Справа № 991/8743/25
Провадження 1-кп/991/106/25
ВИЩИЙ АНТИКОРУПЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 листопада 2025 року м. Київ

Вищий антикорупційний суд колегією суддів у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 ,

ОСОБА_3 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

його захисника ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_8 ,

його захисника ОСОБА_9 ,

обвинуваченого ОСОБА_10 ,

його захисника ОСОБА_11 ,

обвинуваченого ОСОБА_12 ,

його захисника ОСОБА_13 ,

обвинуваченого ОСОБА_14 ,

його захисника ОСОБА_15 ,

представника потерпілого (Міністерства оборони України) ОСОБА_16 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в місті Києві клопотання прокурора Офісу Генерального прокурора ОСОБА_5 про продовження строку дії обов`язків, покладених на обвинуваченого ОСОБА_10 , у межах кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000674 від 20.04.2023, за обвинуваченням:

ОСОБА_6 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у с. Нижній Одес Ухтинського району Республіки Комі, російської федерації, громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.191 КК України,

ОСОБА_8 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_2 в м. Запоріжжя, громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.191 КК України,

ОСОБА_10 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_3 в м. Сміла Черкаської області, громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_3 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 191 КК України,

ОСОБА_12 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_4 в с. Сульському Білопілького району Сумської області, громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_4 ,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.5 ст.27, ч.5 ст.191 КК України,

ОСОБА_14 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_5 в м. Києві, громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_5 ,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.5 ст.27, ч.5 ст.191 КК України,

ВСТАНОВИВ:

І. Історія провадження

26 серпня 2025 року до Вищого антикорупційного суду надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0000674 від 20 квітня 2023 року за обвинуваченням ОСОБА_6 , ОСОБА_8 , ОСОБА_10 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.191 КК України, та ОСОБА_12 , ОСОБА_14 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.5 ст.27, ч.5 ст.191 КК України.

Відповідно до протоколу передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 26 серпня 2025 року для розгляду вказаного кримінального провадження визначено суддю Вищого антикорупційного суду ОСОБА_17 .

Ухвалою Вищого антикорупційного суду від 03 вересня 2025 у справі №991/1307/25 (провадження 1-кп/12/25) відмовлено в об`єднанні цього кримінального провадження №0000674 від 20.04.2023 з матеріалами кримінального провадження №0000068 від 05.09.2019.

Кримінальне провадження №0000674 від 20 квітня 2023 року (справа №991/8743/25 (провадження №1-кп/991/106/25) передано до відділу забезпечення функціонування автоматизованої системи та електронного суду Управління документообігу та організаційного забезпечення Вищого антикорупційного суду для виконання вимог ст.35 КПК України.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 03 вересня 2025 року для розгляду вказаного кримінального провадження визначено суддю Вищого антикорупційного суду ОСОБА_1 .

Ухвалою судді від 05 вересня 2025 року у цьому кримінальному провадженні призначено підготовче судове засідання на 17 вересня 2025 року.

Ухвалами суду від 17 вересня 2025 року продовжено на два місяці строк дії обов`язків, покладених на обвинуваченого ОСОБА_14 , до 17 листопада 2025 року включно, та постановлено підготовче судове засідання у даному кримінальному провадженні проводити колегіально судом у складі трьох суддів.

Відповідно до протоколу автоматизованого визначення складу колегії суддів від 17 вересня 2025 року для розгляду вказаного кримінального провадження визначено колегію суддів у складі: головуючого судді (судді-доповідача) ОСОБА_1 , суддів ОСОБА_18 та ОСОБА_3 .

Ухвалою колегії суддів від 19 вересня 2025 року заяву судді Вищого антикорупційного суду ОСОБА_18 про самовідвід задоволено. Відведено суддю Вищого антикорупційного суду ОСОБА_18 від розгляду даного кримінального провадження, матеріали справи передано до відділу забезпечення функціонування автоматизованої системи та електронного суду Управління документообігу та організаційного забезпечення Вищого антикорупційного суду для заміни відведеної судді із складу суду.

Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 19 вересня 2025 року для розгляду вказаного кримінального провадження визначено колегію суддів у складі: головуючого судді (судді-доповідача) ОСОБА_1 , суддів ОСОБА_2 та ОСОБА_3 .

Ухвалою суду від 30 вересня 2025 продовжено на два місяці строк дії обов`язків, покладених на обвинуваченого ОСОБА_10 , до 30 листопада 2025 року включно.

11 листопада 2025 року до суду надійшло клопотання прокурора Офісу Генерального прокурора ОСОБА_5 про продовження дії процесуальних обов`язків, передбачених ч.5 ст.194 КПК України, покладених на обвинуваченого ОСОБА_10

13 листопада 2025 року до суду надійшли заперечення захисника обвинуваченого ОСОБА_10 адвоката ОСОБА_11 на клопотання прокурора про продовження дії обов`язків, передбачених ч.5 ст.194 КПК України.

ІІ. Щодо заходів забезпечення кримінального провадження

2.1. Обґрунтування заявленого прокурором клопотання

В обґрунтування поданого клопотання прокурор зазначив, що ухвалою слідчого судді ВАКС від 30 грудня 2024 року застосований до ОСОБА_10 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою змінено на заставу у розмірі 2 500 000,00 грн із покладенням обов`язків: прибувати до слідчого, прокурора, слідчого судді за першою вимогою; не відлучатись із міста Києва та Київської області без дозволу слідчого, прокурора або суду; повідомляти слідчого, прокурора або суд про зміну свого місця проживання та/або роботи; здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну; носити електронний засіб контролю. Вказані обов`язки в подальшому продовжувались, останній раз ухвалою ВАКС до 30 листопада 2025 року.

Відтак на теперішній час існує необхідність продовження строку дії покладених на ОСОБА_10 процесуальних обов`язків з урахуванням існування наявних ризиків, які дають підстави вважати можливим переховування останнього від суду, здійснення ним незаконного впливу на свідків.

Ризик переховування від суду (п.1 ч.1 ст. 177 КПК України) прокурор обґрунтовує тяжкістю інкримінованого ОСОБА_10 злочину, вчиненого в складі організованої групи, невідворотністю покарання у вигляді позбавленні волі у разі визнання його винуватим, а також можливість переховування від суду на території, яка тимчасово не підконтрольна владі України, враховуючи те, що ОСОБА_10 раніше неодноразово виїздив за кордон, не має для цього жодних перешкод. Також просив врахувати сталість організованої групи і зв`язки її членів в кримінальному середовищі, обвинувачений може вжити заходів конспірації з метою уникнення від кримінальної відповідальності.

Ризик незаконного впливу ОСОБА_10 на свідків (п.3 ч.1 ст. 177 КПК України) з метою уникнення кримінальної відповідальності для себе, своїх спільників прокурор обґрунтовує тим, що обвинувачений може вчинити дії, спрямовані на примушення до зміни наданих раніше свідчень допитаними особами. Оскільки, враховуючи встановлену КПК України процедуру отримання показань від осіб, які є свідками у кримінальному провадженні, а саме: спочатку на стадії досудового розслідування, а після направлення обвинувального акту до суду на стадії судового розгляду - усно шляхом допиту особи в судовому засіданні, ризик впливу на цих осіб існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів а й продовжує існувати на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від них та дослідження їх судом.

2.2. Позиції учасників щодо клопотання прокурора про продовження дії процесуальних обов`язків, передбачених ч.5 ст.194 КПК України, покладених на ОСОБА_10 .

У підготовчому судовому засіданні прокурор заявлене клопотання підтримав з наведених у ньому підстав. Послався на обґрунтованість повідомленої підозри ОСОБА_10 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст. 191 КК України, а також на існування ризиків, передбачених ст.177 КПК України, які на даний час не зменшились.

Зазначив, що на теперішній час існує необхідність у продовженні обов`язків, покладених на обвинуваченого ОСОБА_10 , оскільки ризики, зазначені в клопотанні, не перестали існувати. На думку прокурора, продовження строку дії покладених на обвинуваченого ОСОБА_10 обов`язків забезпечить досягнення мети запобіжного заходу та запобігання вказаним ризикам.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_10 адвокат ОСОБА_11 у підготовчому судовому засіданні підтримав раніше подані письмові заперечення щодо клопотання прокурора про продовження строку дії покладених на ОСОБА_10 обов`язків та додатково зазначив, що на його підзахисного покладеного великий обсяг обов`язків, які він сумлінно виконує. Ризики, про які прокурор зазначає в клопотанні, наразі не існують, та будь яке застосування обмежуючих заходів щодо ОСОБА_10 нічим не підтверджується. Ризик переховування від суду прокурор обґрунтовує тяжкістю покарання, у разі доведення винуватості ОСОБА_10 , та вчинення злочину організованою групою, що саме по собі не може свідчити про намір обвинуваченого переховуватись від суду. ОСОБА_10 має бездоганну процесуальну поведінку, жодного разу не порушував покладені на нього обов`язки, за кордоном був останній раз в липні 2023 року, тобто до вручення йому повідомлення про підозру у вчиненні злочину. Обов`язок не відлучатися із м. Києва та Київської області прокурор взагалі нічим не обґрунтовує. Наголосив, що наразі ведуться переговори щодо погашення дебіторської заборгованості перед МОУ. Існує об`єктивна необхідність виїзду ОСОБА_10 за кордон для здійснення належних поставок на користь МОУ, з метою погашення існуючого у зв`язку із неналежним виконанням постачальників ТОВ «Львівський Арсенал» своїх обов`язків боргу. Разом з цим пояснив, що матір його підзахисного, 1935 року народження, перебуває на утриманні ОСОБА_10 та потребує його постійного стороннього догляду, що також свідчить про сталість сімейних зв`язків. Щодо незаконного впливу на свідків зазначив, що на ОСОБА_10 не покладено обов`язок утримуватися від спілкування зі свідками, підозрюваними, обвинуваченими у даному кримінальному провадженні, а те, що прокурор не просить покласти такий обов`язок, свідчить про те, що такий ризик відсутній.

Обвинувачений ОСОБА_10 підтримав позицію свого захисника.

Представник потерпілого ОСОБА_16 у вирішенні клопотання прокурора покладався на розсуд суду.

Інші учасники кримінального провадження у вирішенні клопотання прокурора також поклалися на розсуд суду.

2.3. Обставини, встановлені судом

Дослідивши ухвали слідчих суддів, подані прокурором, судом встановлено, що ухвалою слідчого судді ВАКС від 30 грудня 2024 року у справі №991/14167/24 змінено запобіжний захід щодо підозрюваного ОСОБА_10 у вигляді тримання під вартою на заставу у розмірі 2 500 000,00 грн. Зобов`язано ОСОБА_10 прибувати до слідчого, прокурора та слідчого судді за першою вимогою; не відлучатись за межі Києва та Київської області без дозволу слідчого, прокурора або суду; повідомляти слідчого, прокурора або суд про зміну свого місця проживання та/або роботи; здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну; носити електронний засіб контролю. Строк дії обов`язків, покладених на підозрюваного ОСОБА_10 визначено до 30 лютого 2025 року включно.

Ухвалою слідчого судді ВАКС від 12 серпня 2025 року у справі №991/8101/25 продовжено на два місяці строк дії обов`язків, покладених на підозрюваного ОСОБА_10 до 12 жовтня 2025 року включно, але в межах строку досудового розслідування, а саме: прибувати до слідчого, прокурора та слідчого судді за першою вимогою; не відлучатись за межі Києва та Київської області без дозволу слідчого, прокурора або суду; повідомляти слідчого, прокурора або суд про зміну свого місця проживання та/або роботи; здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Ухвалою суду від 30 вересня 2025 продовжено на два місяці строк дії обов`язків, покладених на обвинуваченого ОСОБА_10 , до 30 листопада 2025 року включно.

2.4. Оцінка судом доводів прокурора

Згідно ч.3 ст.315 КПК України під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити, продовжити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого. При розгляді таких клопотань суд додержується правил, передбачених розділом II цього Кодексу.

Розділ II КПК України визначає, що з метою досягнення дієвості кримінального провадження застосовуються заходи його забезпечення, до яких, зокрема, віднесені запобіжні заходи (п.9 ч.2 ст.131 КПК України).

Оцінюючи доводи прокурора, зазначені у поданому клопотанні, суд керується загальними приписами, якими врегульовано застосування запобіжних заходів, з урахуванням особливостей, визначених ч.7 ст.194 КПК України, відповідно до яких обов`язки, передбачені частинами 5 та 6 цієї статті, можуть бути покладені на обвинуваченого на строк не більше двох місяців. У разі необхідності цей строк може бути продовжений за клопотанням прокурора в порядку, передбаченому ст.199 цього Кодексу.

Метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання ризикам, передбаченим ч.1 ст.177 КПК України.

Відповідно до ч.1, 5 ст.194 КПК України, якщо під час розгляду клопотання про обрання запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, прокурор доведе наявність всіх обставин, передбачених ч.1 цієї статті (наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст.177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні), суд застосовує відповідний запобіжний захід, зобов`язує підозрюваного, обвинуваченого прибувати за кожною вимогою до суду або до іншого визначеного органу державної влади, а також виконувати один або кілька обов`язків, визначених положеннями цієї статті, необхідність покладення яких була доведена прокурором.

Враховуючи положення ч.3, 4, 5 ст.199 КПК України, а також стадію кримінального провадження, суд зобов`язаний розглянути клопотання про продовження строку дії покладених на обвинуваченого обов`язків до закінчення строку дії попередньої ухвали згідно з правилами, передбаченими для розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу, та встановити, чи існують обставини, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явились нові ризики, які виправдовують покладення на особу певних обов`язків.

Водночас, в силу положень ч.2 ст.42 КПК України, ОСОБА_10 наразі перебуває у статусі обвинуваченого, тому судом не надається оцінка наявності обґрунтованої підозри у вчиненні ним кримінального правопорушення.

В обґрунтування поданого клопотання прокурор посилається на те, що на теперішній час продовжують існувати такі ризики, що визначені у ч.1 ст.177 КПК України: ризик переховуватися від суду; незаконно впливати на свідків у цьому кримінальному провадженні.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі «Клішин проти України» наявність кожного ризику повинна носити не абстрактний, а конкретний характер та доводитися відповідними доказами.

Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь можливості, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати досудовому розслідуванню та судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству. Суд, оцінюючи вірогідність такої поведінки обвинуваченого, для констатації існування ризику має дійти обґрунтованого висновку про високу ступінь ймовірності позапроцесуальних дій зазначеної особи.

2.4.1. Ризик переховування обвинуваченого від суду

В обґрунтування наявності ризику переховування обвинуваченого ОСОБА_10 від суду прокурор послався на тяжкість інкримінованого ОСОБА_10 злочину, вчиненого в складі організованої групи, невідворотність покарання у вигляді позбавленні волі у разі визнання його винуватим а також можливість переховуватись від суду на території, яка тимчасово не підконтрольна владі України, враховуючи те, що ОСОБА_10 раніше неодноразово виїздив за кордон. Також через сталість організованої групи і зв`язки її членів в кримінальному середовищі, можливість ОСОБА_10 вжити заходів конспірації з метою уникнення від кримінальної відповідальності.

Щодо вказаного ризику суд зазначає таке.

Так, ОСОБА_10 обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч. 5 ст. 191 КК України, який відповідно до класифікації злочинів за ступенем тяжкості, закріпленої у ст.12 КК України, належить до особливо тяжкого злочину, за яке передбачене покарання у виді позбавлення волі від семи до дванадцяти років з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років та з конфіскацією майна. Також суд враховує, що з огляду на положення ст.45 КК України цей злочин належить до категорії корупційних, що виключає можливість звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності, звільнення від відбування покарання з випробуванням відповідно до ст.75 КК України, а також призначення більш м`якого покарання, ніж передбачено законом, відповідно до ст.69 КК України.

Отже, існування ризику переховування підтверджується ймовірністю для обвинуваченого бути засудженим на тривалий строк з примусовим відчуженням всього належного йому майна.

Поряд з цим, Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях вказує, що небезпеку переховування від правосуддя не можна констатувати, виходячи виключно з суворості можливого покарання; її треба визначати з врахуванням низки інших факторів, які можуть або підтвердити наявність небезпеки переховування від правосуддя, або зробити її настільки незначною, що вона не може слугувати виправданням для тримання під вартою (п.33 рішення у справі «W v.Switzerland», заява № 14379/88, 26.01.1993).

З цього слідує, що саме по собі обвинувачення у вчиненні особливо тяжкого злочину не є беззаперечним свідченням того, що в обвинуваченого існує бажання переховуватись від суду, а тому така обставина має значення лише у випадку встановлення інших релевантних факторів.

Також варто враховувати, що Указом Президента України №64/2022 від 24.02.2022, затвердженого Законом №2102-IX від 24.02.2022, у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України з 05 год 30 хв 24.02.2022 в Україні введено воєнний стан, який відповідними Указами Президента України продовжено, та він діє дотепер.

Водночас, попри існуючі наразі обмеження щодо перетину державного кордону чоловіками призовного віку, суд не виключає можливість здійснювати перетин кордону навіть в умовах воєнного стану, у тому числі й незаконно та через неконтрольовані ділянки державного кордону.

Ураховуючи, що кримінальне провадження не є статичним, що обумовлює можливість непрогнозованої зміни поведінки обвинуваченого, співставлення можливих негативних для обвинуваченого наслідків переховування у вигляді можливого ув`язнення у майбутньому, із можливим засудженням до покарання у виді позбавлення волі у перспективі, робить цей ризик достатньо високим.

Зазначені обставини, на думку суду, дають підстави вважати обґрунтованою позицію прокурора про те, що тяжкість злочину, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_10 , та наведені вище особливості закону про кримінальну відповідальність, є вагомим доводом, що підтверджує існування ризику переховування обвинуваченого від суду.

2.4.2. Ризик незаконного впливу на свідків

Оцінюючи можливість впливу на свідків суд виходить із передбаченої кримінальним процесуальним законом процедури отримання свідчень від осіб, які є свідками у кримінальному провадженні, а саме на стадії досудового розслідування показання отримуються шляхом допиту слідчим чи прокурором, а після направлення обвинувального акта до суду на стадії судового розгляду - усно шляхом допиту особи в судовому засіданні (ч. 1, 2 ст.23, ст.224 КПК України). Суд може обґрунтовувати свої висновки лише на свідченнях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому ст.225 КПК України, тобто допитаних на стадії досудового розслідування слідчим суддею. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них (ч. 4 ст. 95 КПК України).

За таких обставин ризик впливу на свідків існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при збиранні доказів, а й на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом свідчень від свідків та дослідження їх судом.

Разом із цим, ознайомившись з матеріалами кримінального провадження, а отже і з протоколами допитів встановлених досудовим розслідуванням свідків, обвинувачений ОСОБА_10 знає як їх персональні дані, так і зміст наданих ними показань на стадії досудового розслідування.

Отже, вказане дає підстави обґрунтовано припускати ймовірність незаконного впливу зі сторони ОСОБА_10 на свідків з метою зміни чи відмови від раніше наданих ними показань.

2.5. Оцінка доводів сторони захисту

Не є обґрунтованими доводи захисника обвинуваченого ОСОБА_10 адвоката ОСОБА_11 щодо відмови у продовженні строку дії покладених на обвинуваченого обов`язків у зв`язку із сумлінним виконанням обвинуваченим ОСОБА_10 своїх процесуальних обов`язків, оскільки їх виконання свідчить про дієвість застосованого до обвинуваченого запобіжного заходу та не є підставою для пом`якшення обов`язків, встановлених ухвалою слідчого судді.

Суд відхиляє доводи захисника щодо потреби обвинуваченим ОСОБА_10 виїздити за кордон України, оскільки це не доведено відповідними доказами. До того ж, у разі існування такої нагальної потреби, обвинувачений не позбавлений права звернення до суду із відповідним клопотанням про надання дозволу на виїзд за межі України.

IІІ. Висновки суду

Щодо обов`язку не відлучатися за межі міста Києва та Київської області без дозволу прокурора та обов`язку повідомляти прокурора про зміну свого місця проживання та/або місця роботи прокурором не було доведено нагальної необхідності такого з урахуванням стадії кримінального провадження.

Отже, суд не вбачає необхідності у продовженні саме таких обов`язків. Проте є доречним продовження дії таких обов`язків:

- прибувати за кожною вимогою до суду;

- не відлучатися за межі України без дозволу суду;

- повідомляти суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну (якщо такі не здано).

Оцінюючи співмірність обов`язків, про продовження строку дії яких розглядається питання, з встановленими судом ризиками його переховування від суду та впливу на свідків в цьому кримінальному провадженні, суд дійшов таких висновків.

Покладення на обвинуваченого ОСОБА_10 наведених вище обов`язків становитиме мінімальне втручання у його права, а тому є співмірним меті застосування запобіжного заходу та здатне запобігти ризику його переховування від суду та незаконного впливу на свідків в цьому кримінальному провадженні, а отже, клопотання прокурора підлягає частковому задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст.314-315, 369, 372, 376, 392 КПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання прокурора Офісу Генерального прокурора ОСОБА_5 про продовження строку дії обов`язків, покладених на обвинуваченого ОСОБА_10 , у межах кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000674 від 20.04.2023, - задовольнити частково.

Продовжити на два місяці строк дії обов`язків, покладених на обвинуваченого ОСОБА_10 , а саме:

- прибувати за кожною вимогою до суду;

- не відлучатися за межі України без дозволу суду;

- повідомляти суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну (якщо такі не здано).

Встановити строк дії обов`язків, покладених на обвинуваченого ОСОБА_10 , до 13.01.2026 року включно.

Контроль за виконанням ухвали покласти на прокурорів Офісу Генерального прокурора з групи прокурорів у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000674 від 20.04.2023.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає. Заперечення проти цієї ухвали можуть бути включені до апеляційної скарги на судове рішення, передбачене частиною першою статті 392 Кримінального процесуального кодексу України.

Судді ОСОБА_1

ОСОБА_2

ОСОБА_3