Справа № 180/2335/25
УХВАЛА

підготовчого судового засідання

12 листопада 2025 р.

Марганецький міський суд Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

з секретарем судового засідання ОСОБА_2 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4

захисника ОСОБА_5 ,

в підготовчому судовому засіданні у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.121 КК України,

ВСТАНОВИВ:

11.11.2025 року до Марганецького міського суду Дніпропетровської області з Нікопольської окружної прокуратури надійшов обвинувальний акт відносно ОСОБА_4 .

Ухвалою від 11.11.2025 року у кримінальному провадженні призначено підготовче судове засідання, під час якого прокурор висловила думку, що обвинувальний акт складено у відповідності з вимогами ст.291 КПК України і його слід призначити до судового розгляду.

Враховуючи думку обвинуваченого та захисника, які не заперечували проти призначення судового розгляду, а також те, що в ході підготовчого судового засідання не було встановлено підстав для закриття провадження, повернення обвинувального акту прокурору чи направлення його до відповідного суду для визначення підсудності, суд вважає за необхідне призначити судовий розгляд, який проводити у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду за участю прокурора, потерпілого, обвинуваченого та захисника.

Також, разом з обвинувальним актом до суду надійшло клопотання, в якому прокурор ОСОБА_3 просила продовжити ОСОБА_4 строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на 60 днів, посилаючись на те, що існують ризики невиконання обвинуваченим покладених на нього обов`язків, а саме: ризик переховування обвинуваченого від суду та ризик незаконного впливу на свідків у цьому ж кримінальному провадженні. В обґрунтування клопотання прокурор зазначає, що у разі визнання ОСОБА_4 винним у вчиненні кримінального правопорушення, в якому він обвинувачується, йому може бути призначено покарання у виді позбавлення волі на строк від 5 до 8 років, що може спонукати його переховуватись від суду, враховуючи те, що ОСОБА_4 не обтяжений соціальними зв`язками, офіційно не одружений, не має на утриманні неповнолітніх дітей та інвалідів, у зв`язку з чим органи досудового розслідування не зможуть контролювати поведінку обвинуваченого, та що може призвести до втрати зв`язку з даною особою. Також, ОСОБА_4 особисто знайомий зі свідками у вказаному провадженні, а саме: ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , отже може впливати на них з метою схилення їх до зміни свідчень під час судового розгляду. Більш м`які запобіжні заходи, ніж тримання під вартою, не зможуть запобігти вказаним ризикам.

В судовому засіданні прокурор підтримала своє клопотання і просила його задовольнити. Проти зміни на більш м`який запобіжний захід заперечувала з тих підстав, що обставини злочину свідчать про схильність обвинуваченого до невмотивованої агресії, оскільки напад ОСОБА_4 на потерпілого ОСОБА_8 , якого обвинувачений не знав та з ним до того не стикався, стався «на порожньому місці», безпричинно. Крім того, після вчинення нападу на ОСОБА_8 . ОСОБА_4 намагався приховати сліди злочину: одяг зі слідами крові потерпілого було випрано.

Обвинувачений просив змінити запобіжний захід з тримання під вартою на домашній арешт.

Захисник ОСОБА_5 підтримав свого підзахисного. Ним подано письмове заперечення на клопотання про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. В обґрунтування заперечення захисник зазначає, що обвинувачений не заперечує своєї вини у завданні тілесних ушкоджень потерпілому, отже, відсутня необхідність у впливі на свідків. Також він готовий утриматись від спілкування зі свідком ОСОБА_7 , з яким особисто знайомий. Крім того, обвинувачений є молодим чоловіком, відразу після повернення з Польщі (в перший тиждень свого перебування в м.Марганці) вирішив піти працювати. Працював всі 3 роки перебування за кордоном, має міцні соціальні зв`язки, а саме: проживає з мамою ОСОБА_9 за адресою реєстрації свого постійного місця проживання, мати офіційно працює, має вплив на сина, а отже, зможе контролювати його поведінку з метою забезпечення ним належного виконання процесуальних обов`язків. Вважає, що застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою негативно позначиться на подальшому виправленні обвинуваченого під час перебування у ізольованому приміщенні з особами, які обвинувачуються у скоєнні кримінальних правопорушень, зважаючи на те, що ОСОБА_4 раніше не судимий та не притягався до адміністративної чи кримінальної відповідальності, у зв`язку з чим просить обрати більш м`який запобіжний захід у вигляді нічного домашнього арешту за місцем проживання.

В судовому засіданні захисник зазначив, що ОСОБА_4 щиро розкаюється у скоєному, до кінця не розуміє, як так склалося, він втратив контроль за своєю поведінкою і здоровим розумом. Готовий відшкодувати потерпілому завдану шкоду його здоров`ю та надати допомогу під час лікування та реабілітації.

Заслухавши думки учасників процесу, суд приходить до такого.

Відповідно до ч.3 ст.315 КПК України під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого. За відсутності зазначених клопотань сторін кримінального провадження застосування заходів забезпечення кримінального провадження, обраних під час досудового розслідування, вважається продовженим.

Статтею 331 КПК України встановлено, що під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати, обрати або продовжити запобіжний захід щодо обвинуваченого. Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу. За наявності клопотань суд під час судового розгляду зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження запобіжного заходу до закінчення двомісячного строку з дня його застосування. За результатами розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

Відповідно до положень ст.177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення або продовжити злочину діяльність.

Тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не може запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК України.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини вагомою підставою для вирішення питання про необхідність попереднього ув`язнення особи є ризик перешкоджання встановленню істини у справі та переховування цієї особи від правосуддя. При цьому зазначено, що небезпека перешкоджання встановленню істини у справі та переховування особи від правосуддя може вимірюватися суворістю можливого покарання в сукупності з наявністю даних про матеріальний, соціальний стан особи, її зв`язками з державою, у якій його переслідують та міжнародними контактами.

Судом встановлено, що ухвалою слідчого судді Марганецького міського суду Дніпропетровської області від 16.09.2025 року до ОСОБА_4 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою у зв`язку з наявністю ризиків, передбачених ст.177 КПК України, а саме: ризику переховування від органів досудового розслідування або суду, ризику вчинення іншого кримінального правопорушення та ризику незаконного впливу на свідків.

На даний час суду не надано доказів того, що ризики, які існували під час обрання запобіжного заходу, зменшились або відсутні.

Так, відповідно до п.36 рішення ЄСПЛ у справі «Москаленко проти України» суворість покарання, яке може бути призначено, є належним елементом при оцінці ризику переховування від суду чи скоєння іншого злочину.

ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, за яке передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до восьми років, тому є достатньо підстав вважати, що з огляду на тяжкість покарання, яке загрожує ОСОБА_4 в разі визнання винуватим, він зможе ухилитися від суду та не виконати його процесуальні рішення (ризик переховування).

На думку суду, існує ризик впливу обвинуваченого на свідків, які ще не допитувались судом, в тому числі на очевидця події, якого ОСОБА_4 добре знає.

Також, суд вважає реальним ризик продовження обвинуваченим злочинної діяльності, зважаючи на обставини кримінального правопорушення, в якому він обвинувачується, а саме: необґрунтована агресія в бік сторонньої людини, втрата контролю над власною поведінкою та розумом, про що зазначає захисник, та що може викликати подальшу протиправну поведінку.

Вік та стан здоров`я обвинуваченого дозволяє йому перебувати під вартою.

Наявність у підозрюваного міцних соціальних зв`язків, а саме той факт що ОСОБА_4 проживає разом з матір`ю, і що він не заперечує своєї вини, - не може запобігти наявним вище ризикам.

Впевненість матері обвинуваченого ОСОБА_9 в тому, що вона має вплив на сина та може гарантувати його процесуальну поведінку під час домашнього арешту, викликає обґрунтований сумнів: ОСОБА_4 є повнолітнім, три роки проживав та працював у Польші, тобто не від кого не залежав, та не був ні під чиїм контролем, приймав самостійні рішення.

Також, вирішуючи питання доцільності продовження обвинуваченому тримання під вартою, суд приймає до уваги інформацію прокурора про те, що за деякими даними ОСОБА_4 повернувся до України з Польші, уникаючи проблем із законом. Суттєвим є й те, що він намагався приховати сліди злочину, а саме: мати обвинуваченого випрала одяг зі слідами крові потерпілого.

З огляду на викладене, суд вважає, що більш м`який запобіжний захід, ніж тримання під вартою, не може запобігти наявним ризикам. Клопотання прокурора про продовження ОСОБА_4 строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст.291, 314-316, 331 КПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.121 КК України, призначити до розгляду о 09:00 годині 19 листопада 2025 року.

Судовий розгляд проводити у відкритому судовому засіданні в залі Марганецького міського суду (м.Марганець, вул.Єдності, 72-а) за участю прокурора, потерпілого, обвинуваченого та захисника.

2. В задоволенні клопотань обвинуваченого та захисника про зміну запобіжного заходу з тримання під вартою на домашній арешт відмовити.

3. Клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою задовольнити.

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на 60 днів до 10 січня 2026 року включно.

Ухвала в частині продовження запобіжного заходу може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Суддя: ОСОБА_1