Провадження № 1-в/127/417/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 вересня 2025 року м. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області в складі:

судді-доповідача ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

секретаря ОСОБА_4 ,

за участю прокурора ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

засудженого ОСОБА_7 ,

представника ДУ «Вінницька установа виконання покарань №1» ОСОБА_8 ,

розглянувши в порядку дистанційного судового провадження, в режимі відеоконференції у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Вінниці подання виконуючого обов`язки начальника державної установи полковника внутрішньої служби ОСОБА_9 про заміну покарання у виді довічного позбавлення волі на покарання у виді позбавлення волі на певний строк засудженому ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького міського суду Вінницької області надійшло подання виконуючого обов`язки начальника державної установи полковника внутрішньої служби ОСОБА_9 про заміну покарання у виді довічного позбавлення волі на покарання у виді позбавлення волі на певний строк засудженому ОСОБА_7 .

Подання мотивоване тим, що засуджений станом на 31.07.2025 відбув тридцять років дев`ять місяців двадцять шість днів призначеного строку покарання, має п`ятнадцять заохочення, допустив чотири порушення встановленого режиму, за що притягувався до дисциплінарної відповідальності, на виробництві установи не працевлаштований, неконфліктний, тому рішенням комісії з розгляду питань щодо застосування до засуджених умовно-дострокового звільнення від відбування покарання, замінити покарання у виді довічного позбавлення волі на покарання у виді позбавлення волі на певний строк.

В судовому засідання представник установи ОСОБА_8 підтримав подання начальника установи, просив замінити ОСОБА_7 покарання у виді довічного позбавлення на покарання у виді позбавлення волі на певний строк з мотивів викладених у поданні, зазначив, що засуджений став на шлях виправлення.

Засуджений ОСОБА_7 підтримав подання, зазначив, що став на шлях виправлення, усвідомив вчинені дії та визнає свою вину у вчиненні кримінальних правопорушень.

Захисник ОСОБА_6 просила суд задовольнити подання, оскільки його обґрунтованість підтверджується доказами долученими установою, що свідчить про те, що засуджений став на шлях виправлення. Крім того, ОСОБА_7 майже щороку заохочувався адміністрацією установи, що свідчить про переоцінку згубності своїх вчинків. Неодноразово звертався до різних органів з наміром вступити до лав ЗСУ. Засуджений не був працевлаштований, оскільки в установі обмежена кількість робочих місць.

Прокурор ОСОБА_5 заперечував щодо задоволення подання установи, оскільки відсутні підстави для його задоволення. Зазначив, що засуджений на час винесення вироку вину у вчиненні кримінального правопорушення не визнав, крім того, просив звернути увагу на характер вчинених засудженим кримінальних правопорушень, тому просив відмовити в задоволенні подання.

Заслухавши думку учасників справи, вивчивши матеріали подання та особову справу засудженого, суд приходить до наступного висновку.

З матеріалів особової справи вбачається, що ОСОБА_10 засуджений 10.11.2000 р. судовою колегією в кримінальних справах Одеського обласного суду за ч. 2 ст. 215, ч. 1 ст. 165, ч. 1 ст. 222, ст. 69, ч. 3 ст. 142, ч. 2 ст. 17, п. «а», «г», «ж», «з», «і» ст. 93, п. «а», «г», «ж», «з», «і» ст. 93, ч. 4, ч. 6 ст. 19, ч. 2 ст. 17, п. «а», «в», «з», «и», «і» ст. 93 КК України з урахуванням ст. 42 КК України та призначено покарання у вигляді довічного позбавлення волі з конфіскацією всього належного йому майна, яке є його особистою власністю, з позбавленням права займати посади в органах МВС строком 3 роки та призначено додаткове покарання у вигляді позбавлення спеціального звання лейтенант міліції на підставі ст. 37 КК України.

Ухвалою колегії суддів судової палати у кримінальних справах ВСУ від 21.06.2001 р. із вказаного вироку в порядку ст. 363 КПК України було виключено п. «ж», «з» ст. 93 та п. «в», «ж» ст. 93 КК України та визначено вважати засудженим ОСОБА_7 за ст. 42 КК України за ч. 2 ст. 215, ч. 1 ст. 165, ч. 1 ст. 222, ст. 69, ч. 3 ст. 142, ст. 17 і п. «а», «г», «і» ст. 93, ст. 19, ст. 17, п. «а», «з», «и», «і» ст. 93 КК України та п. «а», «г», «і» ст. 93 КК України до довічного позбавлення волі у тюрмі строгого режиму з конфіскацією всього майна, яке є його особистою власністю і позбавленням права займати посади в органах ОВС на 3 роки.

Постановою Староміського районного суду м. Вінниці від 24.12.2008 р. вирок Одеського обласного суду від 10.11.2000 р. було приведено у відповідність до ЗУ «Про внесення змін до Кримінального та Кримінально процесуального кодексів України щодо гуманізації кримінальної відповідальності» від 15.04.2008 р. та зменшено міру покарання ОСОБА_7 за ст.ст. 17 ч. 2 93 п.п. «а,г,і» КК України до 10 років позбавлення волі, за ст. 19, ст. 17 ч. 2 93 п.п. «а, з, и, і» КК України до 10 років позбавлення волі та в решті вирок залишено без змін.

Згідно ч. 2 ст. 4 КК України злочинність і караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, що діяв на час вчинення цього діяння.

Призначене ОСОБА_7 покарання у вигляді довічного позбавлення волі відповідає положенням та нормам КК України.

Частиною 1 ст. 64 КК України визначено, що довічне позбавлення волі призначається за вчинення особливо тяжких злочинів і застосовується лише у випадках, спеціально передбачених КК України, якщо суд не знайде можливим застосувати покарання у виді позбавлення волі на певний строк.

Відповідно до ч. 3 ст. 154 КВК України, стосовно засудженого, щодо якого відповідно до статей 81,82 Кримінального кодексу України може бути застосовано умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, заміну покарання у виді довічного позбавлення волі на покарання у виді позбавлення волі на певний строк або заміну невідбутої частини покарання більш м`яким, орган або установа виконання покарань у місячний термін надсилає клопотання до суду у порядку, встановленому кримінальним процесуальним законодавством. Адміністрація органу або установи виконання покарань після відбуття засудженим установленого Кримінальним кодексом України строку покарання зобов`язана в місячний термін розглянути питання щодо можливості представлення його до умовно-дострокового звільнення від відбування покарання, заміни покарання у виді довічного позбавлення волі на покарання у виді позбавлення волі на певний строк або заміни невідбутої частини покарання більш м`яким.

Згідно ч. 1 ст. 82 КК України, невідбута частина покарання у виді обмеження, позбавлення волі або покарання у виді довічного позбавлення волі можуть бути замінені судом більш м`яким покаранням, строк якого обчислюється з дня заміни невідбутої частини покарання або покарання у виді довічного позбавлення волі більш м`яким. У цих випадках більш м`яке покарання призначається в межах строків, установлених у Загальній частині цього Кодексу для даного виду покарання, і не повинне перевищувати не відбутого строку покарання, призначеного вироком.

Відповідно ч.3 ст. 82 КК України, заміна не відбутої частини покарання більш м`яким може бути застосована, якщо засуджений став на шлях виправлення.

На підставі ч. 5 ст. 82 КК України, покарання у виді довічного позбавлення волі може бути замінено на покарання у виді позбавлення волі строком від п`ятнадцяти до двадцяти років, якщо засуджений відбув не менше п`ятнадцяти років призначеного судом покарання.

Вимогами п. 2 та п. 13 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» №2 від 26 квітня 2002 р. визначено, що умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміна невідбутої частини покарання більш м`яким можливе лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. Матеріали про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким, які подають органи, що відають виконанням покарання мають відображати процес виправлення засудженого на протязі всього періоду відбування ним покарання, у зв`язку з чим орган має надати дані про попередні судимості, відшкодування матеріальних збитків та витяг із рішення спостережної комісії.

Згідно положень п. 17 вказаної постанови Пленуму Верховного Суду України №2 від 26.04.2002 р., суду слід ретельно з`ясовувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених виправно-трудової установи, а також його наміри щодо прилучення до суспільно корисної праці та потребі у наданні допомоги при обранні місця проживання і працевлаштування.

Також Міністерством юстиції України відповідно до наказу №294/5 від 19.01.2023 року було затверджено «Порядок визначення ступеня виправлення засудженого» згідно з ч. 1 Порядку зазначається, що цей Порядок визначає обсяг, механізм оформлення персоналом установи виконання покарань матеріалів стосовно засуджених, щодо яких може бути застосовано заміну покарання у виді довічного позбавлення волі на покарання у виді позбавлення волі на певний строк, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання або заміну невідбутої частини покарання більш м`яким (далі - заміна покарання) відповідно до статей 81,82 Кримінального кодексу України, а також інших випадках, передбачених кримінально-виконавчим законодавством, для визначення ступеня виправлення засудженого.

У відповідності до ч. 3 Порядку адміністрація установи виконання покарань після відбуття засудженим установленого статтями 81,82 Кримінального кодексу України строку покарання зобов`язана в місячний термін розглянути питання та надіслати клопотання до суду щодо можливості представлення засудженого до заміни покарання у порядку, встановленому кримінальним процесуальним законодавством. Разом з поданням до суду надаються документи, перелік яких встановлений пунктом 9 розділу VI Інструкції про роботу відділів (груп, секторів, старших інспекторів) контролю за виконанням судових рішень установ виконання покарань та слідчих ізоляторів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 08 червня 2012 року № 847/5, зареєстрованої у Міністерстві юстиції України 14 червня 2012 року за № 957/21269 (далі - Інструкція), та висновок щодо ступеня виправлення засудженого (далі - висновок), форма якого наведена в додатку до Методики визначення ступеня виправлення засудженого.

Згідно з ч. 8 Порядку передбачається, що засуджений до довічного позбавлення волі додатково до подання щодо можливості представлення його до заміни покарання у виді позбавлення волі на певний строк повинен подати індивідуальний план виправлення та ресоціалізації (далі - індивідуальний план), форма якого затверджується Міністерством юстиції України. Індивідуальний план має містити заходи, здійснення яких у період відбування більш м`якого покарання у виді позбавлення волі на певний строк дасть змогу засудженому усунути фактори, що можуть негативно впливати на утримання від вчинення повторного кримінального правопорушення, та факти, що свідчать про перспективи виправлення та ресоціалізації засудженого після звільнення. Індивідуальний план складається засудженим до довічного позбавлення волі разом з начальником відділення СПС у термін не більше ніж 15 календарних днів після завершення проведення оцінки ризиків вчинення повторного правопорушення у двох примірниках. Один примірник зберігається у засудженого, другий - у начальника відділення СПС. Стан його виконання перевіряється заступником начальника установи із соціально-виховної та психологічної роботи кожні шість місяців, про що робиться відповідна відмітка.

Рішення про заміну покарання відноситься до дискреційних повноважень суду та ухвалюється судом у кожному конкретному випадку індивідуально. При цьому для суду є важливим дослідити у сукупності всі відомості, які характеризують особу засудженого, оскільки суд повинен переконатися в тому, що за час відбування покарання в особистості засудженого відбулися певні позитивні зміни, які свідчать, що останній дійсно став на шлях виправлення, яке може відбутися без відбування покарання у виді довічного позбавлення волі.

На думку суду, процес виправлення та перевиховання має бути стабільним та послідовним протягом всього перебування засудженого в установі виконання покарання.

Аналізуючи наведене, суд приходить до висновку про відсутність достатніх ознак, які вказували б на виправлення засудженого.

Крім того, саме тільки намагання засудженого переконати, що він став на шлях виправлення та повністю усвідомив тяжкість вчиненого діяння, як і позитивні наміри, що відобрадені у формі індивідуального плану виправлення та ресоціалізації, не можуть бути достатньою підставою для застосування щодо засудженого пільги - заміни покарання у виді довічного позбавлення волі на покарання у виді позбавлення волі на певний строк.

Процес виправлення та перевиховання має бути стабільним та послідовним протягом всього перебування засудженого в установі виконання покарання.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що подання задоволенню не підлягає, оскільки ОСОБА_7 , хоч і був п`ятнадцять разів заохочений за виконання покладених обов`язків та додержання правил поведінки, також допускав порушення режиму відбування покарання, не працевлаштований, на час винесення вироку вину у вчиненому не визнав, тому вказані обставини не можуть свідчити, що він став на шлях виправлення.

Враховуючи вищезазначені обставини в їх сукупності, суд приходиться до висновку, що подання про заміну засудженому ОСОБА_7 покарання у виді довічного позбавлення волі на покарання у виді позбавлення волі на певний строк, є передчасним та задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 81, 82 КК України, ст.ст. 537, 539 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

В задоволенні подання виконуючого обов`язки начальника державної установи полковника внутрішньої служби ОСОБА_9 про заміну покарання у виді довічного позбавлення волі на покарання у виді позбавлення волі на певний строк засудженому ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Вінницького апеляційного суду протягом семи днів з дня оголошення.

Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії ухвали.

Копію судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надіслати учасникам судового провадження, які не були присутні в судовому засіданні.

Суддя:

Судді: