Провадження № 1-кп/344/551/26
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 лютого 2026 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

з участю: секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

потерпілої ОСОБА_4 ,

представника потерпілої ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Івано-Франківську кримінальне провадження з обвинувальним актом про обвинувачення

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Манява Богородчанського району Івано-Франківської області, місце реєстрації проживання: АДРЕСА_1 , місце фактичного проживання: АДРЕСА_2 , українця, громадянина України, з середньою освітою, працюючого неофіційно різноробочим, неодруженого, на утриманні осіб не має, раніше не судимого, РНОКПП НОМЕР_1 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КК України,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_7 вчинив умисне тяжке тілесне ушкодження, тобто непоправне знівечення обличчя.

Кримінальне правопорушення вчинено за наступних обставин.

Так, ОСОБА_7 та потерпіла ОСОБА_4 на протязі тривалого періоду часу перебували у неприязних стосунках, у зв`язку з чим між ними раніше виникали словесні конфлікти.

11.09.2023 приблизно о 12 год 20 хв ОСОБА_7 перебував поблизу входу до Івано-Франківського Національного технічного університету нафти і газу (надалі ІФНТУНГ), що знаходиться по вул. Карпатська, 15 у м. Івано-Франківську, де очікував свою знайому ОСОБА_4 .. ОСОБА_4 вийшла на вулицю із ІФНТУНГ та направилася за адресою свого проживання, а ОСОБА_7 пішов слідом за нею.

Рухаючись по вулиці Надрічна в напрямку вулиці Церковна, ОСОБА_7 йшов поряд із ОСОБА_4 та запитував у неї про їх стосунки. У відповідь ОСОБА_4 повідомила ОСОБА_7 про те, що між ними жодних стосунків не може бути і щоб ОСОБА_7 залишив її у спокої.

В цей час у ОСОБА_7 на ґрунті негативних емоцій, які викликали слова ОСОБА_4 , виник неправомірний умисел на заподіяння потерпілій тілесних ушкоджень. Реалізуючи свій протиправний умисел на спричинення ОСОБА_4 тілесних ушкоджень, ОСОБА_7 , перебуваючи поряд із будинком № 27А по вул. Святого Луки у м. Івано-Франківську, сповільнив темп ходьби та дістав із свого рюкзака ніж. Надалі ОСОБА_7 , діючи умисно, рукояткою вказаного ножа наніс декілька ударів ОСОБА_4 в праву бічну ділянку голови, після чого силою повалив потерпілу на землю.

В цей час ОСОБА_7 , усвідомлюючи, що потерпіла ОСОБА_4 лежить на землі та не чинить йому жодного супротиву, діючи умисно, передбачаючи настання суспільно небезпечних наслідків і свідомо бажаючи настання таких негативних наслідків, лезом ножа почав хаотично наносити порізи по обличчю ОСОБА_4 .

В результаті протиправних дій ОСОБА_7 потерпілій ОСОБА_4 заподіяно тілесні ушкодження у вигляді перелому кісток носа без зміщення та без порушення функції носового дихання, рани в ділянках голови, грудної клітки справа, правого плеча, правої кисті та ускладнилася постравматичним невритом лицевого нерва справа, і відповідно до висновку судово-медичної експертизи відносяться до легких тілесних ушкоджень, які викликали короткочасний розлад здоров`я.

Також відповідно до висновку комісійної судово-медичної експертизи у ОСОБА_4 наявні рубці в ділянках: міжбрівній, лівій підочній, лівій щічній, тіла нижньої щелепи зліва, правій завушній ділянці, які у порівнянні з оточуючими тканинами дещо змінені у кольорі, еластичні, не спаяні з підлеглими тканинами, не значно виступають над рівнем оточуючих тканин, що дає підставу вважати, що вони є невиправними.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_7 свою вину у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення визнав повністю, підтвердив обставини вчиненого кримінального правопорушення відповідно до викладеного в обвинувальному акті. Так, ОСОБА_7 суду показав, що 11.09.2023 пішов до ІФНТУНГ, що по вул.Карпатській, 15 у м.Івано-Франківську, хотів зустрітися з ОСОБА_8 та обговорити стосунки між ними. Після закінчення пар приблизно о 12 год 30 хв зустрів її, запропонував провести додому і пішов слідом за нею у напрямку вул.Набережна у м.Івано-Франківську. По дорозі запропонував їй зустрічатися, вона відмовила. Мав з собою ніж, мав намір у разі її повторної відмови з ним зустрічатися (вона вже раніше неодноразово відмовляла) закінчити на її очах своє життя самогубством. Під впливом сильних емоцій раптово виник умисел заподіяти шкоду їй. Напав на неї з ножем, повалив її силою на землю. Не цілився, удари наносив хаотично, ударів було багато, порізав ножем їй обличчя і плече справа. Побачив кров, ОСОБА_9 була притомна, злякався, був у паніці, встав, кинув ніж і пішов додому, заливши потерпілу у крові на землі. Крім нього і потерпілої у той час на місці події нікого не було. Пішов на квартиру, переодягнувся, взяв гроші і поїхав додому до себе у село Манява Богородчанського району. Через деякий час пішов на водоспад, вийшов на вершину, мав намір вчинити самогубство. Але були дзвінки від рідних, а тому передумав і зателефонував у МНС, щоб його зняли з вершини водоспаду, бо не мав змоги спуститися самостійно. Вони приїхали, зняли його, надали першу медичну допомогу і відвезли додому. Оскільки вже був вечір і стрес, то ліг спати, а наступного дня приїхала поліція. У перший день після події намагався з`ясувати про стан здоров`я потерпілої, пропонував відшкодування, тоді потерпіла і її родичі відмовилися від відшкодування шкоди. Їй не телефонував, писав у месенджерах, спілкувався з батьком, який сказав, що вона у тяжкому стані, а потім заблокував його. Спершу писав ОСОБА_9 вибачення, а потім від злості, що вона не відповідала на його повідомлення погрози. Шкодує про вчинене, активно сприяв досудовому розслідуванню.

На підставі ч.3 ст.349 КПК України, за згодою учасників судового провадження судом визнано недоцільним дослідження доказів стосовно фактичних обставин провадження, які ніким не оспорюються. При цьому судом з`ясовано, що учасники судового провадження правильно розуміють зміст цих обставин, сумніву у добровільності та істинності їх позиції немає, а також їм зрозуміло, що вони у такому разі будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Суд вважає, що вина обвинуваченого ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення знайшла своє підтвердження та кваліфікує його дії за ч.1 ст.121 КК України як умисне тяжке тілесне ушкодження, тобто непоправне знівечення обличчя.

Призначаючи покарання обвинуваченому, суд відповідно до вимог ст.65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, який відповідно до ст.12 КК України є тяжким злочином, дані про особу винного, зокрема його молодий вік, те, що обвинувачений раніше не судимий (довідка № від 29.09.2023), неодружений, на утриманні осіб не має, має середню освіту, зі слів - працює неофіційно різноробочим, середньомісячний дохід становить 10000 грн; за місцем реєстрації проживання, крім нього, зареєстровано ще 4 осіб (довідка від 18.08.3025 №264), фактично проживає з бабусею ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка знаходиться на «Д» обліку у Манявській АЗП-СМ (довідка №313 від 04.11.2025) та отримувала державну соціальну допомогу малозабезпеченим сім`ям з 01.07.2025 до 31.12.2025 (довідка ГУ ПФУ в області від 28.10.2025 №324); згідно характеристики, виданої Манявським старостинським округом 19.07.2025 №214-12/06-12, скарг на поведінку ОСОБА_7 не надходило; відповідно до довідки центру психологічної допомоги дітям «Серденько» від 01.11.2025 №0025 щодо ОСОБА_7 , отримані результати свідчать про виражений рівень тривожності, наявні депресивні тенденції, самозвинувачення та емоційне виснаження, що може свідчити про початкові прояви порушення адаптації; згідно довідки КНП «Прикарпатський обласний клінічний центр психічного здоров`я» №13906 від 04.10.2023, звертався в КНП «ПОКЦПЗ ІФ ОР» 14.04.2023 з діагнозом «Порушення адаптації», в КНП «ПНЦ ІФ ОР» не звертався, амбулаторну допомогу не отримує; згідно висновку судово-психіатричного експерта №200/2025 від 10.06.2025, ОСОБА_7 психічними розладами, тимчасовим розладом психічної діяльності не страждає і не страждав, на період часу, що стосується інкримінованого йому злочину, перебував у стані та перебуває на даний час, при якому здатний у повній мірі усвідомлювати свої дії та керувати ними, застосування примусових заходів медичного характеру не потребує; щире каяття як обставину, що пом`якшують покарання, та відсутність обставин, що обтяжують покарання.

Як вбачається з досудової доповіді про обвинуваченого ОСОБА_7 , дослідження інформації, що характеризує особу за місцем його проживання, умов його життєдіяльності і відносин у суспільстві, результати оцінки ризику вчинення ним повторного кримінального правопорушення, а також його ймовірної небезпеки для суспільства свідчать про можливість виправлення особи без ізоляції від суспільства. Зважаючи на виявлені фактори ризику вчинення повторного правопорушення (криміногенні потреби) у випадку прийняття судом рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням, орган пробації вважає доцільним покладення на правопорушника обов`язків, передбачених ч.3 ст.76 КК України, зокрема, не виїжджати за межі України без погодження з органом пробації (а.с. 62-65).

З огляду на викладене, враховуючи наведені обставини щодо тяжкості кримінального правопорушення, особу винного та інші обставини кримінального провадження, зокрема молодий вік обвинуваченого, поведінку обвинуваченого після вчинення кримінального правопорушення, те, що він раніше не судимий, його щире каяття, позицію прокурора, що просив призначити обвинуваченому покарання у межах санкції ч.1 ст.121 КК України у виді позбавлення волі на строк 5 років, позицію потерпілої і представника потерпілої, що просили врахувати тяжкість заподіяної фізичної шкоди та моральної травми потерпілої, цинічну поведінку обвинуваченого і його погрози потерпілій навіть після вчинення злочину, що свідчить про неможливість виправлення обвинуваченого без ізоляції від суспільства, а тому погодилися з позицією прокурора і просили призначити обвинуваченому покарання відповідно до санкції статті у виді позбавлення волі, позицію обвинуваченого, який вказав, що щиро розкаюється, діяв егоїстично, бо йому було боляче і тому хотів зробити боляче потерпілій, просив не позбавляти його волі, щоб не травмувати його бабусю, позицію захисника обвинуваченого, що просив врахувати дані, що характеризують особу обвинуваченого, його молодий вік, мотиви вчинку, щире каяття та намагання відшкодувати завдану шкоду, а тому при призначенні покарання обвинуваченому застосувати ст.69 КК України або ст.75 КК України, не позбавляючи волі обвинуваченого, враховуючи також досудову доповідь про обвинуваченого, суд вважає неможливим виправлення обвинуваченого без ізоляції від суспільства та за необхідне призначити покарання обвинуваченому в межах санкції ч.1 ст.121 КК України у виді позбавлення волі, оскільки таке покарання є достатнім, справедливим і необхідним для його виправлення та для запобігання вчиненню кримінальних правопорушень як ним, так і іншими особами.

Питання речових доказів у справі вирішити відповідно до ст.100 КПК України.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст.100, 124, 370, 373, 374 КПК України, суд-

У Х В А Л И В :

ОСОБА_7 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КК України, та призначити йому покарання - позбавлення волі на строк п`ять років.

Строк відбуття покарання обвинуваченому ОСОБА_7 обчислювати з часу фактичного затримання останнього для відбуття покарання.

Застосовані заходи забезпечення кримінального провадження у виді арешту майна та тимчасових доступів до речей та документів відповідно до ухвал слідчих суддів Івано-Франківського міського суду від 14.09.2023, 19.09.2023, 12.10.2023 до набрання вироком законної сили залишити без змін, після набрання вироком законної сили - скасувати.

Речові докази, які знаходяться у камері схову речових доказів Івано-Франківського РУП ГУНП: згідно постанови від 12.09.2023 сорочку, джинси обвинуваченого, дверний металевий ключ, таблетку до домофону - повернути обвинуваченому ОСОБА_7 ; згідно постанов від 13.10.2023 змиви РБК знищити, жіночі голубі буси, штани, светр та рюкзак повернути потерпілій ОСОБА_4 , ніж знищити.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. Вирок може бути оскаржено шляхом подачі апеляційної скарги до Івано-Франківського апеляційного суду через Івано-Франківський міський суд протягом тридцяти днів з дня його оголошення.

Суддя ОСОБА_11