У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 жовтня 2025 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд в складі колегії суддів:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

за участю секретаря ОСОБА_4

учасників судового провадження:

прокурора ОСОБА_5

захисника ОСОБА_6

розглянув у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження №0001665 за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Заводського районного суду м. Миколаєва від 21 липня 2025 року щодо

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Миколаєва, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого, востаннє:

- вироком Заводського районного суду м. Миколаєва від 23.05.2025 за ч. 4 ст. 186 КК до покарання у виді позбавлення волі строком на 7 років,

- обвинуваченого за ч. 4 ст. 185, ч. 2 ст. 28 ч. 1 ст. 357 КК України,

Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції.

Вироком Заводського районного суду м. Миколаєва від 21 липня 2025 року ОСОБА_7 засуджений:

-за ч. 4 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років;

-за ч. 2 ст. 28 ч. 1 ст. 357 КК України до покарання у виді обмеження волі строком на 3 роки.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим покаранням, визначено ОСОБА_7 остаточне покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років.

На підставі ч. 4 ст. 70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим покаранням призначеним за вироком Заводського районного суду м. Миколаєва від 23.05.2025 визначено ОСОБА_7 остаточне покарання у виді позбавлення волі строком на 7 років.

Ухвалено строк відбування покарання за цим вироком рахувати з моменту затримання 18.03.2025.

Вирішено питання про судові витрати та речові докази.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги.

Обвинувачений ОСОБА_7 просить пом`якшити йому покарання.

Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу.

Обвинувачений ОСОБА_7 вказав, що не згоден з призначеним судом покаранням та вважає його занадто суворим. Зазначає, що він свою вину у вчиненому визнав повністю, майно потерпілому (дві драбини) повернуто. Вказав, що попередньої змови у нього з іншою особою не було. Зазначив, що визнає, що користувався грошовими коштами із картки, але вважає, що це дрібна крадіжка.

Встановлені судом першої інстанції обставини.

1. 02.11.2024, в період часу з 11:30 години по 11:50 години, більш точного часу в ході проведення досудового розслідування не встановлено, ОСОБА_7 разом з іншою особою, перебуваючи навпроти закладу «Пепсі», який розташований за адресою: Миколаївська область, м. Миколаїв, вул. Панаса Саксаганського, 5, діючи за попередньою змовою з іншою особою, таємно, умисно, повторно, заволоділи нагрудною чоловічою сумкою чорного кольору типу «бананка», в якій знаходився мобільний телефон марки «Samsung» моделі «Galaxy A34 5G («SM-A346E/DSN»)», з об`ємом пам`яті 6/128 GB, ІМЕІ: НОМЕР_1 , чорного кольору, вартістю 7 012,25 грн., що належить потерпілому ОСОБА_8 .

Після чого, ОСОБА_7 , утримуючи викрадене при собі, з місця вчинення злочину зник, розпорядившись викраденим на власний розсуд, тим самим своїми умисними протиправними діями спричинив потерпілому ОСОБА_8 майнову шкоду в сумі 7 012,25 грн.

2. Крім того, 02.11.2024, в період часу з 11:30 по 11:50 годину, більш точного часу в ході проведення досудового розслідування не встановлено, ОСОБА_7 разом з іншою особою перебуваючи навпроти закладу «Пепсі», який розташований за адресою: Миколаївська область, м. Миколаїв, вул. Панаса Саксаганського, № 5, де також перебував потерпілий ОСОБА_8 , виявив в раніше викраденій нагрудній чоловічій сумці чорного кольору типу «бананка» банківську платіжну картку АТ «Державний Ощадний Банк України» № НОМЕР_2 , власником якої являється Акціонерне товариство «Державний Ощадний Банк України», яка перебувала у користуванні ОСОБА_8 , та яка в розумінні норм ст. 1 Закону України «Про інформацію», п.п. 1.4, 1.14, 1.27, 1.31 ст. 1, п. 15.2 ст. 15 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні», ч. 4 ст. 51 Закону України «Про банки та банківську діяльність», відноситься до офіційних документів, та яка знаходилась в гаманці чорного кольору.

В подальшому, ОСОБА_7 , який діяв за попередньою змовою з іншою особою, маючи реальну можливість повернути вищевказану банківську картку її власнику, або передати до відповідних банківських установ чи правоохоронних органів, таких дій не вчинив та з корисливих мотивів, утримуючи вказану карту при собі, з метою подальшого її використання, з місця вчинення злочину зник, розпорядившись викраденим майном як своєю власністю.

3. Крім того, в період часу з 11:59 години 02.11.2024 року по 06:59 годину 04.11.2024 року, ОСОБА_7 , який діяв за попередньою змовою з іншою особою, продовжуючи свою злочинну діяльність, реалізуючи свій єдиний злочинний корисливий умисел, направлений на таємне викрадення грошових коштів з банківського рахунку потерпілого, утримуючи при собі банківську карту АТ «Державний Ощадний Банк України»,

№ НОМЕР_2 , яка перебувала у користуванні ОСОБА_8 , діючи повторно, в умовах воєнного стану, в період часу з 11:59 години 02.11.2024 по 21:51 годину 02.11.2024, перебуваючи в приміщенні наступних магазинів та закладів: «Єва», розташованого за адресою: м. Миколаїв, пр. Центральний, 27В, «Червоний Маркет», розташованого за адресою: м. Миколаїв, вул. Рюміна 25, «Аврора», розташованого за адресою: м. Миколаїв, пр. Центральний, 24В, «Аврора», розташованого за адресою: м. Миколаїв, пр. Центральний, 25А, «АТБ-маркет», розташованого за адресою: м. Миколаїв, пр. 26С, «Универмаг», розташованого за адресою: м. Миколаїв, пр. Богоявленський 4, «Bella Italia», розташованого за адресою: м. Миколаїв, вул. Героїв Рятувальників, 9, «М`ясна кухня», розташованого за адресою: мю Миколаїв, пр. Центральний, 26, «MIDA», розташованого за адресою: м. Миколаїв, вул. Соборна, 48А, «MIDA», розташованого за адресою: м. Миколаїв, вул. Соборна, 9/1, « ІНФОРМАЦІЯ_2 », розташованого за адресою: м. Миколаїв, вул. 3-а Слобідська 49/1, « ІНФОРМАЦІЯ_3 », розташованого за адресою: м. Миколаїв, пр. Центральний, 24В, «Доярушка», розташованого за адресою: м. Миколаїв, вул. Рюміна, 19, «Градус», розташованого за адресою: м. Миколаїв, вул. 3 Слобідська, 50В, «Sekond Market», розташованого за адресою: м. Миколаїв, пр. Центральний, 24/4, «EVROLOMBARD», розташованого за адресою: м. Миколаїв, пр. Центральний, 26Б, «Простор», розташованого за адресою: м. Миколаїв, пр. Центральний, 26Б, «Простор», розташованого за адресою: м. Миколаїв, пр. Центральний, 74, «Солодка лапа», розташованого за адресою: м. Миколаїв, вул. 3 Слобідська, 49В/1, «Гастроном Квартал», розташованого за адресою: м. Миколаїв, вул. Соборна 6/8, «Піца Челентано», розташованого за адресою: м. Миколаїв, вул. Соборна, 3А/9, « ІНФОРМАЦІЯ_4 », розташованого за адресою: м. Миколаїв, вул. Спаська, 47, «Нова Пошта (відділення №32)», розташованого за адресою: м. Миколаїв, вул. Ігоря Бедзая, 108/9, «Гастроном Червонець», розташованого за адресою: м. Миколаїв, проспект Центральний, 61, «Гастроном», розташованого за адресою: м. Миколаїв, вул. Дунаєва, 2, «Смачний Кошик», розташованого за адресою: м. Миколаїв, пр. Центральний, 171А;

в період часу з 07:04 години 03.11.2024 року по 06:59 годину 04.11.2024 року, перебуваючи в приміщенні наступних магазинів та закладів: «АТБ-маркет», розташованого за адресою: м. Миколаїв, пр. 26С, «Универмаг», розташованого за адресою: м. Миколаїв, пр. Богоявленський 4, «MIDA», розташованого за адресою: м. Миколаїв, вул. Соборна, 9/1, «Червоний Маркет», розташованого за адресою: м. Миколаїв, вул. Рюміна 5, «Магазин сумки», розташованого за адресою: м. Миколаїв, пр. Центральний, 27Б, «Техносток», розташованого за адресою: м. Миколаїв, пр. Центральний, 27, «Аптека Подорожник», розташованого за адресою: м. Миколаїв, вул. Рюміна, 21/1, «Бытовая химия», розташованого за адресою: м. Миколаїв, вул. Дунаєва 2/2, «Побутова хімія», розташованого за адресою: м. Миколаїв, вул. 3-я Слобідськая, 50/1, «Аврора», розташованого за адресою: м. Миколаїв, вул. 8-го Березня 42,«Червоний Маркет», розташованого за адресою: м. Миколаїв, вул. Рюміна 25, «Аврора», розташованого за адресою: м. Миколаїв, пр. Центральний, 25А, «Аптека АНЦ», розташованого за адресою: місто Миколаїв, вулиця Рюміна, 21, «Єва», розташованого за адресою: м. Миколаїв, пр. Центральний 27Б, «Самаркад», розташованого за адресою: м. Миколаїв, пр. Центральний 27, «Нова Пошта (відділення №32)», розташованого за адресою: м. Миколаїв, вул. Ігоря Бедзая, 108/9, «АТБ», розташованого за адресою: м.Миколаїв, пр. Центральний, 92, «MIDA», розташованого за адресою: м.Миколаїв, вул. Соборна, 9/1, «Солодка лапа», розташованого за адресою: м.Миколаїв, вул. 3 Слобідська, 49В/1, «Гастроном Червонець», розташованого за адресою: м. Миколаїв, пр. Центральний, 61, ТОВ «DZHUBA», розташованого за адресою: м. Миколаїв, вул. Рюміна, 28, «Гастроном», розташованого за адресою: м. Миколаїв, вул. Дунаєва, 2, «Магазин 14», розташованого за адресою: м. Миколаїв, пр. Центральний, 24, «FirstCasino», розташованого за адресою: м. Миколаїв, вул. Рюміна, 21, «Аврора», розташованого за адресою: м. Миколаїв, пр. Центральний, 24В, «Рум`яний хліб», розташованого за адресою: м. Миколаїв, вул. Рюміна 4, провів безконтактну оплату зазначеною банківською карткою, шляхом застосування чіпу на банківській картці без підтвердження коду банківської картки, тим самим здійснив розрахунок за товари та послуги у вищевказаних закладах.

Після реалізації єдиного злочинного корисливого умислу, спрямованого на крадіжку грошових коштів з банківської картки АТ «Державний Ощадний Банк України», № НОМЕР_2 , яка перебувала у користуванні ОСОБА_8 , ОСОБА_7 , який діяв за попередньою змовою з іншою особою, залишив місце вчинення кримінального правопорушення, спричинивши потерпілому ОСОБА_8 майнову шкоду на загальну суму 30 944,27 грн.

4. Крім того, 02.11.2024, в період часу з 13:00 по 13.30 годин, більш точного часу в ході проведення досудового розслідування не встановлено, ОСОБА_7 проходив повз салон меблів «DecArt», який розташований за адресою: Миколаївська область, м. Миколаїв, пр. Центральний, 53, де на першому поверсі проводять ремонтні роботи працівники ТОВ «Компанія-Інтеркон».

Побачивши відчинені двері до вищезгаданого приміщення, перебуваючи у вказаному місці в зазначений час у ОСОБА_7 виник злочинний, корисливий умисел, направлений на повторне таємне викрадення майна та обернення його на свою користь.

Реалізуючи свій злочинний, корисливий умисел, направлений на повторне таємне викрадення чужого майна, знаходячись у вищевказаний час, у вищевказаному місці, ОСОБА_7 , діючи таємно, умисно, повторно, протиправно, з метою власного незаконного збагачення, з корисливих мотивів, розуміючи те, що за його діями ніхто не спостерігає та вказані дії являються непомітними для оточуючих, шляхом вільного доступу, з приміщення салону меблів «DecArt», таємно викрав належні ТОВ «Компанія-Інтеркон» дві алюмінієві дробини марки Dnipro-M CL-65 PRO 3х10 с вартістю 8 100,00 грн за одиницю.

Після чого ОСОБА_7 утримуючи викрадене при собі, з місця вчинення злочину зник, розпорядившись викраденим на власний розсуд, тим самим своїми умисними протиправними діями спричинив ТОВ-компанії «Інтеркон» майнову шкоду на загальну суму 16 200,00 грн.

Судом першої інстанції ОСОБА_7 визнаний винним:

-у таємному викраденні чужого майна (крадіжка), вчиненого повторно, за попередньою змовою групою осіб, в умовах воєнного стану. Його дії кваліфіковані за ч. 4 ст. 185 КК України;

-у таємному викраденні чужого майна (крадіжка), вчиненого повторно, в умовах воєнного стану. Його дії кваліфіковані за ч. 4 ст. 185 КК України.

-у викрадені офіційного документа з корисливих мотивів, вчинене за попередньою змовою групою осіб. Його дії кваліфіковані ч. 2 ст. 28 ч. 1 ст. 357 КК України.

Позиції учасників судового провадження.

Обвинувачений ОСОБА_7 надіслав до суду заяву про розгляд справи без його участі, що не перешкоджає апеляційному розгляду.

Захисник ОСОБА_6 підтримав подану обвинуваченим апеляційну скаргу, просив її задовольнити.

Прокурор ОСОБА_5 вважав вирок суду законним та обґрунтованим, просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а вирок без змін.

Встановлені судом апеляційної інстанції обставини.

Заслухавши доповідь судді, пояснення учасників судового провадження, вивчивши матеріали кримінального провадження та обговоривши викладені в апеляційній скарзі доводи, в межах поданої апеляційної скарги, апеляційній суд встановив таке.

Висновки суду першої інстанції про доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень за обставин, встановлених судом, є обґрунтованими.

Наведеним у вироку доказам суд першої інстанції дав належну правову оцінку, правильно кваліфікував дії обвинуваченого ОСОБА_7 за ч. 4 ст. 185 та ч. 2 ст. 28 ч. 1 ст. 357 КК України.

Щодо доводів апелянта про те, що він вчинив дрібну крадіжку, зокрема в частині здійснення оплати покупок банківською карткою потерпілого ОСОБА_8 , колегія суддів зазначає таке. Так, 09 серпня 2024 року набув чинності Закон України № 3886-IX від 18.07.2024 «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів», яким було внесено зміни до ст. 51 КУпАП (Дрібне викрадення чужого майна) та передбачено відповідальність за дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення не перевищує 0,5 неоподатковуваного мінімуму доходів громадян.

Частиною 2 ст. 51 КУпАП (у редакції Закону № 3886-IX) установлено, що відповідальність за вчинення дій, передбачених ч. 1 ст. 51 КУпАП, настає, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить від 0,5 до 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Отже, особа, яка вчинила дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, підлягає адміністративній відповідальності у випадку, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить від 0,5 до 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

З огляду на зазначене, кримінальна відповідальність настає у випадку, якщо розмір такого майна перевищує розмір, установлений ст. 51 КУпАП, а саме 2 неоподатковуваних мінімуми доходів громадян.

Згідно ч. 5 Підрозділу 1 Розділу ХХ Податкового кодексу України, якщо норми інших законів містять посилання на неоподатковуваний мінімум доходів громадян, то для цілей їх застосування використовується сума в розмірі 17 грн, крім норм адміністративного та кримінального законодавства в частині кваліфікації адміністративних або кримінальних правопорушень, для яких сума неоподатковуваного мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, визначеної п.п. 169.1.1 п. 169.1 ст. 169 розділу IV цього Кодексу, для відповідного року, яка дорівнює 50 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), установленого законом станом на 01 січня звітного податкового року.

З вироку вбачається, що кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 185 КК України, зокрема епізод крадіжки грошових коштів з банківської картки потерпілого ОСОБА_9 , обвинувачений ОСОБА_7 вчинив 02.11.2024.

Станом на 01 січня 2024 року прожитковий мінімум для працездатних осіб становив 3028 грн, а 50 відсотків від його розміру становили 1 514 грн.

Як вбачається з матеріалів справи, обвинувачений ОСОБА_7 визнав, що користувався викраденою у потерпілого ОСОБА_9 карткою та здійснював за її допомогою оплату покупок. Однак, він оплатив покупки цією карткою на загальну суму 30 944,27 грн, що не може вважатися дрібною крадіжкою, як про це зазначає обвинувачений. Зазначені кошти потерпілому ОСОБА_9 не відшкодовано.

Що стосується доводів обвинуваченого, що у нього не було попередньої змови з іншою особою на вчинення крадіжки, то вони не є слушними, з огляду на таке.

Як вбачається з пред`явленого органом досудового розслідування обвинувачення, ОСОБА_7 разом з ОСОБА_10 заволоділи нагрудною чоловічою сумкою чорного кольору типу «бананка», в якій в якій знаходився мобільний телефон марки «Samsung» моделі «Galaxy A34 5G («SM-A346E/DSN»)», з об`ємом пам`яті 6/128 GB, ІМЕІ: НОМЕР_1 , чорного кольору, вартістю 7 012,25 грн., що належить потерпілому ОСОБА_8 .

Свідок ОСОБА_11 впізнав ОСОБА_7 та ОСОБА_10 , як осіб, які продали йому вказаний мобільний телефон, згідно протоколів пред`явлення особи для впізнання від 07.11.2024.

Окрім того, ОСОБА_7 разом з ОСОБА_10 , перебуваючи навпроти закладу «Пепсі», виявив в раніше викраденій нагрудній чоловічій сумці чорного кольору типу «бананка» банківську платіжну картку АТ «Державний Ощадний Банк України» № НОМЕР_2 та утримуючи вказану карту при собі, з метою подальшого її використання, з місця вчинення злочину зник, розпорядившись викраденим майном як своєю власністю. Після чого, за попередньою змовою з іншою особою, ОСОБА_7 здійснив покупки у різних магазинах, розплатившись за них вищевказаною карткою.

Свідок ОСОБА_12 впізнала ОСОБА_7 та ОСОБА_10 , як осіб, які 02.11.2024 заходили до закладу «Пепсі» по вул. Дунаєва та є частими його клієнтами, згідно протоколів пред`явлення особи для впізнання від 07.11.2024.

Згідно ухвали Заводського районного суду м. Миколаєва від 17.07.2025, кримінальне провадження щодо ОСОБА_10 за ч. 4 ст. 185, ч. 2 ст. 28 ч. 1 ст. 357 КК України закрито у зв`язку зі смертю обвинуваченого (т. 3 а.с. 64).

Судом визнано доведеним, що ОСОБА_7 вищевказані дії вчинив за попередньою змовою з іншою особою, а тому доводи обвинуваченого, що у нього не було попередньої змови на вчинення крадіжки, є безпідставними.

Що стосується доводів обвинуваченого ОСОБА_7 про призначення йому занадто суворого покарання, яке на його думку, не відповідає тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, то вони є безпідставними, з огляду на таке.

Згідно ч. 1 та ч. 2 ст. 50 КК України, покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні злочину, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого. Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Відповідно до вимог ст. 65 КК України, суд призначає покарання, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Вказані вимоги закону судом дотримані.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_7 , суд першої інстанції врахував ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, яке відноситься до тяжкого злочину (ч. 4 ст. 185 КК України) та за ч. 1 ст. 357 КК України до кримінального проступку.

Обставинами, які пом`якшують покарання, передбачені ст. 66 КК України, суд визнав визнання вини обвинуваченого та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

Обставини, які обтяжують покарання, відповідно до ст. 67 КК України, судом не встановлені.

Тобто, призначивши ОСОБА_7 покарання у виді позбавлення волі та у мінімальному розмірі, передбаченому санкцією ч. 4 ст. 185 КК України, та у виді обмеження волі за ч. 2 ст. 28 ч. 1 ст. 357 КК України, судом першої інстанції достатньо враховані всі обставини, на які посилається в апеляційній скарзі обвинувачений.

Як слідує з доводів апеляційної скарги, обвинувачений не погоджується зі строком покарання, призначеного за оскаржуваним вироком та просить його пом`якшити.

Разом з тим, покарання обвинуваченому ОСОБА_7 правильно призначено на підставі ч. 1 ст. 70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим.

Остаточне покарання ОСОБА_7 правильно призначено на підставі ч. 4 ст. 70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим покаранням, призначеним вироком Заводського районного суду м. Миколаєва від 23.05.2025, оскільки кримінальні правопорушення за оскаржуваним вироком ОСОБА_7 вчинив до ухвалення попереднього вироку.

Ухвалою Миколаївського апеляційного суду від 14.10.2025 вирок Заводського районного суду м. Миколаєва від 23.05.2025 залишено без змін. Вирок набрав законної сили 14.10.2025.

Дані, які характеризують особу обвинуваченого ОСОБА_7 та обставини вчинення ним злочину свідчать про його злочинну спрямованість, оскільки він неодноразово судимий за вчинення умисних корисливих злочинів, але ОСОБА_7 знову вчинив кримінальні правопорушення, у тому числі тяжкі.

Як вбачається з даних, що характеризують особу обвинуваченого ОСОБА_7 , він офіційно не працює, раніше неодноразово судимий, вчинив нові злочини, маючи непогашену судимість, за місцем проживання характеризується посередньо, на обліках у лікарів психіатра та нарколога не перебуває, не одружений, на утриманні малолітніх чи неповнолітніх дітей не має.

Вищенаведене, на переконання колегії суддів, свідчить, що вчинення злочинів є наслідком свідомо обраного ним способу життя, який він змінювати не бажає, реального негативного ставлення до вчиненого не виявляє та в дійсності свою злочинну поведінку не засуджує.

Тому колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для пом`якшення покарання обвинуваченому, оскільки це не відповідатиме ступеню тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та особі обвинуваченого.

На думку суду, призначене обвинуваченому ОСОБА_7 покарання є необхідне й достатнє для його виправлення та попередження нових злочинів як самим обвинуваченим, так і іншими особами.

За такого апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Керуючись ст. 404, 407, 424, 425, 532 КПК України, суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення, а вирок Заводського районного суду м. Миколаєва від 21 липня 2025 року щодо ОСОБА_7 , - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_13