінного металу, каміння, тощо), які не відповідають заявленої та оригінальній якості продукції Компанії «Річмонт Інтернешнл СА» (Richmont International SA). Далі, з метою отримання незаконного прибутку, від продажу контрафактної продукції, учасники зазначеної групи, здійснюють продаж такої продукції у спеціалізованих ювелірних магазинах, тим самим вводячи в оману покупців, щодо оригінальності походження ювелірної продукції.

Під час здійснення досудового розслідування, проведено контроль за вчиненням злочину на підставі Постанови прокурора Одеської обласної прокуратури, в ході якого було придбано ювелірну прикрасу «Cartier», а саме браслет із камінням в торгівельному павільйоні «Zolotnik», що знаходиться в ТЦ «Сіті Центр» за адресою: м. Одеса, пр-т Небесної Сотні, 2а. В подальшому, зазначену ювелірну прикрасу було видано співробітникам ТУ БЕБ в Одеській області для огляду з можливістю подальшого використання під час дослідження.

Відповідно до проведеного Компанією «Річмонт Інтернешнл СА» (Richmont International SA) дослідження, отримана в ході проведення контролю за вчиненням злочину ювелірна прикраса, яка придбана в торгівельному павільйоні «Zolotnik», що знаходиться в ТЦ «Сіті Центр» за адресою: м. Одеса, пр-т Небесної Сотні, 2а, є контрафактною продукцією, та не відповідає оригінальній продукції, а саме зовнішній вигляд, розташування й кількість «гвинтів», нормативне гравіювання не відповідають Оригінальній продукції; елементи дизайну й зовнішнього вигляду не відповідають Оригінальній продукції; маркування щодо каратності не відповідає оригінальному, тощо.

В ході проведення досудового розслідування було встановлено, що до вчинення вказаних кримінальних правопорушень причетні ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 які здійснюють підприємницьку діяльність на території ТЦ «Сіті Центр», та з метою збільшення товарообігу та прибутку, здійснюють незаконне використання знаку для товарів і послуг Компанії «Річмонт Інтернешнл СА» (Richmont International SA) на реалізованій ними продукції.

В порушення ЗУ «Про видобуток, виробництво та обіг дорогоцінних металів і дорогоцінного каміння» та постанови КМУ №653 від 07.05.1998 та інших нормативно-правових актів, а також податкового законодавства, вказані особи здійснюють скупку, переплавку, реалізацію ювелірних виробів, дорогоцінних металів та каміння без ведення обов`язкового обліку, з метою приховування реальних об`ємів для умисного ухилення від сплати податків. При цьому, деякі учасники схеми є атестованими гомологами, займаються оцінкою ювелірних та побутових виробів з дорогоцінних металів, дорогоцінного каміння, дорогоцінного каміння органогенного утворення та напівдорогоцінного каміння, які сертифікують гемологічним інститутом Америки (GIA), а також оцінкою предметів старини.

Детективами групи детективів 21.11.2025 на підставі ухвал слідчого судді Київського районного суду м.Одеса проведено обшук за адресою: АДРЕСА_1 , в ході якого виявлено та вилучено:

1) копії договорів оренди на 19 арк. за період з 2020 по 2021 р.;

2) мобільний телефон «Nokia» із СІМ картою на номер НОМЕР_1 ІМЕІ: НОМЕР_2 ;

3) мобільний телефон «IPhone 12 Pro» S/n: НОМЕР_3 із СІМ картою на номер НОМЕР_4 ;

Відповідно до постанови про визнання речовими доказами від 21.11.2025 р., вилучені під час проведення обшуку за адресою: АДРЕСА_1 , товарно - матеріальні цінності визнано речовими доказами.

Процесуальний керівник звертається з клопотанням про арешт майна з метою збереження речових доказів.

Прокурор надав заяву в якій клопотання підтримав, просив задовольнити, у зв`язку зі службовою зайнятістю розглянути у його відсутності.

Представник особи, щодо майна якої вирішується питання про накладення арешту ОСОБА_7 адвокат ОСОБА_8 надав письмові заперечення, в яких зазначив, що в доданих до клопотання матеріалах відсутні докази відповідності вилученого майна вимогам визначеним в ст.98 КПК України, детективом винесено постанову про визнання речовим доказом майна формально, не вмотивовано, не зазначено яким саме чином вилучене майно може бути використано як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження. Просив відмовити у задоволенні клопотання, повернути майно власнику, розглянути у відсутності власника майна та його представника.

Згідно ч.1 ст.172 КПК України клопотання про арешт майна розглядається слідчим суддею, судом не пізніше двох днів з дня його надходження до суду, за участю слідчого та/або прокурора, цивільного позивача, якщо клопотання подано ним, підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, і за наявності - також захисника, законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження. Неприбуття цих осіб у судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання.

З урахуванням вищевикладеного та з метою дотримання процесуальних строків розгляду такого роду клопотань, вважаю за можливе розглянути останнє у відсутності власника майна та його представника.

Вивчивши клопотання та матеріали, які обґрунтовують доводи клопотання, слідчий суддя вважає, що клопотання прокурора підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до п.1, п.2 ст.131 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження. Заходом забезпечення кримінального провадження є, зокрема, арешт майна.

Згідно з ч.1 ст.170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи.

У відповідності до ч.2 ст.170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Відповідно до ч.10 ст.170 КПК України, арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.

В судовому засіданні встановлено, що вилучене в ході обшуку майно відповідає критеріям ч.1 ст.98 КПК України, оскільки вилучене майно могло зберегти на собі сліди вчинення зазначеного у клопотанні кримінального правопорушення, є підстави вважати, що було знаряддям вчинення злочину, що в свою чергу свідчить про наявність необхідності в забезпеченні збереження вилученого майна.

Накладення арешту на вилучені під час обшуку електронні носії інформації та копії документів необхідно для проведення їх детального огляду, з метою встановлення наявності доказів, що можуть мати суттєве значення для кримінального провадження.

Зв`язок вилученого майна із вчиненням злочину, передбаченого ч.3 ст.229 КК України, підлягає встановленню в процесі здійснення досудового розслідування, а отже арешт даного майна є виправданим.

Викладене в повній мірі підтверджується долученою до матеріалів клопотання постановою від 21.11.2025 року про визнання та залучення в якості речових доказів, згідно якої вищезазначене вилучене майно визнано речовими доказами у кримінальному провадженні.

На підставі викладеного, враховуючи наявність правових підстав для накладення арешту на вилучене майно, оскільки існує необхідність в забезпеченні його збереження, а також з метою забезпечення повного, всебічного розслідування кримінального провадження, слідчий суддя приходить до переконання, що на даному етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права та інтереси власника майна, про які йдеться в клопотанні, та якого така особа зазнає внаслідок застосування заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту майна, а тому клопотання сторони обвинувачення підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст.170, 171, 172, 173, 309, 395 КПК України, слідчий суддя,-

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання прокурора відділу Одеської обласної прокуратури ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному провадженні №0000021 за ознаками складу злочину передбаченого ч.3 ст.229 КК України - задовольнити.

Накласти арешт, шляхом заборони будь-кому користуватися, володіти та розпоряджатися до скасування арешту у встановленому КПК України порядку, на речі вилучені у ході обшуку, за адресою АДРЕСА_1 , а саме;

1) копії договорів оренди на 19 арк. за період з 2020 по 2021 р.;

2) мобільний телефон «Nokia» із СІМ картою на номер НОМЕР_1 ІМЕІ: НОМЕР_2 ;

3) мобільний телефон «IPhone 12 Pro» S/n: НОМЕР_3 із СІМ картою на номер НОМЕР_4 .

Виконання ухвали покласти на прокурора відділу Одеської обласної прокуратури ОСОБА_3 .

Роз`яснити, що відповідно до ч.1 ст.174 КПК України, підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом. Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Відповідно до ст.175 КПК України ухвала про арешт майна виконується негайно слідчим, прокурором.

Ухвала може бути оскаржена протягом п`яти діб з дня її проголошення до Одеського апеляційного суду.

Слідчий суддя ОСОБА_1