Справа № 587/5290/25
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 січня 2026 року Сумський районний суд Сумської області в складі головуючого судді ОСОБА_1 , секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Суми внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань кримінальне провадження №0016685 по обвинуваченню

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , громадянина України, з середньою спеціальною освітою, військовослужбовця за мобілізацією, працездатного, одруженого, раніше судимого

- 19.11.2009 року Долинським районним судом Івано-Франківської області за ст. 186 ч.2 КК України до 4 років позбавлення волі з іспитовим строком 1 рік;

- 22.10.2010 року Долинським районним судом Івано-Франківської області за ст.ст. 185 ч.3, 71 КК України до 4 років і 3 місяців позбавлення волі;

- 12.10.2015 року Долинським районним судом Івано-Франківської області за ст. 185 ч.3, 69 КК України до 2 років позбавлення волі,

- 18 жовтня 2017 Долинським районним судом Івано-Франківської області за ч.2 ст. 389 КК України до 1 року обмеження волі; на підставі ст. 71 ч.1 КК України за сукупністю вироків, частково приєднано до даного покарання невідбуту частину покарання за вироком Долинського районного суду Івано-Франківської області від 12.10.2015 року, перевівши покарання у виді громадських робіт в покарання у виді обмеження волі згідно зі ст. 72 КК України, та остаточно визначити покарання у виді обмеження волі на строк 1 (один) рік і 20 (двадцять) днів, звільненого 27 грудня 2018 року за постановою Рівненського районного суду Рівненської області від 17 грудня 2018 року умовно-достроково на невідбутий строк 2 місяці 28 днів;

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 402 КК України

В С Т А Н О В И В :

Обвинувачений ОСОБА_5 вчинив умисний злочин за наступних обставин.

Відповідно ст. 1 Закону України «Про оборону України» воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози та забезпечення національної безпеки, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.

24.02.2022 Президентом України видано Указ «Про введення воєнного стану в Україні» № 64/2022, затверджений Законом № 2102-ІХ від 24.02.2022, у зв`язку з чим на території України запроваджено правовий режим воєнного стану.

Відповідно до наказу начальника 15 мобільного прикордонного загону Державної прикордонної служби України № 1213-ОС від 30.08.2024 капітана ОСОБА_6 призначено на посаду начальника другого відділу прикордонної служби (тип С) (з місцем дислокації АДРЕСА_2 ) ІНФОРМАЦІЯ_2 (з місцем дислокації АДРЕСА_3 ) НОМЕР_1 мобільного прикордонного загону Державної прикордонної служби України.

Відповідно до наказу начальника НОМЕР_1 мобільного прикордонного загону Державної прикордонної служби України № ЮЗО-ОС від 26.08.2025 солдата ОСОБА_5 призначено на посаду стрільця-помічника гранатометника другого відділення інспекторів прикордонної служби другої прикордонної застави другого відділу прикордонної служби (тип С) (з місцем дислокації АДРЕСА_2 ) ІНФОРМАЦІЯ_2 (з місцем дислокації АДРЕСА_3 ) НОМЕР_1 мобільного прикордонного загону Державної прикордонної служби України.

Згідно положень ст. ст. 29 - 33 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, начальник другого відділу прикордонної служби (тип С) (з місцем дислокації АДРЕСА_2 ) ІНФОРМАЦІЯ_2 (з місцем дислокації АДРЕСА_3 ) НОМЕР_1 мобільного прикордонного загону Державної прикордонної служби України капітан ОСОБА_6 за своїм службовим становищем та військовим званням є безпосереднім начальником для стрільця-помічника гранатометника другого відділення інспекторів прикордонної служби другої прикордонної застави другого відділу прикордонної служби (тип С) (з місцем дислокації АДРЕСА_2 ) ІНФОРМАЦІЯ_2 (з місцем дислокації АДРЕСА_3 ) НОМЕР_1 мобільного прикордонного загону Державної прикордонної служби України солдата ОСОБА_5 .

Під час проходження військової служби солдат ОСОБА_5 відповідно положень Військової присяги та вимог ст. ст. 11, 16, 125, 126, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. ст. 1, 3, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, зобов`язаний свято і непорушно додержуватися Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, беззастережно виконувати накази командирів, знати та виконувати свої обов`язки та додержуватися вимог статутів Збройних Сил України, виявляти повагу до командирів (начальників) і старших за військовим званням, сприяти їм у підтриманні порядку і дисципліни, виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою, беззастережно виконувати накази командирів (начальників).

Єдиноначальність є одним із принципів будівництва і керівництва Збройними Силами України і полягає в наділенні командира (начальника) всією повнотою розпорядчої влади стосовно підлеглих і покладенні на нього персональної відповідальності перед державою за всі сторони життя та діяльності військової частини, підрозділу і кожного військовослужбовця, наданні командирові (начальникові) права одноособово приймати рішення, віддавати накази, забезпеченні виконання зазначених рішень (наказів), виходячи із всебічної оцінки обстановки та керуючись вимогами законів і статутів Збройних Сил України.

Начальник має право віддавати підлеглому накази і зобов`язаний перевіряти їх виконання. Підлеглий зобов`язаний беззастережно виконувати накази начальника, крім випадків віддання явно злочинного наказу, і ставитися до нього з повагою.

Військовослужбовець після отримання наказу відповідає: «Слухаюсь», і далі виконує його. Військовослужбовець зобов`язаний неухильно виконати відданий йому наказ у зазначений термін.

Однак, солдат ОСОБА_5 , являючись військовослужбовцем призваним на військову службу за призовом під час мобілізації, проходячи її в умовах воєнного стану, у порушення вимог ст. ст. 17, 65 Конституції України, п. п. 1, 2 ст. 1, п. 4 ст. 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст. ст. 11, 16. 125, 126 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. ст. 1, 3, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, Військової присяги, діючи з прямим умислом, усвідомлюючи протиправність своїх дій, близько 08 год. 59 хв. 22.09.2025, перебуваючи у с. Радьківка Сумського району Сумської області, у присутності військовослужбовців НОМЕР_1 мобільного прикордонного загону Державної прикордонної служби України, посилаючись на незадовільний стан здоров`я, відкрито відмовився виконати наказ начальника - капітана ОСОБА_6 , а саме приступити до виконання бойового розпорядження батальйонної тактичної групи 15 мобільного прикордонного загону № 5203-БР-(гриф) від 21.09.2025.

Вищевказаний наказ у формі бойового розпорядження доведено до солдата ОСОБА_5 начальником - капітаном ОСОБА_6 .

Згідно з довідкою військово-лікарської комісії №5106 від 11.09.2025 та довідкою інспектора прикордонної служби 2 категорії - фельдшера медичного пункту другої прикордонної комендатури швидкого реагування, стан здоров`я ОСОБА_5 задовільний, обмежень чи інших протипоказань щодо виконання посадових обов`язків та бойових завдань немає.

Умисне невиконання солдатом ОСОБА_5 вищевказаного бойового розпорядження батальйонної тактичної групи 15 мобільного прикордонного загону № 5203-БР-(гриф) від 21.09.2025. потягло за собою підрив дисципліни підрозділу, зниження рівня бойової готовності, невиконання завдань за призначенням.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений свою вину визнав повністю і пояснив, що дійсно з 2022 року він є військовослужбовцем. Близько 08 год. 59 хв. 22.09.2025, перебуваючи у с. Радьківка Сумського району Сумської області, де на той час дислокувався його підрозділ, в якому він проходив службу, у присутності військовослужбовців НОМЕР_1 мобільного прикордонного загону Державної прикордонної служби України, він відкрито відмовився виконати наказ начальника - капітана ОСОБА_6 , а саме приступити до виконання бойового розпорядження батальйонної тактичної групи 15 мобільного прикордонного загону № 5203-БР-(гриф) від 21.09.2025. Відмава була пов`язана з тим, що він побоювався за своє життя та здоров`я, хоча стан здоров`я дозволяв йому фізично виконати наказ. На даний час має намір продовжити проходження військової служби. Після роз`яснення положень статті 349 КПК України обвинувачений, повністю визнавши свою вину, погодився з кваліфікацією вчиненого кримінального правопорушення, вважав недоцільним дослідження інших доказів по справі.

Учасникам судового провадження, в тому числі і обвинуваченому, роз`яснено, що суд має право, якщо проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому суд з`ясовує, чи правильно розуміють зазначені особи зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснює їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Інші учасники судового провадження також вважали недоцільним дослідження інших доказів по справі, враховуючи позицію самого обвинуваченого, який повністю визнає свою вину, правильно розуміє суть обвинувачення, не оспорює обставин вчинення кримінального правопорушення, які підлягають доказуванню, сумнівів в добровільності позиції обвинуваченого немає.

Таким чином, суд вважає, що вина обвинуваченого в судовому засіданні встановлена в повному обсязі.

Дії обвинуваченого суд кваліфікує за ч. 4 ст. 402 КК України, оскільки він вчинив дії, які виразилися в непокорі, тобто відкритій відмові виконати наказ начальника, вчиненої в умовах воєнного стану.

Призначаючи покарання обвинуваченому суд виходить з наступного.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів, а згідно з ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

В Постанові № 7 від 24.10.2003 "Про практику призначення судами кримінального покарання" із подальшими змінами Пленум Верховного Суду України звернув увагу на те, що при призначенні покарання в кожному випадку і щодо кожного обвинуваченого, який визнається винним у вчиненні злочину, слід суворо додержуватися вимог ст. 65 КК стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

Призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку необхідно дотримуватися вимог кримінального закону й враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.

При призначенні покарання обвинуваченому суд враховує обставини справи, характер та ступінь суспільної небезпеки скоєного, особу обвинуваченого, який в цілому задовільно характеризується, пом`якшуючі відповідальність обвинуваченого обставини свою вину визнав в повному обсязі і щиро розкаявся у скоєному, своїми правдивими показаннями як в ході досудового слідства так і в судовому засіданні сприяв розкриттю злочину та встановленню істини по справі, матеріальна шкода злочином не завдана, виявив бажання продовжити проходження військової служби.

Обтяжуючих відповідальність обставин судом не встановлено.

З врахуванням зазначених пом`якшуючих відповідальність обставин суд вважає за необхідне призначити покарання з застосуванням ст. 69 КК України, застосувавши положення статті 58 КК України, у відповідності з якою покарання у виді службового обмеження застосовується до засуджених військовослужбовців, крім військовослужбовців строкової служби, на строк від шести місяців до двох років у випадках, передбачених цим Кодексом, а також у випадках, коли суд, враховуючи обставини справи та особу засудженого, вважатиме за можливе замість обмеження волі чи позбавлення волі на строк не більше двох років призначити службове обмеження на той самий строк.

На підставі ст. 72 КК України у строк призначеного обвинуваченому покарання необхідно зарахувати строк попереднього ув`язнення з 22 вересня 2025 року 2025 року по 12 січня 2026 року включно з розрахунку відповідності одному дню попереднього ув`язнення трьом дням службового обмеження для військовослужбовців.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 374, 376 КПК України, суд

У Х В А Л И В :

ОСОБА_5 визнати винним за ч. 4 ст. 402 КК України і призначити йому покарання з застосуванням ст. 69 КК України у виді позбавлення волі строком на 2 (два) роки.

На підставі ст. 58 КК України замість позбавлення волі призначити ОСОБА_5 покарання у виді службового обмеження для військовослужбовців на той самий строк, тобто на 2 (два) роки із відрахуванням в доход держави 15 (п`ятнадцяти) відсотків грошового забезпечення.

На підставі ч. 5 ст. 72 КК України у строк призначеного обвинуваченому покарання зарахувати строк попереднього ув`язнення з 22 вересня 2025 року по 12 січня 2026 року включно з розрахунку відповідності одному дню попереднього ув`язнення трьом дням службового обмеження для військовослужбовців.

Запобіжний захід у виді утримання під вартою скасувати, звільнивши ОСОБА_5 з-під варти негайно.

Роз`яснити ОСОБА_5 , що під час відбування покарання засуджений не може бути підвищений за посадою, у військовому званні, а строк покарання не зараховується йому в строк вислуги років для присвоєння чергового військового звання.

Початок строку відбування покарання ОСОБА_5 рахувати з дня приведення вироку до виконання.

Вирок може бути оскаржений до Сумського апеляційного суду через Сумський районний суд Сумської області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Суддя ОСОБА_1