У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 листопада 2025 року м. Ужгород

Слідчий суддя Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання старшого слідчий відділу розслідування особливо тяжких злочинів слідчого управління ГУНП в Закарпатській області підполковника поліції ОСОБА_3 , погоджене прокурором Закарпатської обласної прокуратури ОСОБА_4 , про арешт майна у кримінальному провадженні №0000404 від 29.08.2025, -

В С Т А Н О В И В:

До слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області надійшло клопотання старшого слідчий відділу розслідування особливо тяжких злочинів слідчого управління ГУНП в Закарпатській області підполковника поліції ОСОБА_3 , погоджене прокурором Закарпатської обласної прокуратури ОСОБА_4 , в якому просять накласти арешт на автомобіль марки «ВАЗ 21099» д.н.з. НОМЕР_1 та ключ до автомобіля, який був вилучений 04.11.2025 в ході проведення обшуку з метою збереження речових доказів.

У провадженні відділу розслідування особливо тяжких злочинів слідчого управління Головного управління Національної поліції в Закарпатській області, за процесуального керівництва Закарпатської обласної прокуратури перебувають матеріали досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000404 від 29.08.2025, за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 332 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_5 (далі ОСОБА_5 ) за попередньою змовою з ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (далі ОСОБА_6 ), ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (далі ОСОБА_7 ) та ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (далі ОСОБА_8 ), користуючись тим, що на території України введено воєнний стан та оголошено загальну мобілізацію, усвідомлюючи протиправність своїх дій, організували незаконне переправлення через державний кордон України громадян України, яким заборонено виїзд за межі території України, шляхом перетинання державного кордону України поза межами пунктів пропуску.

Так, реалізовуючи свій злочинний умисел спрямований на організацію незаконного переправлення осіб через державний кордон України, ОСОБА_5 , діючи з прямим умислом, при не встановлених досудовим розслідуванням обставинах та часі, проте не пізніше початку вересня 2025 року, шляхом використання мобільного додатку «Viber», підшукав громадян України ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_4 (далі ОСОБА_9 ) та ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , яким під час дії правового режиму воєнного стану заборонено виїзд за межі України, та повідомив останніх, що може посприяти у незаконному перетині державного кордону України, обумовивши попередню дату, механізм незаконного переплавлення їх через державний кордон України та розмір оплати, а саме грошові кошти в сумі 7 500 доларів США шляхом переведення таких на вказаний ним крипто гаманець після вдалого їхнього переправлення через державний кордон України, на що останні надали свою згоду.

В подальшому, 26.09.2025 в невстановлений точний час ОСОБА_5 , діючи спільно з ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , з прямим умислом, тобто усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, реалізуючи свій злочинний умисел до кінця, задля незаконного збагачення та переправлення через державний кордон України громадян України, яким заборонено виїзд за межі території України, шляхом використання мобільного додатку «Viber» за номером мобільного телефону НОМЕР_2 провів переписку з ОСОБА_10 під час чого повідомив останнього, що з метою його подальшого переправлення через державний кордон України, йому необхідно до 02.10.2025 прибути до готельно-ресторанного комплексу «Корал» неподалік м. Мукачево, а саме який розташований за адресою: АДРЕСА_1 та посилитись там, а вже 02.10.2025 року за попередньою домовленістю за ним хтось приїде та відвезе у потрібне місце.

Також, 01.10.2025 в невстановлений точний час ОСОБА_5 , діючи спільно з ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , з прямим умислом, тобто усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, реалізуючи свій злочинний умисел до кінця, задля незаконного збагачення та переправлення через державний кордон України громадян України, яким заборонено виїзд за межі території України, шляхом використання мобільного додатку «Viber» за номером мобільного телефону НОМЕР_2 провів переписку з ОСОБА_11 під час чого повідомив останнього, що з метою його подальшого переправлення через державний кордон України, йому необхідно до 02.10.2025 прибути до готельно-ресторанного комплексу «Корал» неподалік м. Мукачево, а саме який розташований за адресою: АДРЕСА_1 та посилитись там, а вже 02.10.2025 року за попередньою домовленістю за ним хтось приїде та відвезе у потрібне місце.

Після чого, 01.10.2025 ОСОБА_10 виконуючи попередню вказівку ОСОБА_5 , за допомогою автомобіля служби «Таксі» приблизно о «15» год. «00» хв. прибув до готельно-ресторанного комплексу «Корал», розташованого за адресою: а саме який розташований за адресою: Мукачівський район, с. Верхній Коропець, вул. Шенборна, 38А, після чого поселився у вказаний готель. Також ОСОБА_12 01.10.2025 у невстановлений точний час, виконуючи попередню вказівку ОСОБА_5 , за допомогою автомобіля служби «Таксі» приблизно о «15» год. «00» хв. прибув до готельно-ресторанного комплексу «Корал», розташованого за адресою: а саме який розташований за адресою: Мукачівський район, с. Верхній Коропець, вул. Шенборна, 38А, після чого поселився у вказаний готель.

02.10.2025 приблизно о 09 год. 00 хв. ОСОБА_5 продовжуючи свій злочинний намір спрямований на організацію незаконного переправлення ОСОБА_10 та ОСОБА_12 через державний кордон України та отримання незаконного прибутку, шляхом використання мобільного додатку «Viber» за номером мобільного телефону НОМЕР_2 написав смс повідомлення останнім, в яких вказав, що за ними ніхто не приїде, щоб вони за допомогою послуг таксі приїхали до мотелю «Дубки», розташованого на околиці м. Виноградів, Берегівського району, а саме за адресою: Берегівський район, за межами населеного пункту Онок, урочище «Палгить», автодорога Т-07-19. Після чого ОСОБА_10 виконуючи вказівку ОСОБА_5 викликав собі автомобіль служби таксі та за допомогою вказаної послуги прибув до вказаного місця, після чого повідомив за допомогою додатку «Viber» за номером мобільного телефону НОМЕР_2 про те, що він вже на вказаному місці. ОСОБА_12 також виконуючи вказівку ОСОБА_5 викликав собі автомобіль служби таксі та за допомогою вказаної послуги прибув до вказаного місця та після чого повідомив за допомогою додатку «Viber» за номером мобільного телефону НОМЕР_2 про те, що він також вже на вказаному місці.

Приблизно о 10 год. 30 хв. 02.10.2025 ОСОБА_5 діючи спільно з ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , з прямим умислом, тобто усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, реалізуючи свій злочинний умисел до кінця, задля незаконного збагачення та переправлення через державний кордон України громадян України, яким заборонено виїзд за межі території України, на транспортному засобі марки AUDI Q7, днз НОМЕР_3 приїхав до вказаного мотелю «Дубки» та наказав ОСОБА_12 і ОСОБА_10 сісти в автомобіль. Після чого ОСОБА_12 і ОСОБА_10 сіли до вказаного автомобіля, а ОСОБА_5 розпочав рух в сторону державного кордону України. Через невеликий проміжок часу вони заїхали у невстановлену органом досудового розслідування на даний час лісову місцевість, де знаходилась металева конструкція. Приїхавши туди, ОСОБА_5 надав вказівку ОСОБА_12 і ОСОБА_10 вийти із автомобіля та почекати там деякий час, допоки до них не підійде інша особа.

Приблизно через годину після цього ОСОБА_7 , за попередньою змовою з ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , та ОСОБА_8 , виконуючи відведену йому роль підійшов до ОСОБА_12 і ОСОБА_10 у вищевказаному місці, після чого надав вказівку показати йому наявні у них речі, по видаляти переписку із мобільних телефонів та вимкнути їх. Після чого ОСОБА_12 і ОСОБА_10 виконуючи вказівку ОСОБА_7 надали наявні при собі речі йому для огляду (перевірки), які він оглянув, також після цього вони повидаляли переписку наявну на мобільних телефонах та вимкнули їх. Пробувши там приблизно 1 годину 30 хвилин до них під`їхав транспортний засіб марки MERCEDES-BENZ SPRINTER днз НОМЕР_4 , під керуванням ОСОБА_8 .

Після чого ОСОБА_7 поспілкувавшись з ОСОБА_8 , продовжуючи свої злочинні дії спрямованні на незаконне збагачення та доведення свого злочинного плану до кінця надав вказівку ОСОБА_12 і ОСОБА_10 залазити до багажного відділення автомобіля марки MERCEDES-BENZ SPRINTER днз НОМЕР_4 та сидіти там тихо не спілкуватись між собою. Тоді ОСОБА_12 і ОСОБА_10 виконуючи вказівку ОСОБА_7 погрузились в багажне відділення вказаного автомобіля, а ОСОБА_7 зачинив за ними двері. Після чого вказаний автомобіль під керуванням ОСОБА_8 розпочав рух. Через невеликий проміжок часу автомобіль зупинився у невстановленому на даний час місці та після чого до багажного відділення вказаного автомобіля була поміщена ще одна невстановлена на даний час особа чоловічої статті, після чого знову продовжився рух автомобіля під керуванням ОСОБА_8 . Після чого ОСОБА_8 разом із ОСОБА_7 прибувши до невстановленої на даний час лісової місцевості зупинився, ОСОБА_7 надав вказівку ОСОБА_12 , ОСОБА_10 та невстановленій на даний час особі виходити з автомобіля. Після чого ОСОБА_12 , ОСОБА_10 та невстановлена на даний час особа вийшли з автомобіля та повторно на вимогу ОСОБА_7 надали йому особисті речі разом із мобільними телефонами для перевірки. А ОСОБА_8 залишивши їх у невстановленій на даний час лісовій місцевості поїхав у невідомому напрямку.

ОСОБА_7 в свою чергу, продовжуючи злочинні дії спрямованні на досягнення злочинної мети наказав ОСОБА_12 , ОСОБА_10 та невстановленій на даний час особі іти за ним. Після чого вони рухались приблизно 30 хвилин лісовою місцевістю та вийшли до берегу річки Тиса, де в той час на них чекав ОСОБА_13 .

Після чого ОСОБА_14 усвідомлюючи протиправність своїх дій та їх караність, з метою уникнення перевірки нарядами прикордонної служби, надав вказівку ОСОБА_12 , ОСОБА_10 та невстановленій на даний час особі сідати до надувного човна наявного там та заздалегідь приготовленого ОСОБА_15 . Виконавши вказівку останнього ОСОБА_12 , ОСОБА_10 та невстановлена на даний час особа сіли до наявного там надувного човна. А ОСОБА_14 разом із ОСОБА_7 продовжуючи свої злочинні дії також помістились до нього та разом із ними перепливли на другий бік річки Тиса.

В подальшому ОСОБА_12 , ОСОБА_10 та невстановлена на даний час особа за вказівкою ОСОБА_7 вийшли із надувного човна та пройшли за ним, а ОСОБА_14 повернувся знову на інший берег річки. Пройшовши невелику відстань ОСОБА_7 разом із ОСОБА_12 , ОСОБА_10 та невстановленою на даний час особою вийшли на невстановлене на даний час місце, галявину де прочекали приблизно 30 хвилин, після чого до них під`їхав автомобіль марки ВАЗ 21099 днз НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_8 .

В свою чергу, ОСОБА_8 , усвідомлюючи свої протиправні дії та їх караність спільно з ОСОБА_7 надав вказівку ОСОБА_12 , ОСОБА_10 та невстановленій на даний час особі сідати до автомобіля на задні пасажирські сидіння. Після чого ОСОБА_12 , ОСОБА_10 та невстановлена на даний час особа за вказівкою ОСОБА_8 сіли до вказаного автомобіля після чого автомобіль розпочав рух під керуванням ОСОБА_8 в бік державного кордону України. Приїхавши на місце, а саме в напрямку 91 прикордонного знаку на відстані приблизно 350 метрів від державного кордону, на околиці с. Вилок, Берегівського району, Закарпатської області, ОСОБА_8 зупинив автомобіль, а ОСОБА_7 надав вказівку швидко виходити з автомобіля та бігти за ним, після чого ОСОБА_12 , ОСОБА_10 та невстановлена на даний час особа виконали вказівку ОСОБА_7 , а саме вийшли з автомобіля та розпочали рух в бік державного кордону України.

Окрім цього, ОСОБА_5 реалізовуючи свій злочинний умисел спрямований на організацію незаконного переправлення осіб через державний кордон України, діючи з прямим умислом, за попередньою змовою з ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , з метою особистого збагачення та з корисливих мотивів, при не встановлених досудовим розслідуванням обставинах та часі, проте не пізніше початку листопада 2025 року, шляхом використання мобільного додатку «Viber», підшукав громадян України ОСОБА_16 , ІНФОРМАЦІЯ_6 (далі ОСОБА_16 ), ОСОБА_17 , ІНФОРМАЦІЯ_7 (далі ОСОБА_17 ), ОСОБА_18 , ІНФОРМАЦІЯ_8 (далі ОСОБА_18 ), ОСОБА_19 , ІНФОРМАЦІЯ_9 (далі ОСОБА_19 ), ОСОБА_20 , ІНФОРМАЦІЯ_10 (далі ОСОБА_20 ) та ОСОБА_21 , ІНФОРМАЦІЯ_11 ( ОСОБА_21 ), яким під час дії правового режиму воєнного стану заборонено виїзд за межі України, та повідомив останніх, що може посприяти у незаконному перетині державного кордону України, обумовивши попередню дату, механізм незаконного переплавлення їх через державний кордон України та розмір оплати, а саме грошові кошти шляхом переведення таких на вказаний ним крипто гаманець після вдалого їхнього переправлення через державний кордон України, на що останні надали свою згоду.

Після чого 03.11.2025 приблизно о 14:00 год. ОСОБА_8 виконуючи відведену йому роль, за попередньою змовою з ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , усвідомлюючи протиправність своїх дій та їх караність, використовуючи автомобіль марки MERCEDES-BENZ днз НОМЕР_5 приїхав до готельно-ресторанного комплексу «Корал» неподалік м. Мукачево, а саме який розташований за адресою: Мукачівський район, с. Верхній Коропець, вул. Шенборна, 38А, де на нього вже чекали ОСОБА_20 , ОСОБА_18 та ОСОБА_21 , яким ОСОБА_8 надав вказівку сідати до автомобіля. Після чого ОСОБА_20 , ОСОБА_18 та ОСОБА_21 виконавши вказівку ОСОБА_8 сіли на заднє пасажирське сидіння автомобіля та після чого розпочали рух в бік смт. Вілок, Берегівського району. Приїхавши до невстановленого на даний час місця, а саме лісистої місцевості десь на околицях смт. Вілок, Берегівського району, ОСОБА_8 наказав ОСОБА_20 , ОСОБА_18 та ОСОБА_21 вийти з автомобіля та зачекати там, що до них підійдуть зараз. Після чого ОСОБА_8 поїхав у невідомому напрямку. Через невеликий проміжок часу до них під`їхав автомобіль марки MERCEDES-BENZ SPRINTER днз НОМЕР_6 , за кермом якого перебував ОСОБА_8 , зупинившись біля них останній вийшов із автомобіля, відчинив багажний відсік автомобіля та наказав їм сідати до автомобіля. Після чого ОСОБА_20 , ОСОБА_18 та ОСОБА_21 виконали вказівку ОСОБА_8 та сіли до автомобіля, після чого останній зачинив за ними двері та розпочав рух у невстановленому на даний час напрямку. Проїхавши приблизно 25-30 хвилин ОСОБА_8 зупинився у невстановленій на даний час лісовій місцевості, відчинив двері автомобіля та наказав їм виходити на вулицю.

В цей час на них вже там чекав гр. ОСОБА_7 , який усвідомлюючи протиправність своїх дій, їх караність, діючи за попередньою змовою з ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та ОСОБА_8 , з метою особистого збагачення та з корисливих мотивів, перевірив особисті речі ОСОБА_20 , ОСОБА_18 та ОСОБА_21 , та наказав повимикати мобільні телефони. Після чого він наказав всім йти за ним. Приблизно через 15-20 хвилин вони прийшли до русла річки Тиса, неподалік села Тисабиконь, Берегівського району, де в той час на них чекали ОСОБА_6 разом із ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_19 .

В свою чергу ОСОБА_6 , усвідомлюючи протиправність своїх дій та їх караність, діючи за попередньою змовою з ОСОБА_5 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , з метою особистого збагачення та з корисливих мотивів, підготував надувний човен для переміщення ОСОБА_20 , ОСОБА_18 , ОСОБА_21 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 та ОСОБА_19 через русло річки Тиса в напрямку державного кордону України в обхід контрольно-пропускних пунктів. Після чого використавши вказаний човен здійснив переправлення вказаних осіб на інший берег річки, де їх залишив разом із ОСОБА_7 , а саме поплив на зад.

Після цього ОСОБА_7 усвідомлюючи протиправність своїх дій, наказав ОСОБА_20 , ОСОБА_18 , ОСОБА_21 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 та ОСОБА_19 йти за ним, пройшовши приблизно 5 хвилин вони вийшли до польової дороги, де ОСОБА_7 наказав призупинитись та почекати.

В той час до них під`їхав ОСОБА_8 на автомобілі марки MERCEDES-BENZ SPRINTER днз НОМЕР_6 , який усвідомлюючи протиправність своїх дій та їх караність наказав ОСОБА_20 , ОСОБА_18 , ОСОБА_21 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 та ОСОБА_19 сідати до багажного відсіку автомобіля. Вказані особи, виконавши вказівку ОСОБА_8 погрузились до автомобіля, а останній зачинив за ними двері та розпочав рух у бік державного кордону України. Після чого автомобіль марки MERCEDES-BENZ SPRINTER днз НОМЕР_6 під керуванням ОСОБА_8 та разом із ОСОБА_20 , ОСОБА_18 , ОСОБА_21 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 та ОСОБА_19 о 21 год. 25 хвилин було зупинено працівниками правоохоронних органів за адресою: АДРЕСА_2 , в результаті чого було викрито і припинено злочинну діяльність ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8

04.11.2025 в проміжок часу з 19 год. 56 хв. по 20 год. 10 хв, в рамках розслідування даного кримінального провадження на підставі ухвали слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду, було проведено обшук автомобіля марки «ВАЗ 21099» д.н.з. НОМЕР_1 , який був припаркований по вул. Шевченка, 83 у с. Чепа, Берегівського району Закарпатської області, в ході якого вилучено автомобіль марки «ВАЗ 21099» д.н.з. НОМЕР_1 та ключ до автомобіля.

Власником автомобіля марки «ВАЗ 21099» д.н.з. НОМЕР_1 відповідно до реєстраційної картки ТЗ являється ОСОБА_22 .

Слідчий стверджує, що окрім цього, ОСОБА_8 на автомобілі марки «ВАЗ 21099» перевозив ОСОБА_12 , ОСОБА_10 до державного кордону з метою його подальшого перетину, тому вказаний автомобіль і являється знаряддям вчинення кримінального правопорушення.

05.11.2025 року автомобіль марки «ВАЗ 21099» д.н.з. НОМЕР_1 та ключ до автомобіля на підставі ст. 98 КПК України, було визнано речовими доказами у даному кримінальному провадженні.

Стверджує, що вищеперераховане майно, підпадає під ознаки, перераховані в ч. 1 ст. 98 КПК України, а саме були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, набуті кримінально протиправним шляхом, а тому є речовими доказами у вказаному кримінальному провадженні.

У судове засідання прокурор не з`явився, при цьому в матеріалах справи наявне клопотання про розгляд без його участі.

Власники майна в судове засідання не з`явилися, будучи належним чином повідомленим про розгляд даного клопотання.

На підставі ч. 4 ст. 107 КПК України, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснювалося.

Дослідивши подане клопотання, слідчий суддя приходить до наступних висновків.

Як встановлено слідчим суддею, Головним управлінням Національної поліції в Закарпатській області проводиться досудове розслідування кримінального провадження №0000404, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань від 29.08.2025, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України.

Підставами внесення зазначених відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань стало те, що:

- «із Управління міграційної поліції ГУНП в Закарпатській області надійшли матеріали про те, що громадяни ОСОБА_23 за грошову винагороду організовують незаконне переправлення чоловіків мобілізаційного віку через державний кордон України поза пунктами пропуску»;

- «в ході проведння у кримінальному провадженні №0000404 від 29.08.2025 невідкладного обшуку за адресою АДРЕСА_3 ,виявлено громадян ОСОБА_16 ІНФОРМАЦІЯ_6 , мешканця АДРЕСА_4 , ОСОБА_17 ІНФОРМАЦІЯ_12 , мешканця АДРЕСА_5 , ОСОБА_18 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , мешканця АДРЕСА_6 ; ОСОБА_19 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , мешканця АДРЕСА_7 , ОСОБА_20 , ІНФОРМАЦІЯ_10 , мешканця АДРЕСА_8 , ОСОБА_21 , ІНФОРМАЦІЯ_11 , яких за грошову винагороду в сумі 6000-8000 тис.дол.США, намагалися переправити через державний кордон України, поза пунктами пропуску ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_8 , ОСОБА_7 »

04.11.2025 року о 01 год. 12 хв. ОСОБА_8 затримано.

04.11.2025 року ОСОБА_8 вручено письмове повідомлення про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.332 КК України, кваліфікуючими ознаками якого є організація незаконного переправлення осіб через державний кордон України, сприяння їх вчиненню порадами, вказівками, вчинене повторно з корисливих мотивів, за попередньою змовоою групою осіб.

Ухвалою слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 16.10.20225 року, надано дозвіл на проведення обшуку в транспортному засобі марки ВАЗ 21099 днз НОМЕР_1 , яким користується ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , з метою відшукання та вилучення: чорнових записів, копій персональних документів осіб, яким надавались послуги із незаконного перетину державного кордону, надувні човни, гідро костюми, за допомогою яких здійснюється переправлення осіб через річку Тиса, мобільні телефони належні ОСОБА_8 .

Згідно протоколу обшуку від 04.11.2025 року, було проведено обшук автомобіля марки «ВАЗ 21099» д.н.з. НОМЕР_1 , який був припаркований по вул. Шевченка, 83 у с. Чепа, Берегівського району Закарпатської області, в ході якого вилучено автомобіль марки «ВАЗ 21099» д.н.з. НОМЕР_1 та ключ до автомобіля.

Постановою старшого слідчого відділу розслідування особливо тяжких злочинів слідчого управління Головного управління Національної поліції в Закарпатській області майора поліції ОСОБА_24 від 05.11.205 вищевказані вилучені речі визнані речовими доказами у даному кримінальному провадженні.

Згідно реєстраційної картки транспортного засобу транспортний засіб марки «ВАЗ 21099» д.н.з. НОМЕР_1 на праві приватної власності належить ОСОБА_22 ІНФОРМАЦІЯ_13 .

У межах розслідування даного провадження в органу досудового розслідування виникла необхідність у застосуванні заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту майна з метою збереження речових доказів, а також з метою конфіскації майна.

Відповідно до ч. 5 ст.132 КПК України під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді докази обставин, на які вони посилаються.

Частиною 2 ст. 167 КПК України регламентовано, що тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди, надані особі з метою схилити її до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та (або) матеріального забезпечення кримінального правопорушення чи як винагорода за його вчинення, є предметом кримінального правопорушення, пов`язаного з їх незаконним обігом, набуті в результаті вчинення кримінального правопорушення, доходи від них, або на які було спрямоване кримінальне правопорушення.

Згідно з ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Згідно з ч. 2 ст. 173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Згідно з ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті (збереження речових доказів), арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу. Арешт може бути накладений і на майно, на яке раніше накладено арешт відповідно до інших актів законодавства. У такому разі виконанню підлягає ухвала слідчого судді, суду про накладення арешту на майно відповідно до правил цього Кодексу.

З огляду на положення ч. ч. 2, 3 ст. 170 КПК України, майно, яке відповідає критеріям, визначеним у ст. 98 КПК України повинно вилучатися та арештовуватися незалежно від того, хто є його власником, у кого і де воно знаходиться, незалежно від того чи належить воно підозрюваному чи іншій зацікавленій особі, оскільки в протилежному випадку не будуть досягнуті цілі застосування цього заходу запобігання можливості протиправного впливу (відчуження, знищення, приховання) на певне майно, що, як наслідок, перешкодить встановленню істини у кримінальному провадженні.

Згідно з ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення. Документи є речовими доказами, якщо вони містять ознаки, зазначені в частині першій цієї статті.

Відповідно до ч. 2 ст. 131 КПК України арешт майна є одним з видів заходів забезпечення кримінального провадження, а отже за вимогами ст. 132 КПК України його застосування не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для вжиття заходів забезпечення кримінального провадження; потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи, про який йдеться у клопотанні слідчого або прокурора; може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається з клопотанням.

Рішенням Європейського суду з прав людини від 07.06.2007 р. у справі «Смирнов проти Росії» визначено правову позицію про те, що при вирішенні питання про можливість утримання державою речових доказів належить забезпечувати справедливу рівновагу між, з одного боку, суспільним інтересом та правомірною метою, а з іншого боку вимогами охорони фундаментальних прав особи. Для утримання речей державою у кожному випадку має існувати очевидна істотна причина.

Враховуючи вищенаведене, а також ступінь суспільної небезпеки та характер вчиненого протиправного діяння, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, наслідки арешту майна, беручи до уваги, що транспортний засіб визнаний речовим доказом в рамках вказаного кримінального провадження, яке наданий час не розглянуто, однак органом досудового розслідування не наведено підстав для необхідності накладення арешту у вигляді заборони користування даним майном, оскільки додаткової, повторної, комплексної, комісійної експертизи не призначено. Окрім того, згідно вимоги ч. 4 ст. 174 КПК України, слідчий суддя, суд зобов`язаний застосувати такий спосіб арешту майна, який не призведе до зупинення або надмірного обмеження правомірної підприємницької діяльності особи, або інших наслідків, які суттєво позначаються на інтересах інших осіб. Відтак, слідчий суддя вважає за доцільне накласти арешт на автомобіль в частині заборони розпорядження даним майном та передати його власнику на відповідальне зберігання до розгляду даного кримінального провадження.

У зв`язку з чим клопотання підлягає до часткового задоволення.

Керуючись ст.ст. 170, 171-173, 175, 309, 395, 532 КПК України, слідчий суддя, -

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання старшого слідчий відділу розслідування особливо тяжких злочинів слідчого управління ГУНП в Закарпатській області підполковника поліції ОСОБА_3 , погоджене прокурором Закарпатської обласної прокуратури ОСОБА_4 , про арешт майна у кримінальному провадженні №0000404 від 29.08.2025 задовольнити частково.

Накласти арешт, шляхом накладення заборони розпорядження майном, вилученим 04.11.2025 року у ході обшуку, а саме на автомобіль марки «ВАЗ 21099» д.н.з. НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_22 ІНФОРМАЦІЯ_13 .

Покласти на ОСОБА_22 обов`язок забезпечити зберігання транспортного засобу марки «ВАЗ 21099» д.н.з. НОМЕР_1 у переданому вигляді, до скасування арешту майна у повному обсязі у встановленому КПК України порядку, до завершення розгляду кримінального провадження №0000404, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань від 29.08.2025 за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України.

Попередити ОСОБА_22 про кримінальну відповідальність за ст.388 КК України про необхідність збереження майна.

У решті клопотання відмовити.

Ухвала про арешт майна виконується негайно слідчим, прокурором.

Ухвала про накладення арешту може бути оскаржена безпосередньо до Закарпатського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення. Якщо ухвалу було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Слідчий суддя Ужгородського

міськрайонного суду

Закарпатської області ОСОБА_1