печерський районний суд міста києва
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 листопада 2025 року слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , розглянувши матеріали скарги ОСОБА_2 на постанову слідчого Другого слідчого відділу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Києві, від 21.10.2025 про закриття кримінального провадження № 0000037 від 17.04.2024,

В С Т А Н О В И В :

До провадження слідчого судді Печерського районного суду міста Києва ОСОБА_1 надійшла скарга ОСОБА_2 на постанову слідчого Другого слідчого відділу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Києві, від 21.10.2025 про закриття кримінального провадження № 0000037 від 17.04.2024.

Дослідивши матеріали скарги та доданих до неї документів, слідчий суддя приходить до наступного висновку.

Відповідно до ст. 5 КПК України процесуальна дія провадиться, а процесуальне рішення приймається згідно з положеннями кримінально-процесуального закону, чинного на момент початку виконання такої дії або прийняття такого рішення, відтак питання щодо можливості розгляду скарги по суті повинно вирішуватись згідно цього Кодексу.

Згідно з п. п. 3-4 ч. 1 ст. 303 КПК України на досудовому провадженні можуть бути оскаржені такі рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача або прокурора: рішення слідчого, дізнавача про закриття кримінального провадження - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником; рішення прокурора про закриття кримінального провадження та/або провадження щодо юридичної особи - заявником, одним із близьких родичів або членом сім`ї, коло яких визначено цим Кодексом, та/або захисником померлого, потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження.

Так, слідчий суддя звертає увагу на те, що ОСОБА_2 не надає аргументів та доказів на підтвердження того, що він є заявником чи потерпілим у цьому кримінальному провадженні. Підтвердженням такого статусу можуть бути будь-які документи, які заявник міг отримати від органу досудового розслідування (такі як рішення про визнання його потерпілим, витяг з ЄРДР, у якому він зазначається заявником, і з опису кримінального правопорушення достовірно випливає, що заподіяне правопорушення завдало моральної, фізичної або майнової шкоди).

Долучені до матеріалів скарги листи Київської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Центрального регіону від 31.10.2025 №7830вих-25, №7828вих-25, №7827вих-25, №7826вих-25, №7840вих-25, №7839вих-25, №7839вих-25 не є належним доказом процесуального статуту ОСОБА_2 , оскільки не містить відомостей, що ОСОБА_2 є заявником чи потерпілим у кримінальному провадженні № 0000037 від 17.04.2024.

З урахуванням того, що на етапі відкриття провадження по скарзі перевіряються такі формальні вимоги до скарги як, зокрема, те, чи має особа достатній статус для звернення з такою скаргою. У цьому випадку ОСОБА_2 не надає такого підтвердження. Таким чином, скарга подана особою, що не довела свого процесуального статусу, а, отже, не має права подавати скаргу.

Щодо строку на подання даної скарги на рішення про закриття кримінального провадження, слідчий суддя зазначає наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 304 КПК України скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача чи прокурора, передбачені частиною першою статті 303 цього Кодексу, можуть бути подані особою протягом десяти днів з моменту прийняття рішення, вчинення дії або бездіяльності. Якщо рішення слідчого, дізнавача чи прокурора оформлюється постановою, строк подання скарги починається з дня отримання особою її копії.

Згідно з ч. 2 ст. 113 КПК України будь-яка процесуальна дія або сукупність дій під час кримінального провадження мають бути виконані без невиправданої затримки і в будь-якому разі не пізніше граничного строку, визначеного відповідним положенням цього Кодексу.

За статтею 116 КПК України процесуальні дії мають виконуватися у встановлені цим Кодексом строки.

Процедура визначення строків для подання скарги має на меті забезпечити належне відправлення правосуддя і дотримання принципу правової визначеності.

Для правильного обчислення строку важливого значення набувають приписи правових норм, які стосуються визначення початкового моменту перебігу строку, обставин, що впливають на його перебіг, і встановлення моменту його закінчення.

Порядок обчислення процесуальних строків визначений статтею 115 КПК України. Зокрема строки, встановлені цим Кодексом, обчислюються годинами, днями і місяцями (ч. 1 ст. 115 КПК України). При обчисленні строку днями строк закінчується о двадцять четвертій годині останнього дня строку (ч. 3 ст. 115 КПК України).

З тексту скарги вбачається, що у рамках кримінального провадження № 0000037 від 17.04.2024 слідчим Другого слідчого відділу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Києві, винесено постанову від 21.10.2025 про закриття кримінального провадження № 0000037 від 17.04.2024.

При цьому, з даною скаргою, яка датована 10.11.2025, заявник звертається до слідчого судді 10.11.2025, що підтверджується штампом реєстрації вхідної кореспонденції суду, тобто з пропуском строку, встановленого ч. 1 ст. 304 КПК України.

У зв`язку із наведеним слідчий суддя приходить до висновку, що заявником пропущено строк оскарження рішення слідчого, встановлений ч.1 ст.304 КПК України.

Відповідно до ч.1 ст.117 КПК України, пропущений із поважних причин строк повинен бути поновлений за клопотанням заінтересованої особи ухвалою слідчого судді, суду.

При цьому, відповідно до висновку Верховного Суду України, викладеного у постанові від 20 квітня 2017 року №5-440кс(15)16, під поважними причинами слід розуміти лише ті обставини, які були чи об`єктивно є непереборними, тобто не залежать від волевиявлення особи, пов`язані дійсно з істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливлювали своєчасне звернення до суду у визначений законом строк.

Зокрема, до їх числа відносяться: 1) обставини непереборної сили (епідемії, військові події, стихійні лиха або інші подібні обставини); 2) відсутність особи у місці проживання протягом тривалого часу внаслідок відрядження; 3) тяжка хвороба або перебування в закладі охорони здоров`я у зв`язку з лікуванням або вагітністю за умови неможливості тимчасово залишити цей заклад; 4) смерть близьких родичів, членів сім`ї чи інших близьких осіб або серйозна загроза їхньому життю; 5) несвоєчасне одержання процесуальних документів (наприклад, несвоєчасне одержання копії вироку); 6) інші обставини, які об`єктивно унеможливлюють вчинення процесуальної дії у встановлений строк.

У будь-якому випадку, в силу положень ст. ст. 22, 26 КПК України, вказані обставини підлягають підтвердженню учасником кримінального провадження шляхом подання відповідних документів або їх копій.

Так, заявник ОСОБА_2 просить слідчого суддю поновити строк на оскарження постанови слідчого Другого слідчого відділу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Києві, від 21.10.2025 про закриття кримінального провадження № 0000037 від 17.04.2024, посилаючись на те, що він отримав копію постанови від 21.10.2025 про закриття кримінального провадження 05.11.2025, а отже вважає поважними причини пропуску строку на оскарження вказаної постанови.

На підтвердження отримання постанови від 21.10.2025 про закриття кримінального провадження № 0000037 від 17.04.2024 заявником 05.11.2025, заявник долучає копії листів Київської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Центрального регіону від 31.10.2025 №7830вих-25, №7828вих-25, №7827вих-25, №7826вих-25, №7840вих-25, №7839вих-25, №7839вих-25, які не містять даних, що заявнику направлялась вказана постанова, а також копії листів Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Києві, які місять відомості про розгляд звернень (запитів) ОСОБА_2 в порядку вимог Закону України «Про доступ до публічної інформації», та не відносяться до конкретного кримінального провадження.

Правило дотримання десятиденного строку на оскарження до слідчого судді рішення слідчого має на меті гарантувати правову визначеність і забезпечити, щоб кримінальні провадження розглядалися впродовж розумного часу, не змушуючи органи влади та інших зацікавлених осіб перебувати у стані невизначеності.

Це правило надає особі, яка має право на оскарження, достатній строк для роздумів стосовно того, чи подавати скаргу, для чіткого визначення своїх аргументів та окреслення стверджувальної правової позиції, і визначає період, після закінчення якого контрольна функція суду не здійснюється.

Суд звертає увагу, що у рішенні від 03 квітня 2008 року у справі «Пономарьов проти України», Європейський суд з прав людини зробив висновок про те, що правова система багатьох країн-членів передбачає можливість продовження строків, якщо для цього є обґрунтовані підстави. Разом з тим, питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими, тому від судів вимагається вказувати підстави для поновлення строку.

Проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатися про стан потрібного їм судового провадження. У кожній справі суди мають перевіряти, чи виправдовують підстави для поновлення строків для оскарження втручання у принцип юридичної визначеності.

Поняття поважних причин пропуску строків є оціночним, а його вирішення покладається на розсуд суду. Зокрема, під поважними причинами слід розуміти лише ті обставини, які були чи об`єктивно є непереборними, тобто не залежать від волевиявлення особи, пов`язані дійсно з істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливлювали своєчасне звернення до суду у визначений законом строк.

При цьому особа, яка бажає подати скаргу має діяти сумлінно для того, що б ефективно реалізувати своє право. Хоча ст.117 КПК України містить норму щодо поновлення пропущеного строку, але це можливо лише в разі наявності поважних причин пропуску такого строку. Тому при вирішенні питання про поновлення пропущеного строку, у тому числі й строку на оскарження рішення слідчого, до уваги мають братися: тривалість самого процесуального строку; час, який минув з дати завершення процесуального строку; наявність чи відсутність обставин, які об`єктивно перешкоджали особі реалізувати своє право (повноваження) в межах визначеного процесуального строку; поведінку особи, яка звертається з відповідним клопотанням, зокрема, чи вживала особа розумних заходів для того, щоб реалізувати своє право (повноваження) в межах процесуального строку та якнайшвидше після його закінчення (у разі наявності поважних причин його пропуску) та інші доречні обставини.

У постанові Касаційного кримінального суду Верховного суду від 23.01.2020 у справі № 334/3446/15-к зазначено: «Виходячи із системного аналізу норм процесуального закону, під поважними причинами пропущення процесуального строку слід розуміти неможливість особи подати заяву у визначений законом строк у зв`язку з такими обставинами, які були чи об`єктивно є непереборними, тобто не залежали від волевиявлення особи, пов`язані дійсно з істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливлювали або ускладнили можливість своєчасного звернення до суду у визначений законом строк. Такі обставини мають бути підтверджені належними фактичними даними».

З урахуванням вищезазначеного та враховуючи те, що строк оскарження постанови від 21.10.2025 про закриття кримінального провадження № 0000037 від 17.04.2024, закінчився, скарга подана після закінчення строку, передбаченого ст. 304 КПК України, а обставини, на які посилається скаржник (отримання постанови про закриття кримінального провадження 05.11.2025) не доведені належними доказами. Заявником не наведено поважних причин пропуску строку на оскарження постанови, які перешкодили йому реалізуватися право на оскарження постанови про закриття кримінального провадження, у визначений чинним законодавством строк, слідчий суддя не знаходить підстав для поновлення строку для звернення з вищевказаною скаргою та доходить висновку про відмову в задоволенні заяви про поновлення строку для звернення зі скаргою, передбаченого ч. 1 ст. 304 КПК України.

У своєму рішенні «Мушта проти України» від 18.11.2010 року Європейський суд з прав людини розглядав питання правомірності встановлення строків оскарження та їх пропуску, зокрема у п. 37 даного рішення зазначено: «Суд нагадує, що право на суд, одним з аспектів якого є право на доступ до суду, не є абсолютним, воно за своїм змістом може підлягати обмеженням, особливо щодо умов прийнятності скарги на рішення».

Необхідно також звернути увагу на те, що на етапі відкриття провадження за скаргою, слідчий суддя має об`єктивно встановити факти, що мають значення для подальшого розгляду скарги по суті.

Слідчий суддя керується загальними засадами кримінального провадження, а саме принципами законності та верховенства права (п. п. 1-2, ч. 1 ст. 7 КПК України). Слідча суддя також зазначає, що судове рішення повинно бути обґрунтованим і вмотивованим (ч. 1 ст. 370 КПК України). Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до правил оцінки доказів (ч. 3 ст. 370 КПК України).

Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини, суд повинен виносити вмотивовані рішення (наприклад, Рішення Великої Палати у справі Moreira Ferreira проти Португалії (no. 2) від 11 липня 2007 року, Заява № 19867/12, параграф 84). Вмотивованість вимагає від суду чітко вказати на підстави тієї чи іншої аргументації.

Як вбачається із матеріалів та змісту скарги ОСОБА_2 надсилалась копія постанови про закриття кримінального провадження 21.10.2025 про закриття кримінального провадження № 0000037 від 17.04.2024, проте він не надає її копію, що підтверджується актом про відсутність додатків від 12.11.2025, а тому також неможливо встановити її зміст.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 304 КПК України скарга повертається, якщо:

1) скаргу подала особа, яка не має права подавати скаргу;

2) скарга не підлягає розгляду в цьому суді;

3) скарга подана після закінчення строку, передбаченого частиною першою цієї статті, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку або слідчий суддя за заявою особи не знайде підстав для його поновлення.

З урахуванням обставин та відсутності доказів, що підтверджують важливі фактичні обставини, які необхідно встановити для розгляду скарги, не доведення особою свого процесуального статусу, а також відсутності доказів на підтвердження поважності причин пропуску строку на подання скарги, для поновлення якого не вбачається підстав, слідчий суддя приходить до висновку, що скаргу слід повернути особі, що її подала.

Відповідність скарги іншим вимогам процесуального закону не перевіряється, оскільки слідчим суддею встановлено обставини повернення скарги.

При цьому, слідчий суддя вважає за необхідне роз`яснити, що відповідно до ч. 7 ст. 304 КПК України повернення скарги не позбавляє права повторного звернення до слідчого судді, суду в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Керуючись ст. ст. 303, 304 КПК України, слідчий суддя,

У Х В А Л И В :

Скаргу ОСОБА_2 на постанову слідчого Другого слідчого відділу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Києві, від 21.10.2025 про закриття кримінального провадження № 0000037 від 17.04.2024 - повернути особі, яка її подала.

Копію ухвали про повернення скарги надіслати особі, яка її подала, разом із скаргою та доданими до неї документами.

Роз`яснити, що повернення скарги не позбавляє права повторного звернення до слідчого судді, суду в порядку, передбаченому КПК України.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня її отримання безпосередньо до Київського апеляційного суду.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Слідчий суддя ОСОБА_1