н/п 1-кс/766/7833/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.11.2025 року м.Херсон

Слідчий суддя Херсонського міського суду Херсонської області ОСОБА_1 ,

за участю: секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Херсоні клопотання старшого слідчого у кримінальному провадженні старший слідчий в ОВС відділу розслідування злочинів учинених в умовах збройного конфлікту СУ ГУНП в Херсонській області майора поліції ОСОБА_5 , погоджене з прокурором Херсонської обласної прокуратури ОСОБА_3 , про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 438 КК України, ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

ВСТАНОВИВ:

Слідчий звернувся до слідчого судді з клопотанням, погодженим прокурором, у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань № № 0001676 від 27.10.2025 року про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою без визначення застави стосовно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 438 КК України.

В обґрунтування клопотання зазначено, що ОСОБА_6 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 438 КК України. Викладені обставини щодо суті повідомленої ОСОБА_6 підозри у вчиненні кримінального правопорушення в повній мірі обґрунтовуються отриманими стороною обвинувачення в порядку, визначеному КПК України, доказами. В ході досудового розслідування встановлено наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України. Більш м`який запобіжний захід буде недостатнім для запобігання вказаним ризикам. Таким чином, на даний час є достатні підстави для застосування до підозрюваного ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

В судовому засіданні прокурор подане клопотання підтримав, просив його задовольнити.

Захисник в судовому засіданні заперечував проти задоволення клопотання прокурора посилаючись недоведеність зазначених у клопотанні ризиків.

Розгляд клопотання було проведено слідчим суддею в порядку ч. 6 ст. 193 КПК України.

Перевіривши надані матеріали клопотання та дослідивши докази, заслухавши думку сторін кримінального провадження, слідчий суддя приходить до наступного висновку.

Відповідно до ч. 6 ст.193 КПК України слідчий суддя може розглянути клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та може обрати такий запобіжний захід за відсутності підозрюваного, обвинуваченого лише у разі доведення прокурором наявності підстав, передбачених статтею 177 цього Кодексу, а також наявності достатніх підстав вважати, що підозрюваний, обвинувачений виїхав та/або перебуває на тимчасово окупованій території України, території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, та/або оголошений у міжнародний розшук.

У такому разі після затримання особи і не пізніш як через сорок вісім годин з часу її доставки до місця кримінального провадження слідчий суддя, суд за участю підозрюваного, обвинуваченого розглядає питання про застосування обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або його зміну на більш м`який запобіжний захід, про що постановляє ухвалу.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Метою застосування будь-якого запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується (ч.1 ст. 177 КПК України).

Згідно з ч. 2 ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до положень статті 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Пунктом 4 ч. 2 ст. 183 КПК України встановлено, що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

При розгляді клопотання про обрання або ж продовження застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обов`язково має бути розглянуто можливість застосування інших (альтернативних) запобіжних заходів (правова позиція, викладена у п. 80 рішення ЄСПЛ від 10 лютого 2011 року у справі «Харченко проти України»).

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Слідчим суддею встановлено, що Відділом розслідування злочинів учинених в умовах збройного конфлікту СУ ГУНП в Херсонській області здійснюється досудове розслідування кримінального провадження № 0001676 від 27.10.2025 за підозрою ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 2 ст. 28 ч. 1 ст. 438 КК України, тобто у жорстокому поводженні з цивільним населенням, в інших порушеннях законів і звичаїв війни, що передбачені міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вчинених за попередньою змовою групою осіб, а також у віддані наказу на жорстоке поводження з цивільним населенням (у редакції статті 438 КК України на час вчинення кримінального правопорушення).

За версією сторони обвинувачення, у невстановлений досудовим розслідуванням дату та час, але не пізніше квітня 2022 року, особи з числа керівного складу збройних формувань, силових структур, органів окупаційної влади Російської Федерації залучили до реалізації спільного плану стрільця роти оперативного призначення 143 полку оперативного призначення НОМЕР_1 окремої бригади оперативного призначення Південного округу військ національної гвардії РФ ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який відкрито носив автоматичну зброю, формений одяг та спорядження, які приналежні військовим РФ, тобто відповідно до ст. ст. 43, 44 Додаткового протоколу І був комбатантом та зобов`язаний додержуватись норм міжнародного права, застосовуваного в період збройного конфлікту.

Виконуючи відведену йому роль, ОСОБА_6 , будучи достовірно обізнаним про те, що між РФ та Україною відбувається міжнародний збройний конфлікт, за попередньою змовою з іншими невстановленими досудовим розслідуванням військовослужбовцями ЗС РФ, перебуваючи в окупованому місті Херсон, умисно, тобто усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, порушуючи ст. ст. 27, 32, 147 Конвенції та ст. 75 Додаткового протоколу І незаконно утримував цивільних осіб, а саме потерпілих ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , в приміщенні захопленої будівлі ІТТ № 1 ГУНП в Херсонській області за адресою: вулиця Теплоенергетиків, 3, місто Херсон, застосовуючи до них жорстоке поводження, катування, з подальшою відмовою визнати таке позбавлення волі або повідомити про долю чи місце перебування таких осіб з метою залишення їх без законодавчого захисту протягом тривалого періоду часу.

Так, 26 квітня 2022 року приблизно о 13.00 год. шестеро невстановлених військовослужбовців РФ, озброєних вогнепальною автоматичною зброєю, перебуваючи біля площі Свободи у місті Херсон, порушуючи вимоги статті 147 Конвенції (нелегальне ув`язнення) із застосуванням фізичного насильства затримали ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який у складі Збройних Сил чи інших збройних формувань України не перебував, жодної зброї не мав, участі у бойових діях не брав, тобто був особою, яка підпадає під захист ст. 4 Конвенції, як громадянин України, котрий не бере активної участі у бойових діях та опинився в ході окупації під владою сторони конфлікту (Російської Федерації).

Відразу після затримання потерпілого перевезено та ув`язнено в одній із камер у приміщенні ІТТ № 1 за адресою: вулиця Теплонергетиків, 3, місто Херсон, в якому він утримувався до 07 травня 2022 року без прийняття рішення про ув`язнення та забезпечення права на захист.

02 травня 2022 року приблизно о 21.00 год. ОСОБА_6 за попередньою змовою з п`ятьма невстановленими військовослужбовцями ЗС РФ, перебуваючи на другому поверсі ІТТ № 1 біля камери № 9, в якій утримувався

ОСОБА_7 , вивів його до коридору, де один із невстановлених військових РФ повалив потерпілого на підлогу. У цей момент інші невстановлені військові РФ зв`язали потерпілому руки за спиною гумовим джгутом та приєднали до пальців ніг та мочок вух сталеві защібки, від яких йшли електричні дроти.

Після цього вказані особи розпочали допит ОСОБА_7 з метою отримання інформації про учасників АТО, ТРО та їх місцеперебування. Не отримавши бажаних відповідей на поставлені запитання, один із невстановлених військових РФ, у присутності ОСОБА_6 , діючи спільно та з єдиним умислом, здійснив катування потерпілого електричним струмом, яке полягало в заподіянні фізичної шкоди його здоров`ю за допомогою передачі електричного струму через дроти до частин тіла потерпілого, а саме пальців ніг та мочок вух, шляхом нанесення щонайменше двадцяти ударів електричним струмом (точна кількість у ході досудового розслідування не встановлена).

По завершенню допиту та побиття, один із невстановлених військових РФ наказав ОСОБА_7 підвестись, після чого ОСОБА_6 зняв гумовий джгут з його рук та у зв`язку з тим, що потерпілий не повідомив військовим

ЗС РФ запитуваної інформації, тримаючи в руці зв`язку металевих ключів від камер, наніс ОСОБА_7 один удар кулаком правої руки в праве око, чим спричинив йому фізичний біль.

Надалі ОСОБА_6 повернув потерпілого ОСОБА_7 до камери для ув`язнених.

Своїми діями ОСОБА_6 та інші невстановлені військові РФ порушили вимоги ст.ст. 32, 147 Конвенції (заборона катування) та ст. 75(2)(a)(а.2) Додаткового протоколу І (заборона катування).

Лише 07 травня 2022 року (більш точний час не встановлено) невстановленими військовослужбовцями ЗС РФ звільнено потерпілого ОСОБА_7 з місця нелегального ув`язнення, без надання йому будь-яких документів щодо підстав затримання та ув`язнення.

Також, 26 квітня 2022 року приблизно о 18.00 год. приблизно двадцятеро невстановлених військовослужбовців РФ, озброєних вогнепальною автоматичною зброєю, перебуваючи на блокпосту біля дорожнього мосту в напрямку мікрорайону Острів у місті Херсон, порушуючи вимоги статті 147 Конвенції (нелегальне ув`язнення) затримали ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який у складі Збройних Сил чи інших збройних формувань України не перебував, жодної зброї не мав, участі у бойових діях не брав, тобто був особою, яка підпадає під захист ст. 4 Конвенції, як громадянин України, котрий не бере активної участі у бойових діях та опинився в ході окупації під владою сторони конфлікту (Російської Федерації).

Відразу після затримання потерпілого перевезено та ув`язнено в одній із камер у приміщенні ІТТ № 1 за адресою: вулиця Теплонергетиків, 3, місто Херсон, в якому він утримувався до 10 травня 2022 року без прийняття рішення про ув`язнення та забезпечення права на захист.

Наступного дня після ув`язнення ОСОБА_8 , а саме 27 квітня 2022 року приблизно о 23.30 год., ОСОБА_6 за попередньою змовою з п`ятьма невстановленими військовослужбовцями ЗС РФ, перебуваючи на другому поверсі ІТТ № 1 біля камери № 9, в якій утримувався ОСОБА_8 , вивів

його до коридору, де один із невстановлених військових РФ повалив потерпілого на підлогу, а інші невстановлені військові РФ пластиковою стяжкою зв`язали його руки за спиною та приєднали до пальців ніг та мочок вух сталеві защібки, від яких йшли електричні дроти.

Після цього вказані особи розпочали допит ОСОБА_8 з метою отримання інформації про учасників АТО, ТРО та їх місцеперебування. Не отримавши бажаних відповідей на поставлені запитання, один із невстановлених військових РФ, у присутності ОСОБА_6 , діючи спільно та з єдиним умислом, здійснив катування потерпілого електричним струмом, яке полягало в заподіянні фізичної шкоди його здоров`ю за допомогою передачі електричного струму через дроти до частин тіла потерпілого, а саме пальців ніг та мочок вух, шляхом нанесення щонайменше двадцяти ударів електричним струмом (точна кількість у ході досудового розслідування не встановлена).

Після завершення допиту та побиття, невстановлений військовослужбовець ЗС РФ повернув потерпілого ОСОБА_8 до камери для ув`язнених.

Надалі, 08 травня 2022 року приблизно о 12.00 год. ОСОБА_6 за попередньою змовою з невстановленим військовослужбовцем ЗС РФ, перебуваючи на другому поверсі ІТТ № 1 біля камери № 9, в якій утримувався ОСОБА_8 , вивів його до коридору, де звинувачуючи останнього у повідомленні своїй дружині інформації про місце свого утримання, застосував до потерпілого фізичне насильство шляхом нанесення почергово по одному удару кулаками рук по потилиці, шиї, правій нирці та спині ОСОБА_8 .

Після цього ОСОБА_6 , переслідуючи мету покарання ОСОБА_8 за ненадання відповідей на поставлені раніше запитання, віддав усний наказ присутньому у коридорі невстановленому військовослужбовцю ЗС РФ на подальше нелюдяне поводження з потерпілим. Виконуючи зазначений наказ, упродовж наступних двох днів, а саме 08-09.05.2022, потерпілого разом із іншими особами утримували у камері №9 в неналежних умовах, які не здатні були забезпечити їх здоров`я та добробут, тією мірою, що передбачає ув`язнення, а саме без їжі та води.

Своїми діями ОСОБА_6 та інші невстановлені військові РФ порушили вимоги ст.ст. 27, 147 Конвенції (заборона насильства та нелюдяне поводження) та ст. 75(2)(a)(а.3) Додаткового протоколу І (заборона тілесних покарань).

Лише 10 травня 2022 року (більш точний час не встановлено) невстановленими військовослужбовцями ЗС РФ потерпілого ОСОБА_8 звільнено з місця нелегального ув`язнення, без надання йому будь-яких документів щодо підстав затримання та ув`язнення.

У період ув`язнення ОСОБА_8 та ОСОБА_7 постійно утримували у виснажливих для людського організму антисанітарних умовах, у переповнених камерах, непридатних для тривалого перебування людини, годували лише один раз на день, не надавали жодних засобів гігієни, у разі необхідності медична допомога не надавалась. Тобто потерпілі перебували в умовах, які загрожували їх життю та здоров`ю, але вони не мали можливості вільно залишити місце утримання, чим ОСОБА_6 та інші невстановлені військовослужбовці ЗС РФ порушили вимоги ст. 147 Конвенції (нелюдяне поводження).

Отже, ОСОБА_6 , діючи за попередньою змовою з іншими невстановленими військовослужбовцями ЗС РФ, вчинив дії, спрямовані на порушення законів та звичаїв війни, що полягали у жорстокому поводженні з цивільним населенням, а саме: завданні фізичних страждань (побоїв і тілесних ушкоджень) незаконно утримуваним ОСОБА_8 та ОСОБА_7 з метою отримання інформації, яка його цікавила, тобто у катуванні останніх, а також утриманні ОСОБА_8 та ОСОБА_7 у камері непристосованій до тривалого перебування осіб, в антисанітарних умовах, позбавленні їжі та води (нелюдяне поводження); вчиненні інших порушень законів та звичаїв війни, що виразилось у нелегальному ув`язненні ОСОБА_8 та ОСОБА_7 , котрі перебувають під захистом; а також у відданні наказу на жорстоке поводження з цивільним населенням, а саме на нелюдяне поводження стосовно утримуваного ОСОБА_8 , чим порушив ст. ст. 27, 32, 147 Конвенції (заборона насильства та катування, нелегальне ув`язнення, нелюдяне поводження) та ст. 75(2)(а)(a.2)(а.3) Додаткового протоколу І (заборона катування та тілесних покарань).

Таким чином, ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 438 КК України, а саме у жорстокому поводженні з цивільним населенням, в інших порушеннях законів і звичаїв війни, що передбачені міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вчинених за попередньою змовою групою осіб, а також у віддані наказу на жорстоке поводження з цивільним населенням (у редакції статті 438 КК України на час вчинення кримінального правопорушення).

30.09.2025 слідчим підозрюваному ОСОБА_6 через Регіональний центр з надання безоплатної вторинної правової допомоги у Херсонській області захисника за призначенням адвоката ОСОБА_4

30.09.2025 відповідно до вимог ст. ст. 276, 277, 278 КПК України повідомлено про підозру ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_6 зазначеного злочину підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, а саме:

1.17.11.2022 проведено огляд приміщення ІТТ № 1 ГУНП в Херсонській області, що знаходиться за адресою: м. Херсон, вул. Теплоенергетиків, 3, за результатами проведення якого зафіксовано сліди вчинених злочинів, зокрема приміщення, які були пристосовані для катувань, допитів, утримання цивільних осіб, 119 об`єктів, серед яких засоби для катування та нанесення тілесних ушкоджень, службову документацію, яка підтверджує факт захоплення та перебування військових зс рф в ІТТ № 1;

2.09.12.2024 та 15.05.2025 та допитано потерпілого ОСОБА_7 , який в ході допиту повідомив, що він з 26.04.2022 по 07.05.2022 під час окупації міста перебував в полоні у російських військових та безпідставно утримувався в будівлі ІТТ № 1 ГУНП в Херсонській області. Потерпілий вказав на ОСОБА_6 як на особу, яка 02.05.2022 конвоювала з камери до інших п`яти військових рф, які били остатнього струмом. Під час застосування цих дій до потерпілого ОСОБА_6 був присутній. Вже після застосування струму до потерпілого ОСОБА_6 в момент конвоювання потерпілого до камери особисто застосував до нього фізичне насильство;

3.15.05.2025 проведено впізнання за фотознімками за участю ОСОБА_7 , який впізнав ОСОБА_6 , як особу, яка 02.05.2022 була присутньою під час проведення його допиту із застосуванням до нього струму та яка 02.05.2022 особисто застосовувала фізичне насильство до потерпілого;

4.14.05.2025 допитано потерпілого ОСОБА_8 , який в ході допиту повідомив, що він з 26.04.2022 по 10.05.2022 під час окупації міста перебував в полоні у російських військових та безпідставно утримувався в будівлі ІТТ № 1 ГУНП в Херсонській області. Потерпілий вказав на ОСОБА_6 як на особу, яка 27.04.2022 разом з іншими невстановленими військовими рф конвоювала потерпілого з камери, де інші невстановлені військові рф били струмом потерпілого. Під час застосування даних дій до потерпілого особисто ОСОБА_6 був присутній. Вже після застосування струму до потерпілого ОСОБА_6 конвоював назад до камери потерпілого разом з іншими двома невстановленими військовими рф. 08.05.2022 ОСОБА_6 знову конвоював потерпілого з камери на камерний поверх будівлі ІТТ № 1 ГУНП в Херсонській області та особисто застосовував фізичне насильство до потерпілого біля камери;

5.14.05.2025 проведено впізнання за фотознімками за участю ОСОБА_8 , який впізнав ОСОБА_6 , як особу, яка 27.07.2022 була присутньою під час проведення його допиту із застосуванням до нього струму іншими невстановленими військовими рф та яка 08.05.2022 особисто застосовувала фізичне насильство до потерпілого.

Матеріали, що характеризують особу ОСОБА_6 :

1.Отримано довідку про відсутність судимостей у ОСОБА_6 ;

2.Отримано витяг з АС «Російський паспорт», в якому наявна фотографія ОСОБА_6 , із зазначенням анкетних даних;

3.Отримано інформацію від ВЧ НОМЕР_2 ІНФОРМАЦІЯ_4 про те, що ОСОБА_6 стрілець роти оперативного призначення, НОМЕР_3 полку оперативного призначення (в/ч НОМЕР_4 ), НОМЕР_1 окрема бригада оперативного призначення фсвнг рф та встановлено його абонентський номер НОМЕР_5 ;

4.Огляд сторінки соціальної мережі, яка зареєстрована на ОСОБА_6 . Оглядом встановлено особу за зовнішніми ознаками схожу на ОСОБА_6 ;

5. Отримано висновок портретної експертизи від Київського НДЕКЦ МВС № СЕ-19/111-25/45791-ФП від 22.08.2025 згідно якої в наданих документах на дослідження міститься одна й та ж сама особа.

6.іншими матеріалами кримінального провадження у їх сукупності.

Ці дані здатні переконати об`єктивного спостерігача у тому, що ОСОБА_9 міг вчинити кримінальне правопорушення, а отже підтверджують наявність обґрунтованої підозри.

27.10.2025 прокурором прийнято рішення про виділення з кримінального провадження № 0000226 від 09.03.2022 матеріалів досудового розслідування за підозрою ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28 ч. 1 ст. 438 КК України, в окреме провадження із присвоєнням у Єдиному реєстрі досудових розслідувань реєстраційного номеру № 0001676.

Згідно відповіді о/у УКР ГУНП в Херсонській області за наявними оперативними даними ОСОБА_6 , проживає на території рф, за адресою: АДРЕСА_1 .

Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь можливості, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати досудовому розслідуванню та судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству. При визначенні ризиків закон не вимагає неспростовних доказів того, що підозрюваний однозначно, поза всяким сумнівом, здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає обґрунтування, що він має реальну можливість їх здійснити під час вирішення питання про застосування запобіжного заходу або в майбутньому. Отже ризики, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може здійснити спробу протидії кримінальному провадженню у формах, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, слід вважати наявними за умови встановлення вірогідності їх здійснення.

При оцінці ризику переховування від правосуддя може братися до уваги (поряд з іншими обставинами) і загроза відносно суворого покарання (§ 76 рішення ЄСПЛ «Пунцельт проти Чехії» («Punzelt v. Czech Republic») № 31315/96 від 25.04.2000).

Згідно ч. 1 ст. 438 КК України передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від восьми до дванадцяти років.

Згідно з вимогами, передбаченими ч. 3 ст. 111, ст. ст. 135, 278 КПК України, вжито заходів для вручення повідомлення про підозру у спосіб, передбачений для вручення повідомлень.

28.10.2025 підозрюваного ОСОБА_6 оголошено в міжнародний розшук, здійснення якого доручено УКР ГУНП в Херсонській області.

Ухвалою слідчого судді Херсонського міського суду Херсонської області від 05.11.2025 року було надано дозвіл на здійснення спеціального досудового розслідування (in absentia) у кримінальному провадженні, відомості про яке 27.10.2025 року внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001676 за підозрою ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 438 КК України.

Отже, з урахуванням наведених обставин обґрунтованої підозри за ч. ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 438 КК України, а також враховуючи тяжкість інкримінованого ОСОБА_6 кримінального правопорушення даних про особу підозрюваного, слідчий суддя вважає доведеним, що з метою уникнення від кримінальної відповідальності підозрюваний може переховуватись від органів досудового слідства та суду, а тому наявний ризик, передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, також, наявний ризик, передбачений п. 5 ч. 1 ст. 177 КК України, а саме: вчинення іншого кримінального правопорушення.

Належного обґрунтування ризику, передбаченого п.3 ч. 1 ст. 177 КПК України, подане клопотання не містить, у зв`язку з чим слідчий суддя вважає його недоведеним.

При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу відповідно до положень ст. 178 КПК України слідчий суддя враховує встановлені обставини та вагомість наявних доказів, якими вони обґрунтовуються, а саме: ОСОБА_6 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, в разі визнання винуватим підозрюваному загрожує покарання у вигляді позбавлення волі на строк від восьми до дванадцяти років з конфіскацією майна або без такої.

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець селища Цілина, Цілинського району, Ростовської області, Російської Федерації, громадянин Російської Федерації, документований паспортом РФ серії НОМЕР_6 , виданим ВМ № 2 УВС м. Волгодонськ Ростовської області, зареєстрований та проживаючий за адресою: АДРЕСА_1 , стрілець роти оперативного призначення 143 полку оперативного призначення (в/ч НОМЕР_4 ) НОМЕР_1 окремої бригади оперативного призначення Південного округу військ національної гвардії РФ, рядовий (більш точна посада та військове звання не встановлені), раніше не судимий.

Пунктом 48 рішення «Чеботарь проти Молдови» № 35615/06 від 13.11.07р. - Європейський Суд з прав людини зазначив «Суд повторює, що для того, щоб арешт по обґрунтованій підозрі був виправданий у відповідності з статтею 5 & 1 (с), поліція не зобов`язана мати докази, достатні для пред`явлення обвинувачення, ні в момент арешту ні під час перебування заявника під вартою. Також не обов`язково, щоб затриманій особі були, по кінцевому рахунку, пред`явлені обвинувачення, або щоб ця особа була піддана суду. Метою попереднього тримання під вартою є подальше розслідування кримінальної справи, яке повинно підтвердити або розвіяти підозру, яка є підставою для затримання».

Таким чином, з огляду на конкретні обставини кримінального провадження, тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_6 у разі визнання його винуватим, суд приходить до висновку про задоволення клопотання слідчого про застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки слідчий в клопотанні і прокурор в судовому засіданні в повному обсязі довели суду обставини, які виправдовують обмеження права підозрюваного на свободу.

Згідно ч.6 ст.193 КПК України, у такому разі після затримання особи і не пізніш як через сорок вісім годин з часу її доставки до місця кримінального провадження слідчий суддя, суд за участю підозрюваного, обвинуваченого розглядає питання про застосування обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або його зміну на більш м`який запобіжний захід, про що постановляє ухвалу.

Судом встановлено, що надані сторонами кримінального провадження докази доводять обставини, які свідчать про недостатність застосування більш м`якого запобіжного заходу до ОСОБА_6 для запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні та забезпечення його належної процесуальної поведінки, оскільки ОСОБА_6 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 438 КК України. За вказаних вище обставин запобіжний захід у вигляді тримання під вартою є співмірним з існуючими ризиками, відповідає особі підозрюваного та є достатнім стримуючим засобом, який здатен забезпечити гарантію його належної процесуальної поведінки на даній стадії кримінального провадження.

Обрання підозрюваному запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою не тотожне застосуванню такого, оскільки після затримання ОСОБА_6 питання можливості застосування до нього обраного запобіжного заходу або його зміну на більш м`який запобіжний захід буде розглядатися судом у встановленому законом порядку. Відтак розглядаючи клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на підставі ч.6 ст. 193 КПК України суд позбавлений можливості застосувати відносно підозрюваного більш м`який запобіжний захід.

Більш того, під час дії воєнного стану до осіб, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених статтями 109-114-2, 258-258-6, 260,261,437-442 КПК України, за наявності ризиків, зазначених у ст. 177 КПК України, застосовується запобіжний захід, визначений п.5 ч. 1 ст. 176 КПК України тримання під вартою (ч. 6 ст. 176 КПК України).

Згідно ч. 4 ст. 183 КПК України при обранні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно підозрюваного, обвинуваченого, який оголошений у міжнародний розшук, та/або який виїхав, та/або перебуває на тимчасово окупованій території України, території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, розмір застави не визначається.

Слідчий суддя приходить до висновку, що на даному етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, та відповідають меті досягнення дієвості кримінального провадження.

Відповідно до ч.4 ст. 197 КПК України у разі постановлення слідчим суддею, судом ухвали про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно підозрюваного, обвинуваченого на підставі частини шостої статті 193 КПК України, строк дії такої ухвали не зазначається.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 176-178, 182-184, 186, 193, 194, 197, 309, 376 КПК України,-

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання слідчого - задовольнити.

Обрати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави стосовно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 438 КК України, у кримінальному провадженні, відомості про яке 27.10.2025 року внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001676.

Після затримання підозрюваного, не пізніше як через сорок вісім годин з часу доставки до місця кримінального провадження, доставити до слідчого судді, суду для розгляду за його участю питання про застосування обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або його заміну на більш м`який.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Херсонського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення, а особою, що перебуває під вартою в той же строк з моменту отримання копії ухвали.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1