Провадження № 1-в/635/76/2026
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 січня 2026 року сел. Покотилівка

Харківський районний суд Харківської області у складі:

головуючого судді - ОСОБА_1

за участю: прокурора - ОСОБА_2 (в режимі відеоконференції)

представника ДУ «Темнівська виправна колонія (№100)»- ОСОБА_3 (в режимі відеоконференції),

засудженого ОСОБА_4 (в режимі відеоконференції)

секретар судових засідань ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання засудженого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого до засудження за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

- 29.09.2003 Гадяцьким районним судом Полтавської області за ч.4 ст.185 КК України до 5 років позбавлення волі зі звільненням від відбування покарання з іспитовим строком 1 рік і 6 місяців;

- 06.06.2005 Гадяцьким районним судом Полтавської області за ч.3 ст.185 КК України до 3 років позбавлення волі зі звільненням від відбування покарання з іспитовим строком 1 рік;

- 04.07.2005 Гадяцьким районним судом Полтавської області за ч.1 ст.309 КК України до 2 років позбавлення волі зі звільненням від відбування покарання з іспитовим строком 2 роки;

- 05.12.2006 Гадяцьким районним судом Полтавської області за ч.2 ст.309 КК України до штрафу у розмірі 510 гривень;

- 21.04.2008 Гадяцьким районним судом Полтавської області за ч.2 ст.307, ст.69, ч.2 ст.309, ч.2 ст.317, ст.70 КК України до 5 років позбавлення волі з конфіскацією майна;

- 24.10.2014 Гадяцьким районним судом Полтавської області за ч.2 ст.309 КК України до 2 років позбавлення волі;

- 04.04.2017 Гадяцьким районним судом Полтавської області за ч.2 ст.309 КК України до 3 років позбавлення волі, зі звільненням від відбування покарання з іспитовим строком 2 роки;

- 27.07.2017 Гадяцьким районним судом Полтавської області за ст.126-1 КК України до 170 годин громадських робіт;

- 13.08.2021 Гадяцьким районним судом Полтавської області за ч.1 ст.185 КК України до 3 років і 1 місяця позбавлення волі;

- 17.05.2022 Гадяцьким районним судом Полтавської області за ч.2 ст.389 КК України до 3 місяців арешту,

засудженого вироком Гадяцького районного суду Полтавської області від 28.08.2023 року за ч.1 ст.246, ч.1 ст.309, ст.70 КК України до 3 років позбавлення волі, про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_4 засуджений вироком Гадяцького районного суду Полтавської області від 28.08.2023 року за ч.1 ст.246, ч.1 ст.309, ст.70 КК України до 3 років позбавлення волі.

Початок строку відбування покарання 24.10.2023 року.

Кінець строку відбування покарання 24.10.2026 року.

Засуджений ОСОБА_4 звернувся до суду з клопотанням, в якому просив звільнити його від відбування покарання умовно-достроково на підставі ст. 81 КК України.

В судовому засіданні засуджений підтримав клопотання, просив звільнити його від відбування покарання умовно-достроково, так як він працює, має заохочення, режимц утримання не порушував, не відмовляється погашати заборгованість за цивільним позовом, яку він не сплачував за відсутністю виконавчого листа, який надійшов до установи тільки через два роки.

Представник ДУ «Темнівська виправна колонія (№100)» ОСОБА_3 зазначив, що засуджений характеризується посередньо, за час відбування покарання має три заохочення, стягнень не має, в той час заборгованість за цивільним позовом не погашена, тому рішенням комісії установи було відмовлено у застосуванні ст.81 КК України як особі, яка не довела своє виправлення.

Прокурор у судовому засіданні заперечував проти задоволення клопотання засудженого, посилаючись на відсутність підстав для задоволення клопотання.

Суд, вислухавши учасників, дослідивши матеріали клопотання та особову справу засудженого, вважає клопотання таким, що не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч.1, ч.2 ст. 81 КК України, до осіб, що відбувають покарання у виді виправних робіт, службових обмежень для військовослужбовців, обмеження волі, тримання в дисциплінарному батальйоні військовослужбовців або позбавлення волі, може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання. Особу може бути умовно-достроково звільнено повністю або частково і від відбування додаткового покарання. Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання за змістом ст.81 КК України є правом, а не обов`язком суду.

Згідно роз`яснень, які містяться в п. 1 постанови Пленуму Верховного суду України №2 від 26 квітня 2002 року «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким», умовно-дострокове звільнення осіб від відбування покарання має надзвичайно важливе значення для виправлення засуджених та запобігання вчиненню нових злочинів, тобто для досягнення мети, передбаченої ст. 50 Кримінального кодексу України.

При цьому, однією із найважливіших підстав для застосування умовно-дострокового звільнення від відбування покарання на підставі ст. 81 КК України, є виправлення засудженого, яке він довів своєю сумлінною поведінкою і ставленням до праці.

Вирішальне значення має саме активна діяльність засудженого, який своєю поведінкою, системою вчинків доводить, що виправився і заслуговує на умовно-дострокове звільнення. Висновок суду про виправлення особи повинен базуватися на всебічному врахуванні даних про її поведінку за весь період відбування покарання, а не за час, що безпосередньо передував вирішенню питання про звільнення, ставленні засудженого до вчиненого злочину.

Доцільність і необхідність умовно-дострокового звільнення викликана тим, що до моменту звільнення мета покарання в основному досягнута, а саме: особа виправилася і немає необхідності в подальшому відбуванні покарання.

Згідно п.2 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» № 2 від 26 квітня 2002 року визначено, що умовно-дострокове звільнення від покарання можливе лише після повного і всебічного вивчення даних про особу засудженого і переконання в тому, що він сумлінною поведінкою, ставленням до праці та навчання довів своє виправлення. Матеріали про умовно дострокове звільнення, які подають органи, що відають виконанням покарання мають відображати процес виправлення засудженого на протязі всього періоду відбування ним покарання, у зв`язку з чим орган має надати дані про попередні судимості, відшкодування матеріальних збитків та витяг із рішення спостережної ради.

Тобто, умовно-достроковому звільненню підлягають ті засуджені, які протягом всього, а не певного періоду часу, сумлінною поведінкою і ставленням до праці довели своє виправлення і для цього дані беруться в їх сукупності.

У відповідності до положень п. 17 вказаної Постанови Пленуму Верховного Суду України суду слід ретельно з`ясувати: ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях, а також його наміри щодо прилучення до праці. Висновок суду про виправлення засудженого повинен бути зроблений за весь час відбування покарання і з урахуванням ступеню тяжкості вчиненого злочину, а також даних, що характеризують його особу. При цьому, прийняття рішення про умовно-дострокове звільнення, не є обов`язковим, а залежить від переконаності суду в тому, що цілі покарання досягнуті в більш короткий термін, ніж це було визначено вироком.

Отже вирішальне значення має активна діяльність засудженого, який своєю поведінкою, системою вчинків доводить, що виправився і заслуговує на умовно-дострокове звільнення. Висновок суду про виправлення особи повинен базуватися на всебічному врахуванні даних про її поведінку за весь період відбування покарання.

Як вбачається з матеріалів особової справи засудженого, він перебував в ДУ «Полтавська установа виконання покарань (№23)» і 31.10.2023 року прибув до ДУ «Темнівська виправна колонія (№100), в якій по теперішній день відбуває покарання.

Згідно характеристики на засудженого, він характеризується з посереднього боку, раніше десять разів притягувався до кримінальної відповідальності, має три заохочення від 22.01.2025, 22.04.2025 та 22.07.2025 року за виконання покладених обов`язків та додержання правил поведінки, встановлених кримінально-виконавчим кодексом України та правилам внутрішнього розпорядку, дотримання правил трудового розпорядку та вимог безпеки праці. Засуджений підтримує доброзичливі родинні зв`язки зі своїм батьком, шляхом телефонних розмов. До заходів щодо реалізації індивідуальної програми "Подолання алкогольної залежності" ставиться посередньо, не в повній мірі усвідомлює, що саме треба змінювати, має середню мотивацію змінити своє життя на краще. До виконання робіт із благоустрою установи ставиться посередньо, без ініціативи. Ризик вчинення повторного кримінального правовопрушення середній, ризик ймовірної безпеки для суспільсьва середній.

Як вбачається зі змісту довідки про працевлаштування засудженого, за час відбування покарання у ДУ «Темнівська виправна колонія (№100) він працював з квітня 2024 по жовтень 2025 року, до квітня 2024 року він не працював.

Відповідно до Витягу з протоколу №81 від 03.12.2025 засідання комісії державної установи «Темнівська виправна колонія (№100)» по розгляду висновків щодо ступеню виправлення засуджених до позбавлення волі, засудженого ОСОБА_4 не може бути представлено на умовно-дострокове звільнення на підставі ст. 81 КК України як особі, яка не довела свого виправлення.

За висновком комісії державної установи «Темнівська виправна колонія (№100)» щодо ступеня виправлення засудженого ОСОБА_4 засуджений не довів своє виправлення та не може бути представлений до умовно-дострокового звільнення від відбування покарання або заміни невідбутого покарання більш м`яким.

Крім того, на виконанні у бухгалтерії ТК №100 знаходиться постанова про звернення стягнення на заробітну плату боржника на загальну суму 37123,12 грнж., яка надійшла до установи 17.09.2025 року, і станом на 08.12.2025 року за постановою було утримано 1223,96 грн. Також за вироком суду у засудженого ОСОБА_4 зазначені процесуальні витрати на користь держави у розмірі 6265,44 грн., виконавчий лист про стягнення процесуальних витрат на адресу установи не надходив.

Вирішальне значення має активна діяльність засудженого, який своєю поведінкою, системою вчинків доводить, що виправився і заслуговує на умовно-дострокове звільнення. Висновок суду про виправлення особи повинен базуватися на всебічному врахуванні даних про її поведінку за весь період відбування покарання, а не за час, що безпосередньо передував вирішенню питання про звільнення, ставленні засудженого до вчиненого злочину.

Отже, не зважаючи на працевлаштування ОСОБА_4 в певний період та наявність трьох заохочень, та додержання правил поведінки, встановлених КВК та правилами внутрішнього розпорядку, дотримання трудового розпорядку та вимог пожежної безпеки, та наявністю самого факту працевлаштування без наявності будь-яких об`єктивних даних, які б свідчили про сумлінне ставлення до праці, зазначене не може слугувати достатньою підставою для умовно-дострокового звільнення засудженого від відбування покарання.

Оскільки факт, того, що засуджений виконує свої прямі обов`язки та претензій з боку працівників установи до нього немає, свідчить лише про те, що останній виконує їх на підставі закону, оскільки це є прямим обов`язком всіх засуджених, а умовно-дострокове звільнення від відбування покарання є заохочувальною нормою кримінального та кримінально виконавчого законодавства, має на меті стимулювання засуджених до чіткого виконання правил внутрішнього розпорядку, дотримання вимог режиму відбування покарання, прагнення до продуктивної праці, каяття у скоєному злочині, а в конкретному випадку наявні лише формально-юридичні підстави для умовно-дострокового звільнення від відбування покарання.

Процесуальні витрати за вироком суду і завдана шкода засудженим не відшкодовані, добровільно він кошти на відшкодування витрат за вироком суду і завдану шкоду не сплачував.

Отже зміст вищезазначених матеріалів свідчить, що засуджений стає на шлях виправлення, але цілі покарання не досягнуті в більш короткий термін, ніж це було визначено вироком Гадяцького районного суду Полтавської області від 28.08.2023 року.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про відсутність підстав для застосування до засудженого ОСОБА_4 умовно-дострокового звільнення від відбування покарання за вироком Гадяцького районного суду Полтавської області від 28.08.2023 року та вважає клопотання засудженого таким, що є передчасним та задоволенню не підлягає.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 537, 539 КПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_4 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання за вироком Гадяцького районного суду Полтавської області від 28.08.2023 року - відмовити.

Ухвала протягом семи днів з дня її проголошення може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду через Харківський районний суд Харківської області, а засудженим в той же строк, але з моменту вручення йому ухвали суду.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано, у разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_1