Справа № 740/1782/25
Провадження № 1-кп/740/323/25
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 вересня 2025 року м. Ніжин

Ніжинський міськрайонний суд Чернігівської області в складі

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

учасники судового провадження:

- прокурор ОСОБА_3 ,

- обвинувачений ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Ніжині кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 24 березня 2025 року № 0000061, за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився в с. Хаєнки Прилуцького району Чернігівської області, є громадянином України, неодружений, має середню технічну освіту, військовослужбовець, раніше не судимий, зареєстрований та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 358, ч. 4 ст. 358 Кримінального кодексу України,

установив:

Військовослужбовець за призовом під час мобілізації, на особливий період, солдат ОСОБА_4 на порушення вимог ст. 68, 92 Конституції України, п. п. 2, 5-1, 16-18 постанови КМУ від 08.05.1993 № 340, п.п. 1.10, 2.1 постанови КМУ від 10.05.2001 № 1306, за невстановлених обставин та точного часу, але не пізніше 24.03.2025, маючи злочинний умисел, спрямований на підроблення посвідчення водія з метою незаконного отримання права керувати транспортними засобами, за допомогою мережі Інтернет підшукав невстановлену особу, матеріали стосовно якої виділено в окреме провадження, для сприяння у виготовленні підроблених документів, після чого вони діючи за попередньою змовою групою осіб спільно та, маючи єдиний умисел, об`єднавши свої зусилля у взаємообумовлену спільну діяльність, спрямовану на досягнення загального, бажаного для всіх співучасників результату кримінального правопорушення підроблення документів, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, домовились підробити посвідчення водія на ім`я ОСОБА_4 з метою його використання останнім, узгодили зміст виконуваних функцій кожного та деталі виготовлення підробленого документа.

Реалізовуючи свій спільний злочинний умисел, спрямований на підроблення посвідчення водія, за невстановлених обставин та точного часу, але не пізніше 24.03.2025, ОСОБА_4 , діючи умисно, усвідомлюючи, що він не проходив установленого законом порядку отримання посвідчення водія з метою незаконного отримання права керувати транспортними засобами, надав у невстановленому місці невстановленій особі, матеріали стосовно якої виділено в окреме провадження, персональні дані про себе та своє фотозображення в електронній формі, які були використані цією особою для підроблення за невстановлених обставин посвідчення водія на право керування транспортними засобами категорій «А» та «В» серії НОМЕР_1 на ім`я ОСОБА_4 від 08.11.2023, виданого нібито ТСЦ 8041.

Після чого за невстановлених обставин та точного часу, але не пізніше 24.03.2025, ОСОБА_4 у невстановленому місці отримав від невстановленої особи, матеріали стосовно якої виділено в окреме провадження, посвідчення водія на право керування транспортними засобами категорій «А» та «В» серії НОМЕР_1 на ім`я ОСОБА_4 від 08.11.2023, виданого нібито ТСЦ 8041, тобто офіційний документ, що видається установою, яка має право видавати такий документ, та який надає право керування транспортними засобами, на своє ім`я, завідомо усвідомлюючи, що вказаний документ є підробленим, оскільки він не вчиняв визначених законодавством дій щодо проходження медичного огляду, відповідної підготовки та складення теоретичного й практичного іспитів у територіальних сервісних центрах МВС, після чого став зберігати вказане підроблене посвідчення при собі з метою подальшого його використання.

Указаними діями ОСОБА_4 учинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 358 КК України, а саме підроблення посвідчення, яке видається установою, яка має право видавати такий документ, і який надає права, з метою його використання особою, вчинене за попередньою змовою групою осіб.

Крім того, 24.03.2025 близько 14-03 год. ОСОБА_4 під час складання стосовно нього адміністративних матеріалів за порушення п. 2.1 (А) Правил дорожнього руху України, що мало місце по вул. Шевченка біля буд. № 113 у місті Ніжині Чернігівської області, на вимогу інспектора відділу реагування патрульної поліції Ніжинського РУП ГУ НП в Чернігівській області ОСОБА_5 пред`явити для перевірки посвідчення водія, діючи умисно, достовірно знаючи, що посвідчення водія серії НОМЕР_1 від 08.11.2023, виданого на його ім`я, у встановленому законом порядку він не отримував, надав інспектору ОСОБА_5 завідомо підроблений документ посвідчення водія серії НОМЕР_1 від 08.11.2023 на ім`я ОСОБА_4 , тим самим використав завідомо підроблений документ.

Указаними діями ОСОБА_4 учинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 358 КК України, а саме використання завідомо підробленого документа.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 повністю визнав свою винуватість в обсязі обвинувачення, не оспорював обставини, викладені в обвинувальному акті, пояснивши при цьому, що він правильно розуміє зміст пред`явленого йому обвинувачення та не заперечує проти визнання недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ним не оспорюються. Обвинувачений надав показання, що дійсно він та особа, матеріали стосовно якої виділено в окреме провадження, приблизно навесні 2024 року домовилися підробити посвідчення водія на його імя для подальшого використання обвинуваченим. Навесні 2025 року, а саме 24.03.2025 в обідній час у місті Ніжині по вул. Шевченка його зупинили працівники поліції та попросили надати посвідчення водія, що він і зробив, та одразу зізнався, що воно підроблене. Шкодував у вчиненому, розкаювався, просив суворо не карати.

Ураховуючи те, що учасниками судового провадження не оспорювалися фактичні обставини справи і судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин та відсутні сумніви щодо добровільності їх позицій, тому на підставі ч. 3 ст. 349 КПК України суд визнав недоцільним дослідження доказів у справі стосовно обставин вчинення кримінального правопорушення, які ніким не оспорюються.

Оцінивши встановлені у справі обставини, суд вважає доведеною вину ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 358, ч. 4 ст. 358 КК України, а саме: підроблення посвідчення, яке видається установою, яка має право видавати чи посвідчувати такий документ, і який надає права, з метою його використання особою, вчинене за попередньою змовою групою осіб, та використання завідомо підробленого документа.

Вирішуючи питання про обрання міри покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд відповідно до вимог ст. 65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання.

Так, вчинені ОСОБА_4 кримінальні правопорушення згідно зі ст. 12 КК України є нетяжким злочином (ч. 3 ст. 358 КК України) і проступком (ч. 4 ст. 358 КК України).

Відповідно до ст. 66 КК України обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , є щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

Відповідно до ст. 67 КК України обставин, які б обтяжували покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , не встановлено.

Також при призначенні покарання обвинуваченому суд ураховує відомості про особу обвинуваченого, а саме те, що він неодружений, має середню технічну освіту, є військовослужбовцем, раніше не судимий. Згідно із службовою характеристикою солдат ОСОБА_4 зарекомендував себе з позитивної сторони, до виконання службових обов`язків ставиться сумлінно, службові стосунки з начальниками та побратимами будує правильно, користується повагою та авторитетом серед побратимів.

Разом з цим суд ураховує ставлення обвинуваченого до вчиненого, яке полягає у визнанні винуватості, засудженні своїх дій.

Відповідно до ч. 1 ст. 69 КК України за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, може, крім випадків засудження за корупційне кримінальне правопорушення, кримінальне правопорушення, пов`язане з корупцією, призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, або перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу за це кримінальне правопорушення.

Згідно з роз`ясненнями, що містяться в постанові Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2003 року № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання», відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 65 КК України суди повинні призначати покарання в межах, встановлених санкцією статті (санкцією частини статті) Особливої частини КК, що передбачає відповідальність за вчинений злочин.

Призначення основного покарання, нижчого від найнижчої межі, передбаченої законом за вказаний злочин, або перехід до іншого більш м`якого виду основного покарання, або не призначення обов`язкового додаткового покарання може мати місце лише за наявності декількох (не менше двох) обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного.

У кожному такому випадку суд зобов`язаний у мотивувальній частині вироку зазначити, які саме обставини справи або дані про особу підсудного він визнає такими, що істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину і впливають на пом`якшення покарання, а в резолютивній послатися на ч. 1 ст. 69 КК України. При цьому необхідно враховувати не тільки мету й мотиви, якими керувалась особа при вчиненні злочину, а й її роль серед співучасників, поведінку під час та після вчинення злочинних дій тощо.

Покарання, призначене судом із застосуванням ст. 69 КК України, не може бути нижчим від мінімальної межі відповідного виду покарання, встановленої у Загальній частині КК України.

Ураховуючи конкретні обставини вчинення кримінальних правопорушень, наявність обставин, що пом`якшують покарання, а саме щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, відсутність обставин, які обтяжують покарання, з урахуванням відомостей про особу винного, а також зважаючи на позицію прокурора про можливість застосування ст. 69 КК України, суд вважає, що наявні підстави для застосування ст. 69 КК України при призначенні покарання.

За сукупністю вищенаведених обставин, ураховуючи принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, суд вважає за необхідне призначити обвинуваченому ОСОБА_4 покарання: за ч. 3 ст. 358 КК України із застосуванням ч. 1 ст. 69 КК України - більш м`яке покарання, не зазначене в санкції ч. 3 ст. 358 КК України, а саме у виді штрафу; за ч. 4 ст. 358 КК України у виді штрафу в межах санкції вказаної частини статті, та на підставі ч. 1 ст. 70 КК України остаточно призначити покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим.

Таке покарання, на переконання суду, є справедливим і достатнім для виправлення ОСОБА_4 , попередження вчинення нових кримінальних правопорушень та відповідатиме його меті, гуманності, справедливості і не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між охоронюваними інтересами суспільства та правами особи, яка притягається до кримінальної відповідальності.

Запобіжний захід обвинуваченому не обирався і відповідного клопотання не надходило до суду.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не подавався.

У кримінальному провадженні понесено процесуальні витрати, пов`язані із залученням експертів та проведенням експертиз, у розмірі 1989,75 грн, які на підставі ст. 122, 124 КПК України підлягають стягненню з обвинуваченого на користь держави.

Відомостей щодо наявності речових доказів суду не надано.

Керуючись ч. 3 ст. 349, ст. 369 - 371, 373, 374, 376, 615 КПК України, суд

ухвалив:

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 358, ч. 4 ст. 358 Кримінального кодексу України, та призначити йому покарання:

- за ч. 3 ст. 358 КК України із застосуванням ст. 69 КК України у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень;

- за ч. 4 ст. 358 КК України у виді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим ОСОБА_4 остаточно призначити покарання у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень.

Стягнути із ОСОБА_4 на користь держави на відшкодування процесуальних витрат на залучення експертів 1989 (одна тисяча дев`ятсот вісімдесят дев`ять) гривень 75 копійок.

На вирок можуть бути подані учасниками судового провадження апеляційні скарги до Чернігівського апеляційного суду через Ніжинський міськрайонний суд Чернігівської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок суду відповідно до ч. 2 ст. 394 КПК України не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду, і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Копію вироку вручити учасникам судового провадження в день його проголошення.

Суддя ОСОБА_1