Провадження №1-кс/523/7633/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 листопада 2025 року Слідчий суддя Пересипського районного суду міста Одеси ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , розглянувши клопотання прокурора Пересипської окружної прокуратури міста Одеси ОСОБА_3 у кримінальному провадженні, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001117 від 19.06.2025 року за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України, про накладення арешту на майно, -

в с т а н о в и в:

До Пересипського районного суду міста Одеси надійшло клопотання прокурора Пересипської окружної прокуратури міста Одеси ОСОБА_3 у кримінальному провадженні, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001117 від 19.06.2025 року за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України, про накладення арешту на майно.

Розгляд клопотання проведено у відсутність ініціатора клопотання та володільця майна, оскільки будучі належним чином повідомленими про час і місце судового розгляду клопотання, до суду не прибули, надали заяви про розгляд без їх участі. Згідно ч.3 ст.244 КПК України неприбуття особи, яка подала клопотання не перешкоджає розгляду клопотання, у зв`язку з чим фіксування судового засідання за допомогою технічних засобів у відповідності до ч.4 ст.107 КПК України не здійснювалося.

У провадженні слідчого відділення відділу поліції № 3 Одеського районного управління поліції № 1 ГУНП в Одеській області перебувають матеріали досудового розслідування внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001117 від 19.06.2025 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що невстановлені особи, шахрайським шляхом, використовуючи уразливий стан ОСОБА_4 , заволоділи належним їй об`єктом нерухомого майна, а саме житловим будинком за адресою: АДРЕСА_1 .

Так, встановлено, що потерпіла ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка спільно зі своєю донькою ОСОБА_5 , її чоловіком та дітьми проживала за адресою: АДРЕСА_1 , після смерті чоловіка ОСОБА_6 , у 2022 році успадкувала та зареєструвала на своє ім`я вказане домоволодіння. В подальшому, на ґрунті цієї події, у потерпілої розвинулась депресія, вона закрилась у собі, занурилась у соціальні мережі та не виходила із дому.

У липні 2023 року, в одній із соціальних мереж, потерпіла познайомилася із ОСОБА_7 , 1972 р.н., який, скориставшись її вразливим психологічним станом, увійшов у довіру та почав спільне проживання з нею в різних населених пунктах України.

Під психологічним тиском та погрозами ОСОБА_8 , 12.01.2024 року потерпіла уклала з ним шлюб, після чого, діючи під його впливом, вимагала від доньки звільнити будинок.Надалі, ОСОБА_8 систематично застосовував до потерпілої психологічне та фізичне насильство, що підтверджується зверненнями до поліції та медичних установ.

12.03.2024 року, ОСОБА_8 разом зі своїми знайомими ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та іншими особами ромської національності, шляхом обману, під приводом необхідності доручення певній особі прав щодо догляду за будинком на період відсутності у ньому ОСОБА_4 , доставив потерпілу до приватного нотаріуса ОСОБА_11 у с. Усатове, Одеського району, Одеської області, де вона, не усвідомлюючи значення своїх дій, підписала довіреність ніби то на управління будинком (як встановлено пізніше - на ім`я ОСОБА_12 ), яку фактично було використано для подальшого відчуження належного їй майна.

Після цього, внаслідок систематичного психологічного впливу та погроз з боку ОСОБА_8 , потерпіла не спілкувалась із рідними та не могла покинути місце їх спільного проживання.

У травні 2025 року, ОСОБА_4 змогла зв`язатись зі своєю донькою ОСОБА_5 , та повідомила їй, що з кожним днем себе все гірше почуває і що її чоловік силоміць утримує у будинку, щоб та не змогла приїхати в Одесу для скасування довіреності.

04.08.2025, скориставшись відсутністю ОСОБА_8 , потерпіла приїхала в м. Одесу та звернувшись до нотаріуса з метою скасування вищевказаної довіреності, дізналася, що 02.08.2025 року її будинок було відчужено на користь третіх осіб без її згоди.

Згідно відомостей Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, будинок потерпілої зареєстровано приватним нотаріусом Гайсинського районного нотаріального округу Вінницької області ОСОБА_13 на підставі договору купівлі-продажу №769 від 02.08.2025 за ОСОБА_14 (РНОКПП НОМЕР_1 ), яка як встановлено в ході досудового розслідування є співмешканкою ОСОБА_15 .

У зв`язку з чим, 07.11.2025 на підставі ухвали слідчого судді Пересипського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 від 04.11.2025, справа № 523/20869/25, провадження № 1-кс/523/7392/25 проведено санкціонований обшук за місцем мешкання ОСОБА_16 , ІНФОРМАЦІЯ_2 за адресою: АДРЕСА_2 , в результаті якого виявлено та вилучено:

- мобільний телефон марки «IPHONE XR» в корпусі білого кольору, IMEI1 : НОМЕР_2 , IMEI2: НОМЕР_3 з сім-карткою № НОМЕР_4 ;

- мобільний телефон марки «Samsung Galaxy A24» в корпусі чорного кольору, IMEI1: НОМЕР_5 , IMEI2: НОМЕР_6 з сім-карткою № НОМЕР_7 ;

- реєстратор марки «aJhua» в корпусі чорного кольору з с/н: 7E03FAAPAZBBE68 з блоком живлення та кабелем.

Метою арешту вказаного майна є збереження речових доказів у кримінальному провадженні для здійснення їх огляду.

Вивчивши клопотання та матеріали, які обґрунтовують доводи клопотання, слідчий суддя вважає, що клопотання прокурора підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до п.1, п.2 ст.131 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження. Заходом забезпечення кримінального провадження є, зокрема, арешт майна.

Згідно з ч.1 ст.170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи.

У відповідності до ч.2 ст.170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Відповідно до ч.10 ст. 170 КПК України, арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.

В судовому засіданні встановлено, що вилучене в ході обшуку майно відповідає критеріям ч.1 ст. 98 КПК України, оскільки вилучене майно могло зберегти на собі сліди вчинення зазначеного у клопотанні кримінального правопорушення, що в свою чергу свідчить про наявність необхідності в забезпеченні збереження вилученого майна.

Необхідність накладення арешту на вилучене під час оглядів та обшуків майно обумовлюється необхідністю збереження предметів, які можливо використати як знаряддя злочину чи містить його сліди, що відповідає вимогам пункту 1 ч.2 ст.167 та ч.3 ст.170 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 167,170-173, 309, 395 КПК України, слідчий суддя,

п о с т а н о в и в :

Клопотання прокурора Пересипської окружної прокуратури міста Одеси ОСОБА_3 у кримінальному провадженні, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001117 від 19.06.2025 року за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України, про накладення арешту на майно задовольнити.

Накласти арешт на предмети та речі виявлені та вилучені в ході проведення обшуку 07.11.2025 за місцем мешкання ОСОБА_16 , ІНФОРМАЦІЯ_2 за адресою: АДРЕСА_2 , а саме:

- мобільний телефон марки «IPHONE XR» в корпусі білого кольору, IMEI1 : НОМЕР_2 , IMEI2: НОМЕР_3 з сім-карткою № НОМЕР_4 ;

- мобільний телефон марки «Samsung Galaxy A24» в корпусі чорного кольору, IMEI1: НОМЕР_5 , IMEI2: НОМЕР_6 з сім-карткою № НОМЕР_7 ;

- реєстратор марки «aJhua» в корпусі чорного кольору з с/н: 7E03FAAPAZBBE68 з блоком живлення та кабелем.

Дозволити процесуальному керівнику або слідчому, який здійснює досудове розслідування кримінального провадження, самостійно визначитись з місцем та суб`єктом зберігання вищезазначеного тимчасово вилученого майна - до часу остаточного вирішення долі правомочним органом.

Згідно ст.175 КПК України ухвала про арешт майна виконується негайно слідчим, прокурором.

Відповідно до ч.1 ст. 174 КПК України, підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково.

Апеляційна скарга на ухвалу слідчого судді може бути подана протягом п`яти діб з дня її проголошення до Одеського апеляційного суду.

Слідчий суддя ОСОБА_1