Справа № 357/7408/23
У Х В А Л А

29.01.2026 Білоцерківський міськрайонний суд Київської області у складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши під час судового засідання, у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду заяву ОСОБА_3 , про відвід прокурору у справі - прокурору Білоцерківської окружної прокуратури Київської області ОСОБА_4 у кримінальному провадженню внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань № 0000053 від 11.03.2022 відносно ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_3 , які обвинувачуються у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 28, ч. 2 ст. 365 КК України та заяву захисника обвинуваченого ОСОБА_6 - адвоката ОСОБА_8 про відвід прокурору у справі - прокурору Білоцерківської окружної прокуратури Київської області ОСОБА_4 у кримінальному провадженню внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань № 0000053 від 11.03.2022 відносно ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_3 , які обвинувачуються у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 28, ч. 2 ст. 365 КК України,

сторони кримінального провадження та інші учасники судового провадження:

прокурор Білоцерківської окружної прокуратури ОСОБА_4 ,

захисники адвокати: ОСОБА_9 , ОСОБА_8 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 ,

обвинувачені: ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_3

установив :

у судовому засіданні обвинуваченим ОСОБА_3 заявлено відвід прокурору у справі - прокурору Білоцерківської окружної прокуратури Київської області ОСОБА_4 у кримінальному провадженню внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань № 0000053 від 11.03.2022 відносно ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_3 , які обвинувачуються у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 28, ч. 2 ст. 365 КК України як такому, що не наділений відповідними процесуальними повноваженнями для здійснення процесуального керівництва у даному судовому провадженні, оскільки його призначення здійснено з порушенням вимог Закону.

Захисником обвинуваченого ОСОБА_6 - адвокатом ОСОБА_8 заявлено відвід прокурору у справі - прокурору Білоцерківської окружної прокуратури Київської області ОСОБА_4 у кримінальному провадженню внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань № 0000053 від 11.03.2022 відносно ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_3 , які обвинувачуються у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 28, ч. 2 ст. 365 КК Українияк такому, що не наділений відповідними процесуальними повноваженнями для здійснення процесуального керівництва у даному судовому провадженні, оскільки його призначення здійснено з порушенням вимог Закону

Викладаючи обставини, для відводу, обвинувачений ОСОБА_3 разом з прокурором ОСОБА_4 , займаються футболом. Крім того, його мати ОСОБА_12 є вихователем у дитячому садочку та хдійснює виховання двох дітей ОСОБА_4 ..

Адвокат ОСОБА_8 посилаються на ту обставину, що постановою першого заступника керівника Київської обласної прокуратури від 06.10.2023 у даному кримінальному проваджені була змінена та визначена група прокурорів, якою до складу групи прокурорів включено вищевказаного прокурора. Вважає, що включення останнього до складу групи прокурорів здійснено в порушення вимог ст.37 КПК України, оскільки вказана норма, містить вичерпний перелік обставин заміни одного прокурора на іншого прокурора та призначення прокурора. Тоді як у постанові зміна групи обґрунтовується зміною у шатному розписі Київської обласної прокуратури. Також зазначає, що прокурор у відповідному кримінальному провадженні призначається керівником відповідного органу прокуратури. Посилаючись на положення п. 15 ч. 1 ст. 3 КПК України, ст. 17 Закону України «Про прокуратуру» вважає, що вищевказані прокурори незаконно включені до складу групи прокурорів.

Обвинувачений ОСОБА_5 та його захисник ОСОБА_9 заяву підтримала та просили задовольнити.

Обвинувачений ОСОБА_6 та його захисник ОСОБА_8 заяву підтримала та просили задовольнити

Прокурор ОСОБА_4 заперечили щодо задоволення відводу з підстав зазначених захисником ОСОБА_8 .

Потерпілі ОСОБА_13 , ОСОБА_14 просили розгляд проводити за їх відсутності.

Інші учасникики підтримали заяви про відвід прокурору у справі - прокурору Білоцерківської окружної прокуратури Київської області ОСОБА_4 ..

Вирішуючи заяву адвоката ОСОБА_8 , суд виходить з наступного.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до п. 9 ч. 1 ст. 3 КПК України терміни, що їх вжито в цьому Кодексі, якщо немає окремих вказівок, мають таке значення: 9) керівник органу прокуратури - Генеральний прокурор України, керівник регіональної прокуратури, керівник місцевої прокуратури та їх перші заступники і заступники, які діють у межах своїх повноважень;

Відповідно до ст. 37 КПК України 1. Прокурор, який здійснюватиме повноваження прокурора у конкретному кримінальному провадженні, визначається керівником відповідного органу прокуратури після початку досудового розслідування. У разі необхідності керівник органу прокуратури може визначити групу прокурорів, які здійснюватимуть повноваження прокурорів у конкретному кримінальному провадженні, а також старшого прокурора такої групи, який керуватиме діями інших прокурорів.

2. Прокурор здійснює повноваження прокурора у кримінальному провадженні з його початку до завершення.

3. Якщо прокурор, який у відповідному кримінальному провадженні здійснює повноваження прокурора, не може їх здійснювати через задоволення заяви про його відвід, тяжку хворобу, звільнення з органу прокуратури або з іншої поважної причини, що унеможливлює його участь у кримінальному провадженні, повноваження прокурора покладаються на іншого прокурора керівником відповідного органу прокуратури.

Відповідно до ст. 17 Закону України «Про прокуратуру» прокурори здійснюють свої повноваження у межах, визначених законом, і підпорядковуються керівникам виключно в частині виконання письмових наказів адміністративного характеру, пов`язаних з організаційними питаннями діяльності прокурорів та органів прокуратури.

Керівник регіональної прокуратури має право видавати письмові накази адміністративного характеру, що є обов`язковими до виконання першим заступником, заступниками, керівниками та заступниками керівників підрозділів, прокурорами відповідної регіональної прокуратури та керівниками місцевих прокуратур, розташованих у межах адміністративно-територіальної одиниці, що підпадає під територіальну юрисдикцію відповідної регіональної прокуратури.

Прокурором вищого рівня є: 1) для прокурорів, керівників та заступників керівників підрозділів місцевої прокуратури - керівник місцевої прокуратури чи його перший заступник або заступник відповідно до розподілу обов`язків.

Як видно з постанови першого заступника прокурора Київської області про призначення групи прокурорів та старшого прокурора групи від 11.03.2022 процесуальне керівництво у кримінальному провадженні здійснювалося з числа прокурорів прокуратури Київської області. Досудове розслідування у справі з самого початку здійснювалося слідчим Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Києві. Прокурори до вказаної групи прокурорів з числа місцевих прокуратур не включалися.

Як зазначено в постанові першого заступника керівника Київської обласної прокуратури від 06.10.2023 зміна групи прокурорів та визначення нової групи здійснена «з метою забезпечення виконання завдання кримінального провадження щодо безперервного судового розгляду».

Суд погоджується, що наведені у постанові першого заступника керівника Київської обласної прокуратури обставини в частині «з метою забезпечення виконання завдання кримінального провадження щодо безперервного судового розгляду» може бути підставою для покладення повноважень на інших прокурорів але виключно цієї ж прокуратури.

Однак, виходячи з положень вищенаведених норм суд констатує, що перший заступник керівника Київської обласної прокуратури, не має повноважень включати до групи прокурорів у кримінальному провадженні прокурорів з числа місцевої прокуратури, оскільки він не є керівником місцевої прокуратури.

Наведені у постанові заступника прокурора обставини, в частині залучення прокурорів місцевої прокуратури не є підставою для покладення повноважень на інших прокурорів і, зокрема, на прокурорів з числа місцевої прокуратури, що можливо лише з підстав, передбачених ч. 2, 3 ст. 37 КПК України, які є чіткими та вичерпними.

Виходячи з положень ст. 2 КПК України, до кожного учасника кримінального провадження повинна бути застосована належна правова процедура.

Застосування належної процедури є одним із складових елементів принципу верховенства права, та передбачає, що повноваження органів публічної влади повинні бути визначені приписами права, і вимагає, щоб посадовці мали дозвіл на вчинення дії і діяли в межах наданих їм повноважень.

Недотримання належної правової процедури тягне за собою порушення гарантованого кожному ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод права на справедливий суд.

Вирішуючи питання наявності для відводу прокурора суд також бере до уваги, що визначення керівником органу прокуратури прокурора (групи прокурорів), який здійснюватиме повноваження прокурора у конкретному кримінальному провадженні є кримінально-процесуальним рішенням, яке утворює, змінює чи припиняє права і обов`язки, тобто має правові наслідки, в конкретному кримінальному провадженні з його початку до завершення.

Наділення прокурора місцевої прокуратури законними повноваженнями для здійснення процесуального керівництва у кримінальному провадженні має здійснюватися належним суб`єктом владних повноважень, яким у даному випадку заступник керівника регіональної прокуратури не є.

Як наслідок прокурор місцевої прокуратури у свою чергу також є неналежним прокурором тобто стороною у справі.

Недопустимими є докази, отримані внаслідок істотного порушення прав та свобод людини, гарантованих Конституцією та законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також будь-які інші докази, здобуті завдяки інформації, отриманій внаслідок істотного порушення прав та свобод людини (ч. 1ст. 87 КПК).

У випадку здійснення прокурором, який визначений для участі у справі з порушенням вимог Закону визначений керівником органу прокуратури як такий, що здійснюватиме процесуальне керівництво у конкретному кримінальному провадженні, дій, передбаченихст. 36 КПК, то вони здійснюються неналежним суб`єктом.

Виходячи з наведеного, підтримання публічного обвинувачення прокурором, який визначений для участі у даному конкретному кримінальному провадженні з порушенням вимог Закону тягне за собою недопустимість доказів, отриманих під час судового досудового, як таких, що зібрані під наглядом і процесуальним керівництвом прокурора, який не мав на те законних повноважень.

Відповідно до ст. 77 КПК України прокурор не має права брати участь у кримінальному провадженні: якщо існують інші обставини, які викликають обґрунтовані сумніви в його неупередженості.

Враховуючи викладене суд прийшов до висновку, що прокурор у справі прокурор Білоцерківської оружної прокуратури Київської області ОСОБА_4 , є неналежним прокурором у вказаному судовому проваджені, оскільки його включення до складу групи прокурорів, здійснено без дотримання вимог Конституції України, КПК України, Закону України «Про прокуратуру».

Участь у справі прокурора, який включений до групи прокурорів з порушенням вимог Закону, та не наділених відповідними повноваженнями, може бути підставою для скасування вироку суду, оскільки це є істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону. У зв`язку з цим, заява про відвід підлягає задоволенню, а вищевказані прокурори - відводу.

Вирішуючи заяву обвинуваченого ОСОБА_3 , суд виходить з наступного.

Пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини у відповідній частині передбачає: «Кожен має право на справедливий розгляд його справи…незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків ...».

Вимога «безсторонності», згідно з судовою практикою Європейського суду з прав людини (рішення у справах «Білуха проти України», «Салов проти України», «Мироненко і Мартенко проти України», «Фельдман проти України») характеризується двома критеріями: перший полягає у намаганні визначити особисте переконання судді у конкретній справі, а другий - у з`ясуванні того, чи забезпечив суддя достатні гарантії для виключення будь-якого розумного сумніву з цього приводу у сторін.

Вказане узгоджується із Бангалорськими принципами поведінки суддів від 19 травня 2006 року, схваленими Резолюцією Економічної та Соціальної Ради ООН 27 липня 2006 року № 2006/23.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно зі п. 3. ч.1 ст. 77 КПК України, передбачено, що прокурор, слідчий не має права брати участь у кримінальному провадженні, якщо він особисто, його близькі родичі чи члени його сімї заінтересовані в результатах кримінального провадження, або існують інші обставини, які викликають обґрунтовані сумніви в його неупередженості.

Відповідно до ч. 4 ст. 80 КПК України заяви про відвід подаються відразу після встановлення підстав для такого відводу. Заяви про відвід під час судового провадження подаються до початку судового розгляду. Подання заяви про відвід після початку судового розгляду допускається лише у випадках, якщо підстава для відводу стала відома після початку судового розгляду. Відвід повинен бути вмотивованим.

Однією з складових засад законності є обов`язок прокурора та інших учасників кримінального провадження з боку обвинувачення всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

Вимога здійснення неупередженого досудового розслідування означає, що органи досудового розслідування зобов`язані об`єктивно, неупереджено, без необґрунтованої підозри та обвинувального ухилу встановити за допомогою доказів, зібраних у встановленій процесуальній формі, всі обставини кримінального правопорушення та осіб, які його вчинили. Неупередженість (об`єктивність) дослідження обставин провадження слідчим, прокурором передбачає вчинення ними процесуальних дій, ухвалення процесуальних рішень лише з підстав, встановлених КПК, та на основі зібраних фактичних даних, без обвинувального ухилу та особистої зацікавленості у вирішенні справи.

Значення об`єктивності чи неупередженості слідчого та прокурора щодо дослідження всіх обставин провадження оцінюється крізь призму гарантування реалізації завдань кримінального провадження, зокрема, щодо забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності відповідно до своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і, щоб до кожного учасника кримінального провадження було застосовано належну правову процедуру (ст.2 КПК).

Статтею 3 Закону України «Про прокуратуру» встановлено, що неупередженість та об`єктивність є одними із засад діяльності прокуратури.

Відповідно до Керівних принципів ООН щодо ролі обвинувачів, прийнятих восьмим Конгресом ООН із запобігання злочинності і поводження з правопорушниками (Гавана, Куба, 27 серпня - 7 вересня 1990 p.), обвинувачі відповідно до закону виконують свої обов`язки справедливо, послідовно та швидко, поважають і захищають людську гідність й захищають права людини, сприяючи тим самим забезпеченню належного процесу і безперебійного функціонування системи кримінального правосуддя. При виконанні своїх обов`язків обвинувачі виконують свої функції неупереджено та уникають будь-якої дискримінації на основі політичних переконань, соціального походження, раси, культури, статі або будь-якої іншої дискримінації; захищають державні інтереси, діють об`єктивно, належним чином враховують становище підозрюваного та жертви і звертають увагу на всі обставини, що мають відношення до справи, незалежно від того, вигідні чи невигідні вони для підозрюваного (п.п. 12, 13).

Неупередженість прокурора є необхідною умовою успішного виконання своїх конституційних функцій (ст. 121 Конституції України) та виконання своїх повноважень на досудовому розслідуванні й в судовому провадженні (ст. 36 КПК) для здійснення завдань кримінального провадження (ст. 2 КПК) та забезпечення законності (ст. 9 КПК). Значення неупередженого досудового розслідування варто оцінюється в контексті забезпечення реалізації права на справедливий розгляд (ст. 6 Європейської конвенції з прав людини).

З аналізу вище зазначених норм чинного законодавства, для відводу прокурора необхідно обґрунтувати наявність обставин, які об`єктивно можуть вказувати на можливу упередженість. Обставини, які були покладені в основу заяви про відвід, повинні бути доведеними. Відвід повинен бути вмотивований - з наведенням відповідних аргументів, доказів, які підтверджують наявність підстав для відводу. Якщо він не вмотивований, це є підставою для відмови у його задоволенні.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод:«суб`єктивна впевненість сторони в упередженості, навіть за відсутності об`єктивних підстав для неї, є чинником, що перешкоджає реалізації її права на справедливий суд».

Враховуючи те, що прокурор ОСОБА_4 входить у групу прокурорів та особисто знайомий із обвинуваченим по справі ОСОБА_3 , спільно займаються спортом, мати ОСОБА_3 - ОСОБА_12 займається вихованням дітей ОСОБА_4 , за таких обставин, з точки зору сторонього спостерігача, можуть виникнути об"єктивні сумніви в неупередженості сторони обвинувачення та справедливості кримінального провадження в цілому.

Виходячи з наведеного, суд вважає необхідним заяву про відвід прокурора задовольнити, так як вважає встановлені обставини такими, що унеможливлюють участь прокурора в підтриманні державного обвинувачення у даному кримінальному провадженні, оскільки наявність вищезазначених обставин може викликати сумніви в неупередженості сторони обвинувачення.

На підставі викладеного, керуючись ст.19 Конституції України, ст. 17 Закону України «Про прокуратуру», ст. ст.2, 3, 9, 37, 77, 80, 81, 372 КПК України суд,

постановив:

заяву ОСОБА_3 , про відвід прокурору у справі - прокурору Білоцерківської окружної прокуратури Київської області ОСОБА_4 у кримінальному провадженню внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань № 0000053 від 11.03.2022 відносно ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_3 , які обвинувачуються у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 28, ч. 2 ст. 365 КК України, задовольнити.

Заяву захисника обвинуваченого ОСОБА_6 - адвоката ОСОБА_8 про відвід прокурору у справі - прокурору Білоцерківської окружної прокуратури Київської області ОСОБА_4 у кримінальному провадженню внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань № 0000053 від 11.03.2022 відносно ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_3 , які обвинувачуються у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 28, ч. 2 ст. 365 КК України, задовольнити.

Відвести прокурора Білоцерківської окружної прокуратури Київської області ОСОБА_4 від участі у даному судовому провадженні

Копію ухвали надіслати керівнику Київської обласної прокуратури для відому та забезпечення участі у судовому засіданні належного прокурора.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали виготовлено та проголошено 02 лютого 2025 року.

Суддя ОСОБА_15