Справа № 308/6682/23
Закарпатський апеляційний суд
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15.12.2025 м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі суддів: ОСОБА_1 (головуючого), ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , за участю секретаря судових засідань ОСОБА_4 , розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Ужгороді матеріали контрольного провадження 11-кп/4806/648/25, за апеляційною скаргою захисника-адвоката ОСОБА_5 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 на ухвалу Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 26.11.2025.

Цією ухвалою задоволено клопотання прокурора про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою із визначенням застави в розмірі 50 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 151400,00 грн, до 24.01.2026 включно, щодо:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, українця, мешканця: АДРЕСА_1 , неодруженого, непрацюючого, несудимого, обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 357, ч. 1, 2 ст. 361, ч. 4 ст. 185 КК України.

У разі внесення застави, на обвинуваченого ОСОБА_6 , строком до 24.01.2026, покладено обов`язки: прибувати до суду за першою вимогою; не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований, проживає чи перебуває, без дозволу суду; повідомляти суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи; здати на зберігання до Головного управління Державної міграційної служби України в Закарпатській області свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

З матеріалів контрольного провадження вбачається, що у провадженні Ужгородського міськрайонного суду перебуває кримінальне провадження, відомості про яке 21.01.2023 внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань під № 0000177 за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 357, ч. 1, 2 ст. 361, ч. 4 ст. 185 КК України.

Прокурор 26.11.2025 подав клопотання про обрання ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, посилаючись на вагомість доказів обвинувачення останнього у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених 1 ст. 357, ч. 1, 2 ст. 361, ч. 4 ст. 185 КК України, наявні ризики його переховування від суду, незаконного впливу на потерпілих і свідків у цьому кримінальному провадженні, перешкоджанню кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення. Зазначені ризики підтверджуються тим, що ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні більше п`яти епізодів кримінальних правопорушень, один з яких є тяжким злочином, а саме за ч. 4 ст. 185 КК України, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до восьми років. Обвинувачений ОСОБА_6 систематично не з`являвся до суду, до

-2-

нього застосовувалися приводи та в подальшому перебував у розшуку. Крім того, прокурор просив врахувати відсутність в обвинуваченого ОСОБА_6 міцних соціальних зв`язків, він є розлученим, ніде не працює. Підстав для застосування більш м`якого запобіжного заходу не має, а менш суворі запобіжні заходи, такі як особисте зобов`язання або особиста порука не достатні для запобігання вищевказаних ризиків.

Задовольняючи клопотання прокурора про обрання запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_6 у виді тримання під вартою, суд першої інстанції вказав на те, що з огляду на тяжкість ймовірного покарання, конкретні обставини кримінального правопорушення у сукупності із даними про особу обвинуваченого ОСОБА_6 є доведеними ризики, передбачені п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України. При цьому, взявши до уваги те, що обвинувачений систематично не з`являвся в судові засіданні, жодних заяв про відкладення розгляду справи не подавав, завчасно не повідомляв про причини своєї неявки, крім того, перебував у розшуку, суд дійшов висновку про необхідність обрання обвинуваченому ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді тримання під вартою із визначеним розміром застави, оскільки саме такий запобіжний захід є необхідним для забезпечення належної процесуальної поведінки обвинуваченого.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_6 адвокат ОСОБА_5 в апеляційній скарзі просить ухвалу суду від 26.11.2025 про обрання обвинуваченому ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді тримання під вартою із визначенням застави скасувати та обрати до обвинуваченого запобіжний захід у виді домашнього арешту в нічний час доби. Посилається на те, що обвинувачений не має на меті уникати кримінальної відповідальності, оскільки не заперечує хід подій і вказує, що знімав кошти з картки потерпілої з її дозволу в рахунок позики, які зобов`язується повернути. Крім того, ОСОБА_6 зацікавлений у швидкому розгляді справи, тому не намагатиметься переховуватися та сприятиме судовому слідству у з`ясуванні обставин даної справи.

Апеляційна скарга розглядається у відсутності обвинувачого ОСОБА_6 , захисника-адвоката ОСОБА_5 та прокурора, неявка яких, з огляду на положення ч. 4 ст. 422-1 КПК України, не перешкоджає її розгляду. З матеріалів контрольного провадження вбачається, що вказані особи належним чином повідомлені про час та місце розгляду апеляційної скарги і від них не надходили заяви про відкладення розгляду апеляційної скарги на інший день, а сторона захисту також не заявляла клопотань про бажання обвинуваченого брати участь у розгляді апеляційної скарги.

Заслухавши доповідь судді, перевіривши матеріали контрольного провадження та доводи апеляційної скарги, колегія суддів уважає, що апеляційна скарга захисника-адвоката ОСОБА_5 не підлягає задоволенню з таких підстав.

За приписами до ч. 2 ст. 331 КПК України, вирішення питання судом щодо обрання запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 КПК України.

Згідно ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно в разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти, передбаченим статтею 177 цього Кодексу ризикам, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

-3-

Згідно до ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду уважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою статті 177 КПК України.

Ухвалюючи рішення про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою, суд першої інстанції повинен з`ясувати доцільність застосування запобіжного заходу, що у свою чергу повинно відповідати ризикам та обставинам, що передбачені статтями 177 - 178 КПК України, у їх зіставленні з конкретними фактами, встановленими учасниками судового провадження.

На переконання апеляційного суду, суд першої інстанції, вирішуючи клопотання прокурора про обрання щодо обвинуваченого ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді тримання під вартою вказаних вимог кримінального процесуального закону дотримався.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу.

Висновок суду першої інстанції про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо обвинуваченого ОСОБА_6 , колегія суддів уважає належним чином вмотивованим, викладені в судовому рішенні судження такими, що ґрунтуються на вимогах закону та узгоджуються з наявними в матеріалах контрольного провадження доказами та обставинами кримінального провадження.

Відповідно до вимог ст. 178 КПК України при вирішенні питання про застосування запобіжного заходу враховується вагомість наявних доказів про вчинення кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує особі у разі визнання винуватим у кримінальному правопорушенні; вік та стан здоров`я підозрюваного; міцність соціальних зв`язків підозрюваного в місці його постійного проживання, наявність родини та утриманців; наявність постійного місця роботи, навчання; репутацію, майновий стан підозрюваного; наявність судимостей; наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється особа або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється особа.

Крім того, відповідно до вимог ч. 1 ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Суд апеляційної інстанції під час перегляду апеляційної скарги відповідно до вимог ст. 422-1 КПК України не здійснює перевірку правильності пред`явленої підозри та не перевіряє докази, що підтверджують або спростовують винуватість особи.

-4-

На переконання колегії суддів, суд першої інстанції при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо обвинуваченого ОСОБА_6 обґрунтовано взяв до уваги дані про особу обвинуваченого ОСОБА_6 (непрацюючий, неодружений, перебував у розшуку); відсутність обставин, які б перешкоджали триманню обвинуваченого ОСОБА_6 під вартою та необхідність проведення судового розгляду кримінального провадження, у тому числі допит свідків, дослідження доказів тощо.

Тому, апеляційний суд погоджується із висновками суду першої інстанції про доведення прокурором наявності передбачених п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України ризиків переховування обвинуваченого від суду, незаконний вплив на свідків у даному кримінальному провадженні, вчинення іншого кримінальне правопорушення, які на даний час не відпали та не зменшилися.

У розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» № 33977/96 від 26.07.2001 ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Апеляційний суд бере до уваги доводи, які наведені в апеляційній скарзі, проте в даному конкретному випадку приходить до переконання, що ці доводи не переважують вимог суспільного інтересу, який полягає у встановленні істини у кримінальному провадженні, недопущенні перешкоджанню цьому, забезпеченні належної процесуальної поведінки обвинуваченого і виконання процесуальних рішень по кримінальному провадженні.

З огляду на вищенаведене, доводи апеляційної скарги захисника-адвоката ОСОБА_5 про те, що ризики, на які посилається прокурор у клопотанні, не підтверджені жодними доказами, апеляційний суд відхиляє як такі, що не знаходять свого підтвердження та спростовуються наведеними вище судженнями.

Колегія суддів також вважає, що обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо обвинуваченого ОСОБА_6 з урахуванням тяжкості, характеру та конкретних обставин, за яких останній обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, даних про особу обвинуваченого, є необхідним з метою забезпечення дієвості кримінального провадження та належної процесуальної поведінки обвинуваченого, у тому числі й запобігання настанню встановлених ризиків.

Відхиляючи доводи апеляційної скарги, апеляційний суд бере до уваги те, що стороною захисту не надано жодних доказів, які б спростовували встановлені ризики та, відповідно, давали можливість для застосування щодо обвинуваченого ОСОБА_6 більш м`яких запобіжних заходів.

Разом з тим, колегія суддів бере до уваги і те, що доказів, які б підтверджували факт наявності в обвинуваченого таких захворювань, що виключають тримання його під вартою, у тому числі й відповідних висновків компетентних посадових осіб, у ході апеляційного розгляду не встановлено й таких сторонами захисту не надано.

За таких обставин, апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції про необхідність обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_6 виходячи з вимог ст. 177, 178, 183, 199 КПК України, в тому числі і з огляду на правову кваліфікацію інкримінованих йому кримінальних правопорушень, а тому вважає, що зміна запобіжного заходу обвинуваченому на більш м`який, з великою вірогідністю, не зможе запобігти ризикам можливого переховування від суду, незаконного впливу на свідків чи інших учасників кримінального провадження, вчинення інших кримінальних правопорушень, що унеможливить завершення судового розгляду кримінального провадження, та в свою чергу не буде слугувати виконанню завдань кримінального судочинства, передбачених ст. 2 КПК України.

-5-

Крім того, колегія суддів уважає, що постановляючи ухвалу про обрання щодо обвинуваченого ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, суд обґрунтовано взяв до уваги і положення ст. 182, 183 КПК України, тяжкість кримінальних правопорушень, їх специфіку та фактичні обставини кримінального провадження, негативні наслідки для суспільства та держави від кримінальних правопорушень, у вчиненні яких обвинувачується ОСОБА_6 , дані про особу обвинуваченого, його майновий і сімейний стан, і обґрунтовано застосував до ОСОБА_6 розмір застави 50 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, який на переконання апеляційного суду у разі його внесення будуть достатніми для запобігання встановленим у кримінальному провадженні ризикам та забезпечення виконання обвинуваченим своїх процесуальних обов`язків.

Погоджуючись з вказаним висновком, апеляційний суд також враховує практику Європейського суду з прав людини, відповідно до якої розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри, при якому перспектива втрати застави буде достатнім стримуючим засобом, щоб відбити в особи, щодо якої застосовано заставу, бажання будь-яким чином перешкоджати встановленню істини в кримінальному провадженні, і, оцінивши в сукупності тяжкість кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 307 КК України, обставини його вчинення, дані про особу обвинуваченого, його майновий та сімейний стан, наявність передбачених ст. 177 КПК України ризиків, апеляційний суд вважає, що встановлений судом обвинуваченому ОСОБА_6 розмір застави, на даному етапі судового провадження є необхідним і достатнім, у разі його внесення, для забезпечення належної процесуальної поведінки обвинуваченого. Разом з тим, апеляційним судом не встановлено підстав вважати такий розмір застави завідомо непомірним для обвинуваченого, і такий обумовлений також високим ступенем суспільної небезпеки кримінальних правопорушень, у вчиненні яких обвинувачується ОСОБА_6 та наслідками для суспільства від кримінальних правопорушень, зокрема, пов`язаних із крадіжкою, вчиненою в умовах воєнного стану.

На переконання апеляційного суду, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про задоволення клопотання прокурора та обрав обвинуваченому ОСОБА_6 запобіжний захід у виді тримання під вартою з урахуванням положень ч. 1 ст. 197 КПК України, до 24.01.2026 включно з визначеним розміром застави.

Будь-яких інших переконливих доводів, із підтвердженням відповідними доказами, щодо незаконності рішення суду в апеляційній скарзі не наведено.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод при розгляді судом першої інстанції питання щодо обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_6 , які б були безумовною підставою для скасування оскаржуваного рішення, колегією суддів не встановлено.

За таких обставин, апеляційний суд вважає, що ухвала суду про обрання обвинуваченому ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є обґрунтованою, законною, постановлена з дотриманням вимог ст. 177, 178, 183 КПК України, на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені достатніми даними, дослідженим та оціненими судом, а тому апеляційна скарга захисника-адвоката ОСОБА_5 задоволенню не підлягає.

При прийнятті рішення колегія суддів також, враховує вимоги ст. 26 КПК України, зокрема, те, що сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та в спосіб, передбачених цим Кодексом; положення ст. 404 цього Кодексу в частині перегляду судового рішення в межах апеляційної скарги; що стороною захисту не наведено таких обставин і не надано доказів, які б спростовували чи впливали на висновки суду першої інстанції про необхідність застосування обвинуваченому ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, і будь-яких обґрунтованих клопотань із цього приводу не заявлено.

-6-

Керуючись ст. 404, 405, 407, 419, 422-1 КПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу захисника-адвоката ОСОБА_5 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 залишити без задоволення, а ухвалу Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 26.11.2025 щодо ОСОБА_7 , - без змін.

Ухвала апеляційного суду оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді