Справа № 502/1969/25
УХВАЛА

07 жовтня 2025 року м. Кілія

Слідчий суддя Кілійського районного суду Одеської області ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора Ізмаїльської окружної прокуратури ОСОБА_3 ,

розглянувши у судовому засіданні клопотання

дізнавача сектору дізнання ВП № 1 Ізмаїльського РВП ГУНП в Одеській області ОСОБА_4 ,

погоджене з прокурором Ізмаїльської окружної прокуратури ОСОБА_3 ,

про

арешт тимчасово вилученого майна, -

В С Т А Н О В И В :

З клопотання начальника СД ВП № 1 Ізмаїльського РВП ГУНП в Одеській області вбачається, що 03.10.2025 до відділення поліції № 1 Ізмаїльського РВП ГУНП в Одеській області надійшло повідомлення оперуповноваженого ЗС № 1 ВКП Ізмаїльського РВП ГУНП в Одеській області про те, що ним було виявлено факт незаконного зберігання наркотичних засобів ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

03.10.2025 року в період часу з 17:47 години по 17:53 години проведено огляд місця події, а саме відкритої ділянки місцевості розташованої на перехресті вулиці Захисників Зміїного та вулиці Кубишкіна в м. Кілія Ізмаїльського району Одеської області, за результатами якого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , видав поліетиленовий пакет з речовиною рослинного походження в сухому та подрібненому стані зі специфічним запахом, зовні схожу на канабіс, яку було вилучено та поміщено до сейф-пакету CRI 1218108.

03.10.2025 року за вказаним фактом СД ВП № 1 Ізмаїльського РВП ГУНП в Одеській області, внесено відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000114 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України, та розпочато досудове розслідування.

Постановою дізнавача СД ВП № 1 Ізмаїльського РВП ГУНП в Одеській області від 06.10.2025 року вказане майно, а саме поліетиленовий пакет з речовиною рослинного походження в сухому та подрібненому стані зі специфічним запахом, зовні схожу на канабіс, визнано речовим доказом.

Згідно положень ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення. Однією з підстав арешту майна є забезпечення збереження речових доказів. У випадку накладення арешту з метою збереження речових доказів, арешт накладається на майно за наявності підстав вважати, що таке майно відповідає критеріям речового доказу.

Виходячи з наведеного та приймаючи до уваги, що завданням кримінального судочинства є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування кримінального правопорушення, а також зважаючи на те, що зазначене у клопотанні майно зберегло на собі його сліди та вони визнані постановою дізнавача, як речові докази у кримінальному провадженні, і без них неможливо буде в подальшому прийняти об`єктивне рішення по кримінальному провадженню, дізнавача СД ВП № 1 Ізмаїльського РВП ГУНП в Одеській області та прокурор у клопотанні просили слідчого суддю накласти арешт на тимчасово вилучене майно, заборонити користуватись та розпоряджатись майном, на яке накладено арешт.

Дізнавач СД ВП № 1 Ізмаїльського РВП ГУНП в Одеській області та прокурор Ізмаїльської окружної прокуратури, надали заяву про розгляд клопотання у їх відсутність, просили клопотання задовольнити.

Власник майна ОСОБА_5 , надав заяву про розгляд клопотання у його відсутність, проти задоволення клопотання не заперечував.

Неявка сторін у судове засідання, не перешкоджає розгляду клопотання, а тому відповідно до ч. 1 ст. 172 КПК України клопотання розглядається без їх участі та фіксування за допомогою технічних засобів у відповідності до ч. 4 ст. 107 КПК України не проводиться.

Дослідивши додані до клопотання матеріали та проаналізувавши відповідні положення законодавства, слідчий суддя приходить до наступних висновків.

Як зазначено в ст. 167 КПК України тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває зазначене у частині другій цієї статті майно, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення. Тимчасово вилученим, серед іншого, згідно п. 1 ч. 2 ст. 167 КПК України може бути майно у вигляді речей щодо яких є достатні підстави вважати, що вони підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди.

Як зазначено в ч. 2 ст. 168 КПК України тимчасове вилучення майна може здійснюватися також під час обшуку.

Відповідно до ч. 1 ст. 234 КПК України обшук проводиться з метою виявлення та фіксації відомостей про обставини вчинення кримінального правопорушення, відшукання знаряддя кримінального правопорушення або майна, яке було здобуте у результаті його вчинення, а також встановлення місцезнаходження розшукуваних осіб.

Згідно з ч. 7 ст. 236 КПК України при обшуку слідчий, прокурор має право проводити вимірювання, фотографування, звуко - чи відеозапис, складати плани і схеми, виготовляти графічні зображення обшуканого житла чи іншого володіння особи чи окремих речей, виготовляти відбитки та зліпки, оглядати і вилучати документи, тимчасово вилучати речі, які мають значення для кримінального провадження. Предмети, які вилучені законом з обігу, підлягають вилученню незалежно від їх відношення до кримінального провадження. Вилучені речі та документи, які не входять до переліку, щодо якого прямо надано дозвіл на відшукання в ухвалі про дозвіл на проведення обшуку, та не відносяться до предметів, які вилучені законом з обігу, вважаються тимчасово вилученим майном.

Згідно з ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину.

Відповідно до п. 1 ч. 2 даної статті арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів. У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 2 ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, серед іншого, повинен врахувати: правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

З доданих до клопотання доказів встановлено, що згідно витягу з ЄРДР № 0000114 від 03.10.2025 року, вбачається СД ВП № 1 Ізмаїльського РВП ГУНП в Одеській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України.

Відповідно до ст. 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Майно стосовно якого подано клопотання про арешт, відповідає вимогам, зазначеним у ст. 98 КПК України, оскільки може бути використане як доказ у кримінальному провадженні, отже на нього може бути накладено арешт за клопотанням сторони обвинувачення.

А також враховуючи, що для виконання завдань кримінального провадження є необхідність, щоб тимчасово вилучене майно на період досудового розслідування залишалось у незміненому стані, приходжу до висновку, про необхідність накладення арешту на відповідне майно, оскільки в даному випадку обмеження права власності є співрозмірним завданням кримінального провадження.

Керуючись ст. ст. 2, 9, 170-173 КПК України, слідчий суддя, -

У Х В А Л И В :

Клопотання задовольнити.

Накласти арешт на тимчасово вилучене в ході огляду місця події 03.10.2025 року у кримінальному провадженні, внесеному 03.10.2025 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000114 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України, майно:

- поліетиленовий пакет з речовиною рослинного походження в сухому та подрібненому стані зі специфічним запахом, зовні схожу на канабіс, що було вилучено та поміщено до сейф пакету CRI 1218108.

Відповідно до ч. 11 ст. 170 КПК України заборонити користуватись та розпоряджатись майном, на яке накладено арешт, залишивши його на зберіганні у визначеному органом досудового розслідування місці.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Одеського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя Кілійського районного суду ОСОБА_1