Справа № 372/7255/25
Провадження № 1-кп-172/26
В И Р О К

іменем України

28 січня 2026 року м. Обухів

Обухівський районний суд Київської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участі прокурора ОСОБА_3 ,

законного представника потерпілого ОСОБА_4 - ОСОБА_5 ,

законного представника потерпілого ОСОБА_6 - ОСОБА_7 ,

представника потерпілих ОСОБА_8 ,

захисника ОСОБА_9 ,

обвинуваченого ОСОБА_10 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Обухівського районного суду Київської області кримінальне провадження, відомості про яке внесено 27.09.2025 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001769 по обвинуваченню:

ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця села Джурків Коломийського району Івано-Франківської області, українець, громадянина України, із середньою технічною освітою, неодруженого, працюючого в ТОВ «Світло-Київщина» електромонтером, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 та проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимий,

у вчинені злочину, передбаченого ч.1 ст. 286-1 КК України,

ВСТАНОВИВ:

До суду надійшов обвинувальний акт щодо ОСОБА_10 , а під час підготовчого судового засідання до суду надійшла угода про примирення.

Так, 27 вересня 2025 року, близько 20 години 37 хвилин, водій ОСОБА_10 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, керуючи автомобілем марки «Ford» модель «Transit» (номерний знак НОМЕР_1 ), рухаючись неподалік будівлі № 102-Б по вулиці Київській у м. Обухові Обухівського району Київської області в напрямку від вулиці Малишка до вулиці Каштанової, порушив вимогу підпункту «б» пункту 2.3 Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10 жовтня 2001 року та введених у дію з 01 січня 2002 року (далі ПДР України), відповідно до якого «для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, не відволікатися від керування цим засобом у дорозі», підпункту «а» пункту 2.9 ПДР України, відповідно до якого «водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», при виконанні маневру обгону, перетнувши лінію суцільної дорожньої розмітки, чим порушив вимоги підпункту 1.1 розділу 34 «дорожня розмітка» ПДР України, згідно з яким «лінію 1.1 горизонтальної дорожньої розмітки перетинати забороняється», та, в порушення вимог пункту 12.1 ПДР України, відповідно до якого «під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен урахувати дорожню обстановку і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним», проявив злочинну самовпевненість, не був уважний під час керування транспортним засобом, не стежив за дорожньою обстановкою та, відповідно, не реагував на її зміну, внаслідок чого своїми діями створив загрозу безпеці дорожнього руху, не врахував дорожню обстановку, не обрав безпечну швидкість руху керованого ним транспортного засобу, не впорався із керуванням автомобіля, в результаті чого при маневрі обгону з виїздом на смугу зустрічного руху та поверненням на смугу руху, по якій він рухався, допустив виїзд за межі проїзної частини на тротуар, який розташований праворуч по напрямку його руху, де в подальшому допустив наїзд на пішоходів ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , які перебували на тротуарі, після чого допустив перекидання автомобіля та здійснив наїзд на перешкоду у вигляді нерухомого автомобіля марки «АЗЛК 412», н.з. НОМЕР_2 , та нежитлове приміщення домоволодіння по АДРЕСА_3 .

Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди малолітній пішохід ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , отримала тілесні ушкодження у вигляді перелому медіального виростка лівої великогомілкової кістки, пошкодження заднього рогу медіального меніска лівого колінного суглоба. Виявлені тілесні ушкодження утворилися від дії тупого (-их) твердого (-их) предмета (-ів) з обмеженою травмуючою поверхнею та за ступенем тяжкості відносяться до середнього ступеня тяжкості за критерієм тривалості розладу здоров`я понад 21 день за звичайного перебігу.

Крім того, внаслідок дорожньо-транспортної пригоди неповнолітній пішохід ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , отримала тілесні ушкодження у вигляді перелому другого ребра справа. Виявлене тілесне ушкодження утворилося від дії тупого (-их) твердого (-их) предмета (-ів) з обмеженою травмуючою поверхнею та за ступенем тяжкості відноситься до середнього ступеня тяжкості за критерієм тривалості розладу здоров`я понад 21 день за звичайного перебігу.

Грубе порушення водієм ОСОБА_10 вимог пунктів 2.9 а), 2.3 б), підпункту 1.1 розділу 34 «Дорожня розмітка» та 12.1ПДР України перебуває у прямому причинному зв`язку з виникненням дорожньо-транспортної пригоди та настанням наслідків у вигляді заподіяння потерпілим ОСОБА_4 та ОСОБА_6 тілесних ушкоджень середньої тяжкості.

Таким чином, ОСОБА_10 обвинувачується у порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керувала транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, що спричинило потерпілим середньої тяжкості тілесне ушкодження, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286-1 КК України.

28 січня 2026 під час підготовчого судового засідання, відповідно до вимог ст. 471 КПК України, між законним представником неповнолітньої потерпілої ОСОБА_11 , законним представником неповнолітньої потерпілої ОСОБА_6 - ОСОБА_7 та обвинуваченим ОСОБА_10 укладено угоду про примирення.

За умовами цієї угоди сторони, а саме законний представник неповнолітньої потерпілої ОСОБА_4 - ОСОБА_5 , законний представник неповнолітньої потерпілої ОСОБА_6 , - ОСОБА_7 та обвинувачений ОСОБА_10 , дійшли згоди щодо правової кваліфікації дій обвинуваченого за ч. 1 ст. 286-1 КК України та істотних для цього кримінального провадження обставин, обвинувачений беззастережно визнав свою винуватість за ч. 1 ст. 286-1 КК України у зазначеному діянні.

Також сторонами угоди визначено узгоджене ними покарання, яке має понести ОСОБА_10 , за вчинене кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 286-1 КК України та призначити йому міру основного покарання із застосуванням ч. 1 ст. 69 КК України у виді пробаційного нагляду, з покладенням обов`язків, передбачених ч. 2, п. 4 ч. 3 ст. 59-1 КК України, із застосуванням обов`язкового додаткового покарання з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 3 роки.

Також зазначеною угодою сторони погоджуються на те, що обвинувачений ОСОБА_10 спричинив неповнолітнім потерпілим ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , матеріальну та моральну шкоду.

При цьому, за домовленістю між сторонами, розмір матеріальної та шкоди моральної шкоди, завданої кримінальними правопорушеннями, становить 350 000 (триста п`ятдесят тисяч) гривень.

Обвинувачений ОСОБА_10 , до підписання даної угоди про примирення, в повному обсязі добровільно відшкодував потерпілим матеріальну та немайнову (моральну) шкоду в розмірі 350 000 (триста п`ятдесят тисяч) гривень кожній, що угодами про примирення та відповідними розписками.

Крім того, обвинувачений ОСОБА_10 до підписання даної угоди про примирення, частково добровільно відшкодував неповнолітній потерпілій ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , через її законного представника ОСОБА_7 матеріальну та немайнову (моральну) шкоду в розмірі 350 000 (триста п`ятдесят тисяч) гривень, що підтверджується підписом законного представника в даній угоді про примирення та відповідними розписками.

В зв`язку з цим, потерпілі та їх законні представники не мають до обвинуваченого ОСОБА_10 претензій ні матеріального, ні морального характеру, та не будуть їх мати в майбутньому.

В угоді передбачені наслідки укладання та затвердження угоди про примирення, встановлені ст. 473 КПК України, та наслідки її невиконання.

Обвинувачений ОСОБА_10 у судовому засіданні свою вину у висунутому йому обвинуваченні у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286-1 КК України, визнав повністю, розкаявся, підтвердив обставини вчинення ним кримінального проступку, які зазначені в обвинувальному акті. Підтримав угоду, заявив про здатність виконати умови угоди, та ствердив, що його позиція є добровільною, жодного тиску при укладанні угоди на нього не здійснювалось.

Захисник в судовому засіданні просив затвердити угоду про примирення.

У судовому засіданні законні представники потерпілих ОСОБА_7 та ОСОБА_5 підтримали угоду, просили її затвердити на викладених в ній умовах. Цивільний позов до ОСОБА_10 про відшкодування матеріальної шкоди, завданих вчиненням кримінального правопорушення, не заявляли.

Представник потерпілих ОСОБА_8 підтримала угоду про примирення та просила її затвердити.

Прокурор в судовому засіданні заперечувала проти затвердження угоди про примирення, зазначала, що відсутні підстави для застосування ст. 69 КК України та вважала, що умови угоди суперечать інтересам суспільства.

Вирішуючи питання про затвердження угоди про примирення, суд зважає на таке.

Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 314 КПК України при прийнятті рішення у підготовчому судовому засіданні суд має право, зокрема, затвердити угоду.

Згідно зі ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим про примирення.

Відповідно з вимогами ст. 469 КПК України, угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості та у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення.

Суд встановив, що ОСОБА_10 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченому ч. 1 ст. 286-1 КК України, який згідно зі ст. 12 КК України, є нетяжким злочином.

При цьому суд з`ясував, що обвинувачений цілком розуміє права, визначені п. 1 ч. 4 ст. 474 КПК України, наслідки укладання та затвердження угоди, передбачені ч. 2 ст. 473 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом.

Суд переконався, що укладання угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді. Також суд встановив, що умови цієї угоди відповідають вимогам КПК України та КК України.

Укладена між потерпілим та обвинуваченим угода відповідає вимогам КПК України, дії обвинуваченого за ч. 1 ст. 286-1 КК України кваліфіковано правильно, як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження.

Сторони угоди узгодили міру покарання із застосуванням ст. 69 КК України, оскільки наявні обставини, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, з урахуванням особи винного, та вважали за необхідне перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції ч. 1 ст. 286-1 КК України, оскільки обвинувачений шкоду відшкодував у повному обсязі, щиро каявся, відсутні обтяжуючі обставини.

Отже умови угоди не суперечать інтересам суспільства і не порушуються права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб, сторони примирились добровільно, обвинувачений може виконати взяті на себе за угодою зобов`язання, фактичні підстави для визнання винуватості наявні, узгоджена міра покарання відповідає загальним засадам призначення покарання, визначених статтями 50, 65, 68 КК України.

Враховуючи наведене, суд дійшов висновку про можливість затвердження угоди про примирення між потерпілими та обвинуваченим і призначення обвинуваченому узгодженого сторонами покарання.

Крім того, відповідно до вимог ч. 4 ст. 174 КПК України суд одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна. Суд скасовує арешт майна, зокрема, у випадку виправдання обвинуваченого, закриття кримінального провадження судом, якщо майно не підлягає спеціальній конфіскації, не призначення судом покарання у виді конфіскації майна та/або незастосування спеціальної конфіскації, залишення цивільного позову без розгляду або відмови в цивільному позові.

Таким чином, арешт, накладений ухвалою слідчого судді Обухівського районного суду Київської області ОСОБА_12 від 02.10.2025 року (справа №1-кс-1262/25), слід скасувати.

Питання щодо речових доказів суд вирішує у відповідності до ст. 100 КПК України.

Процесуальні витрати підлягають стягненню з ОСОБА_10 у порядку статей 122, 124 КПК України.

Керуючись п. 1 ч. 3 ст. 314, ч. 2 ст. 373, 374, 474, 475 КПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Затвердити угоду про примирення від 28 січня 2026 року, укладену між обвинуваченим ОСОБА_10 та законним представником потерпілої ОСОБА_4 - ОСОБА_5 , законним представником потерпілої ОСОБА_6 - ОСОБА_7 у кримінальному провадженні, внесеному в ЄРДР за № 0001769 від 27.09.2025 року, за обвинуваченням ОСОБА_10 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286-1 КК України.

Визнати ОСОБА_10 винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286-1 КК України, та призначити покарання за ч. 1 ст. 286-1 КК України із застосуванням ч. 1 ст. 69 КК України у виді пробаційного нагляду строком на три роки з позбавленням права керувати транспортними засобами на три роки.

Запобіжний захід ОСОБА_10 до набрання вироком законної залишити у виді цілодобового домашнього арешту.

Стягнути з ОСОБА_10 на користь Держави 7131 гривень 20 копійок, що складається з витрати на проведення судової інженерно-транспортної експертизи (висновок № CE-19/111-25/60555-IT від 05.11.2025) вартістю 4457 гривень 00 копійки та витрат на проведення судової інженерно-транспортної експертизи (висновок № CE-19/111-25/64967-IT від 04.11.2025) вартістю 2674 гривень 20 копійки.

Скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Обухівського районного суду Київської області ОСОБА_12 , 02.10.2025 року на автомобіль марки «FORD TRANSIT», н.з. НОМЕР_1 , згідно свідоцтва про реєстрацію НОМЕР_3 належить ТОВ «МОНКОР», яке зареєстроване за адресою: Київська обл. м. Обухів, вул. Київська, 64А та який направлено на зберігання за адресою: Київська обл.. Фастівський р-н. с. Борисів, пров. Боженка 23.

Речові докази:

- автомобіль марки «FORD TRANSIT», н.з. НОМЕР_1 , згідно свідоцтва про реєстрацію НОМЕР_3 належить ТОВ «МОНКОР», яке зареєстроване за адресою: Київська обл. м. Обухів, вул. Київська, 64А та який направлено на зберігання за адресою: Київська обл.. Фастівський р-н. с. Борисів, пров. Боженка 23 - повернути власнику.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Цей вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку виключно з підстав, визначених у ч. 3 ст. 394 КПК України, протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги до Київського апеляційного суду через Обухівський районний суд Київської області.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору. Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду.

Суддя ОСОБА_1