В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Справа № 348/2779/25

Провадження № 1-кп/348/151/26

06 лютого 2026 року м. Надвірна

Надвірнянський районний суд Івано-Франківської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретар судового засідання ОСОБА_2 ,

за участю: прокурорів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Надвірнянського районного суду кримінальне провадження №0000136, внесене у Єдиний реєстр досудових розслідувань 03.10.2025, про обвинувачення:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Пнів Надвірнянського району Івано-Франківської області, жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, розлученого, з професійно-технічною освітою, який проходить військову службу за призовом під час мобілізації на посаді старшого стрільця-оператора 2 стрілецького відділення 3 стрілецького взводу 11 стрілецької роти НОМЕР_1 батальйону Територіальної оборони військової частини НОМЕР_2 , у військовому званні старший солдат, на утриманні має двох неповнолітніх дітей, депутатом не обирався, раніше не судимого,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 358, ч. 4 ст. 358 Кримінального кодексу України (далі КК України),

в с т а н о в и в:

Обвинувачений ОСОБА_5 вчинив кримінальні правопорушення передбачені ч. 3 ст. 358, ч. 4 ст. 358 КК України, тобто, підроблення посвідчення з метою використання його підроблювачем, вчинене за попередньою змовою групою осіб, та використання завідомо підробленого документа.

Кримінальні правопорушення, передбачені ч. 3 ст. 358, ч. 4 ст. 358 КК України, ним вчинено за таких обставин.

Відповідно до Указу Президента України від 24.02.2022 №69/2022 «Про загальну мобілізацію» ОСОБА_5 01.06.2023 призваний ІНФОРМАЦІЯ_2 на військову службу за призовом під час мобілізації до лав Збройних Сил України.

Надалі, наказом командира військової частини НОМЕР_3 від 01.07.2023 №188 солдата ОСОБА_5 зараховано до списків особового складу, на всі види забезпечення даної військової частини та призначено на посаду курсанта.

Наказом командира військової частини НОМЕР_4 від 10.08.2023 №222 солдата ОСОБА_5 зараховано до списків особового складу, на всі види забезпечення даної військової частини та призначено на посаду стрільця.

В подальшому, наказом командира військової частини НОМЕР_2 від 31.07.2025 №222 старшого солдата ОСОБА_5 зараховано до списків особового складу, на всі види забезпечення даної військової частини та призначено на посаду старшого стрільця-оператора 2 стрілецького відділення 3 стрілецького взводу 11 стрілецької роти НОМЕР_1 батальйону Територіальної оборони на підставі переоформування військової частини НОМЕР_4 .

Відповідно до ст. 65 Конституції України захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності, шанування її державних символів є обов`язком громадян України.

Проходячи військову службу у вищевказаній військовій частині, старший солдат ОСОБА_5 відповідно до вимог ст. 9, 11, 16, 49 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. 1, 4 Дисциплінарного статуту Збройних сил України повинен був свято і беззаперечно дотримуватися Конституції України і Законів України, Військової присяги, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, дорожити честю і гідністю військовослужбовця, берегти військову честь і поважати гідність інших людей, не допускати негідних вчинків, виконувати свої службові обов`язки, які визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою, та дотримуватися вимог статутів Збройних Сил України.

Згідно п. 1, 3 ч. 3 ст. 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» військовослужбовці вважаються такими, що виконують обов`язок військової служби на території військової частини або в іншому місці роботи (занять) протягом робочого (навчального) часу, включаючи перерви, встановлені розпорядком (розкладом занять) чи поза військовою частиною, якщо перебування там відповідає обов`язкам військовослужбовця або його направлено туди за наказом відповідного командира (начальника).

Згідно Указу Президента України №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», воєнний стан в Україні запроваджено із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб та в подальшому продовжено по теперішній час. Таке рішення було ухвалено у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України та на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану».

Згідно ст. 1 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню, військовим адміністраціям та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози, відсічі збройної агресії та забезпечення національної безпеки, усунення загрози небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.

Про введення в дію воєнного стану старшому солдату ОСОБА_5 достеменно було відомо, оскільки Указ Президента України №64/2022 оголошено за допомогою засобів масової інформації та доведено до населення країни та останній був призваний на військову службу саме по мобілізації.

У свою чергу старший солдат ОСОБА_5 , будучи обізнаним із вище зазначеними вимогами законодавства, у тому числі в умовах воєнного стану, діючи умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, проходячи військову службу за призовом під час мобілізації, достовірно знаючи, що для отримання посвідчення водія у відповідності до вимог чинного законодавства необхідно пройти підготовку водіїв та скласти теоретичний і практичний іспити, діючи всупереч встановленому порядку на початку 2025 року (точну дату та час слідством не встановлено) вирішив придбати підроблене посвідчення водія з метою отримання можливості керувати транспортними засобами.

Реалізуючи свій злочинний намір, старший солдат ОСОБА_5 в порушення вимог п. 16 постанови Кабінету Міністрів України № 340 від 08.05.1993 «Про затвердження положення про порядок видачі посвідчення водія та допуск громадян до керування транспортним засобом», згідно якого посвідчення водія на право керування транспортним засобом однієї з категорій видається особі, яка пройшла медичний огляд у порядку, встановленому МОЗ, а також підготовку або перепідготовку відповідно до встановлених планів і програм та склала теоретичний і практичний іспити в сервісному центрі МВС, на початку 2025 року (точну дату та час слідством не встановлено), віднайшов у мережі-інтернет «Фейсбук» оголошення про виготовлення посвідчення водія, надалі ввійшовши в злочинну змову із невстановленою досудовим розслідуванням особою, умисно, усвідомлюючи протиправність своїх дій, узгодив виготовлення підробленого водійського посвідчення на право керування транспортними засобами категорій «В», «С» та «С1» на своє ім`я. В подальшому перебуваючи у м. Надвірна, а саме у приміщенні ТОВ «Нова Пошта», отримав вищевказане посвідчення водія, за яке оплатив кошти в сумі 27 000 грн як плату за виготовлення вказаного посвідчення.

В подальшому 02.10.2025 близько 15 год. 30 хв. інспектором СРПП Надвірнянського РВП ГУНП в області ОСОБА_6 під час виконання службових обов`язків було зупинено за порушення правил дорожнього руху у с. Лоєва по вул. Грушевського Надвірнянського району Івано-Франківської області, автомобіль марки «Ніссан», реєстраційний номер НОМЕР_5 , під керуванням водія старшого солдата ОСОБА_5 .

В ході перевірки документів ОСОБА_5 , достовірно знаючи, що він не проходив курси підготовки водіїв, теоретичний і практичний іспити в сервісному центрі МВС не складав та посвідчення водія у встановлений законом спосіб йому не видавалось, діючи умисно, усвідомлюючи суспільно-небезпечний і протиправний характер своїх дій, передбачаючи їх шкідливі наслідки та свідомо бажаючи їх настання, пред`явив інспектору СРПП Надвірнянського РВП ГУНП в області ОСОБА_6 завідомо підроблений документ - посвідчення водія серії НОМЕР_6 від 13.02.2025 категорії «В», «С» та «С1» на його ім`я,

Обвинувачений ОСОБА_5 у судовому засіданні повністю та безумовно визнав себе винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч. 3 ст. 358 КК України, ч. 4 ст. 358 КК України, надав покази аналогічні обставинам, викладеним в обвинувальному акті. Зокрема, пояснив, що в січні-лютому 2025 року, перебуваючи в м. Гуляйполе, гортав сторінку в соціальній мережі Facebook та побачив оголошення про виготовлення посвідчення водія. Через месенджер зв`язався з особами, що розмістили оголошення, та вони запитали які саме категорії його цікавлять, на що він вказав три категорії водійських прав та на їх пропозицію скинув власні фотокартки, зразок підпису, копію паспорта та довідки про присвоєння РНОКПП, а також десь через 14 днів - адресу відділення «Нової Пошти», на яку необхідно надіслати вже виготовлене водійське посвідчення. Пізніше у відділенні «Нової Пошти» в м. Надвірна він отримав водійське посвідчення, сплативши 27 000 гривень. При цьому, він усвідомлював, що водійські права незаконні. В подальшому в жовтні 2025 року він, керуючи автомобілем, віз свого товариша додому та в с. Лоєва Надвірнянського району був зупинений працівниками поліції за порушення правил дорожнього руху і пред`явив вищевказане посвідчення водія, сподіваючись що поліцейські не звернуть увагу, що воно незаконне. Крім того підтвердив, що навчання для отримання посвідчення водія не проходив, теоретичний та практичний іспити не складав, хоча знав про необхідність такого.

Щиро розкаюється у вчиненому. Просив суд його суворо не карати, ствердив, що зробив для себе правильні висновки. Запевнив суд, що подібного більше не вчинятиме.

Показання обвинуваченого є послідовними, логічними та такими, що не викликають у суду сумніву щодо правильності розуміння обвинуваченим змісту обставин кримінального правопорушення, добровільності та істинності його позиції.

Враховуючи, що обвинувачений в повному обсязі визнав свою вину у вчиненні інкримінованих йому органом досудового розслідування кримінальних правопорушень при обставинах, викладених в обвинувальному акті, учасники судового розгляду не оспорювали фактичні обставини справи, вислухавши думку учасників судового провадження, які не заперечували проти розгляду кримінального провадження в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України, суд визнав недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються.

При цьому, суд роз`яснив учасникам справи положення ч. 3 ст. 349 КПК України про те, що в такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити фактичні обставини справи в апеляційному порядку.

Суд також пересвідчився в добровільності позиції обвинуваченого та не знайшов підстави вважати, що останній себе оговорює або в інший спосіб викривлює визнані ним у судовому засіданні обставини, чи визнає їх під примусом.

Це узгоджується з вимогами п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, розділу ІІІ Рекомендації № 6 R (87) 18 Комітету міністрів Ради Європи «Відносно спрощеного кримінального правосуддя» та практики Європейського Суду з прав людини щодо їх застосування, згідно з якими суд повинен забезпечити належну реалізацію права на справедливий суд під час розгляду кримінальних проваджень шляхом спрощеного і скороченого розгляду.

Ураховуючи викладене, суд, допитавши обвинуваченого, дослідивши матеріали кримінального провадження, що характеризують особу обвинуваченого, дійшов висновку про доведеність винуватості ОСОБА_5 поза розумним сумнівом у вчиненні інкримінованих кримінальних правопорушеннях, передбачених ч. 3 ст. 358 та ч. 4 ст. 358 КК України, і його дії вірно кваліфіковано за вказаними нормами КК України.

Обставиною, що відповідно до ст. 66 КК України пом`якшує покарання ОСОБА_5 є щире каяття.

Формою прояву щирого каяття є повне визнання особою своєї вини та правдива розповідь про всі відомі їй обставини вчиненого злочину. Якщо особа приховує суттєві обставини вчиненого злочину, що значно ускладнює його розкриття, визнає свою вину лише частково для того, щоб уникнути справедливого покарання, її каяття не можна визнати щирим, справжнім. Отже, щире каяття повинно ґрунтуватися на належній критичній оцінці особою своєї протиправної поведінки, її осуді, бажанні виправити ситуацію, яка склалась, та нести кримінальну відповідальність за вчинене, а також зазначена обставина має знайти своє відображення в матеріалах кримінального провадження. Зважаючи на вказане, в діях ОСОБА_5 проявилося щире каяття.

Обставин, які обтяжують покарання, судом не встановлено.

Призначаючи обвинуваченому покарання, суд дотримується вимог кримінального закону, зокрема ст. 65 КК України, та принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, відповідно до яких слід враховувати ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, дані про особу винного та обставину, що пом`якшує покарання, і відсутність обставин, що обтяжують покарання.

Водночас, згідно ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень.

У рішенні «Бемер проти Німеччини» від 03 жовтня 2002 року Європейський суд з прав людини зазначає, що кримінальний суд має враховувати особу засудженого, його стаж злочинної діяльності, обставини скоєного ним злочину, його поведінку після злочину, умови його життя та наслідки, яких можна очікувати в зв`язку з відстрочкою.

Обираючи вид та строк покарання ОСОБА_5 суд враховує думку учасників судового провадження, характер та ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, наслідки вчинених кримінальних правопорушень, особу винного та обставину, що пом`якшує покарання, відсутність обставин, що обтяжують покарання.

Вчинені обвинуваченим ОСОБА_5 кримінальні правопорушення, передбачені ч. 3 ст. 358 та ч. 4 ст. 358 КК України, згідно ст. 12 КК України класифікуються як нетяжкий злочин та кримінальний проступок відповідно.

Вивченням особи обвинуваченого встановлено, що обвинувачений раніше не судимий, під спостереженням лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебував, по місцю служби та проживання характеризується позитивно, розлучений, з професійно-технічною освітою, є військовослужбовцем та особою молодого віку,на утриманні має двох неповнолітніх дітей, нагороджений відзнакою міністра оборони України «Залізний Хрест», а також отримав «Подяку» від 78 ОБТРО, винуватість у вчиненні кримінальних правопорушень визнав, у вчиненому щиро розкаявся.

У досудовій доповіді з урахуванням інформації, що характеризує обвинуваченого, умов життєдіяльності, відносини у суспільстві, результати оцінки ризику вчинення ним повторного правопорушення, а також його імовірної небезпеки для суспільства, викладено висновок про можливість виправлення ОСОБА_5 без ізоляції від суспільства.

Отже, обвинуваченому слід призначити покарання в межах санкції за ч. 3 ст. 358 КК України у виді позбавлення волі, за ч. 4 ст. 358 КК України у виді штрафу, та на підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, слід призначити ОСОБА_5 остаточне покарання у виді позбавлення волі.

При цьому, зважаючи на тяжкість кримінальних правопорушень та особу винного, який щиро розкаявся у вчиненому, зробив для себе правильні висновки та запевнив суд, що подібного більше не вчинятиме, відсутність у ОСОБА_5 судимостей, що він є військовослужбовцем, нагороджений, виправлення обвинуваченого можливе без реального відбуття призначеного йому покарання, однак в умовах здійснення контролю за його поведінкою в період строку звільнення від покарання з покладенням обов`язків, передбачених ст. 75, 76 КК України.

Перелічені обставини дійсно можуть бути підставою для застосування інституту звільнення від покарання з випробуванням, оскільки ще не втрачена можливість соціальної реабілітації та виправлення обвинуваченого без ізоляції від суспільства, що також підтверджується його поведінкою після вчинення кримінальних правопорушень, його критичним ставленням до скоєного, усвідомлення своєї провини і засудження своєї протиправної поведінки, що свідчить про дійсне прагнення стати на шлях виправлення і перевиховання.

Щодо тривалості іспитового строку, то суд зауважує, що іспитовий строк містить у собі погрозу реального виконання покарання, якщо засуджений не буде виконувати умови випробування, і можливість остаточного звільнення від відбування покарання і погашення судимості, якщо особа виконає покладені на неї обов`язки. Встановлення іспитового строку полягає і в тому, що за засудженою особою здійснюється контроль з боку органів виконання покарання. Крім того, іспитовий строк дисциплінує засуджену особу, привчає її до додержання законів, нагадує їй, що вона не виправдана, а проходить випробування, від результату якого залежить її подальша доля звільнення від відбування призначеної основної міри покарання або реальне її відбування.

Встановлення в цьому випадку судом іспитового строку 1 (один) рік є виправданим з врахуванням особи обвинуваченого і достатнім для того щоб засуджений довів своє виправлення без реального відбування основного покарання.

Станом на час ухвалення вироку забіжний захід щодо обвинуваченого не застосовувався. Відповідних клопотань до суду не надходило.

Витрати на проведення експертизи № СЕ-19/109-25/14445-ДД від 10.10.2025 становлять 5 348,40 грн, які слід стягнути з обвинуваченого.

Речовий доказ: посвідчення водія серії НОМЕР_6 категорії «В», «С», «С1», видане 13.02.2025 на ім`я ОСОБА_5 , яке знаходиться в матеріалах кримінального провадження, слід залишити в матеріалах кримінального провадження (постанова Верховного Суду від 06 жовтня 2025 року у справі № 462/1067/25, провадження № 51-2189км 25).

Арешт, накладений ухвалою слідчого судді Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 06.10.2025 на посвідчення водія серії НОМЕР_6 від 13.02.2025, видане на ім`я ОСОБА_5 , слід скасувати.

Керуючись ст. 7, 100, 124, 128, 349, 368-370, 373, 374, 376, 392-395, 615 КПК України,

у х в а л и в:

ОСОБА_5 визнати винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 358 КК України та ч. 4 ст. 358 КК України, і призначити йому покарання:

- за ч. 3 ст. 358 КК України у виді позбавлення волі на строк 1 (один) рік.

- за ч. 4 ст. 358 КК України у виді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначити остаточне покарання ОСОБА_5 у виді позбавлення волі на строк 1 (один) рік.

На підставі ст. 75 КК України обвинуваченого ОСОБА_5 від відбування призначеного покарання у виді позбавлення волі звільнити з випробуванням, якщо він протягом 1 (одного) року іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього обов`язки.

На підставі п. 1, 2 ч. 1, п. 2 ч. 3 ст. 76 КК України зобов`язати обвинуваченого ОСОБА_5 періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи, не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Стягнути з ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 , на користь держави витрати на проведення експертизи № СЕ-19/109-25/14445-ДД від 10.10.2025 в розмірі 5 348,40 (п`ять тисяч триста сорок вісім грн 40 коп.) грн.

Речовий доказ - посвідчення водія серії НОМЕР_6 категорії «В», «С», «С1», видане 13.02.2025 на ім`я ОСОБА_5 , яке знаходиться в матеріалах кримінального провадження, залишити в матеріалах кримінального провадження.

Скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 06.10.2025 у справі № 348/2510/25 на посвідчення водія серії НОМЕР_6 , видане 13.02.2025 на ім`я ОСОБА_5 .

На вирок може бути подана апеляційна скарга з підстав передбачених ст. 394 КПК України, протягом тридцяти днів з дня проголошення до Івано-Франківського апеляційного суду через Надвірнянський районний суд Івано-Франківської області.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Обвинувачений має право на ознайомлення з журналом судового засідання та подання на нього письмових зауважень.

Учасники судового провадження протягом строку апеляційного оскарження мають право заявити клопотання про ознайомлення з матеріалами кримінального провадження.

Копія вироку негайно після судового засідання вручається обвинуваченому та прокурору.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Суддя ОСОБА_1