Справа №350/675/25
Провадження № 1-кп/345/230/2025
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21.11.2025 року м. Калуш

Калуський міськрайонний суд Івано-Франківської області

у складі колегії суддів головуючого-судді ОСОБА_1

суддів ОСОБА_2 ,

ОСОБА_3

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_4

прокурора ОСОБА_5

захисника ОСОБА_6

обвинуваченого ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження № 0000018 від 05.03.2025 з обвинувальним актом по обвинуваченню ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.15, п.5 ч.2 ст. 115, ч.1 ст.263, ст. 126-1, ч.1 ст.125, ч.3 ст.357 КК України, -

в с т а н о в и л а:

На розгляді суду перебуває дане кримінальне провадження.

20.11.2025 судом отримано клопотання прокурора ОСОБА_5 про продовження запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_7 у вигляді тримання під вартою на 60 календарних днів без визначення альтернативного запобіжного заходу у вигляді застави. Клопотання обґрунтовує тим, що ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні замаху на умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині, вбивстві, вчинене способом небезпечним для життя багатьох осіб, за що передбачена кримінальна відповідальність за ч. 2 ст. 15, п. 5 ч. 2 ст. 115 КК України, а також придбанні, носінні та зберіганні боєприпасів без передбаченого законом дозволу, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, домашнього насильства, тобто в умисному систематичному вчиненні психологічного та фізичного насильства щодо дружини, що призводить до її психологічних страждань, погіршення якості її життя, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 126-1 КК України, умисному нанесенні легких тілесних ушкоджень, тобто у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України та кримінального проступку, передбаченого ч. 3 ст. 357 КК України.

У ході досудового розслідування, ухвалою слідчого судді Рожнятівського районного суд від 15.03.2025, відносно ОСОБА_7 застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою на строк до 13.05.2025.

07 травня 2025 року прокурором затверджено обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0000018 за обвинуваченням ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 15, п. 5 ч. 2 ст. 115, ч. 1 ст. 263, ст. 126-1, ч. 1 ст. 125 ч. 3 ст. 357 КК України.

09 травня 2025 року ухвалою Калуського міськрайонного суду до обвинуваченого ОСОБА_7 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без визначення альтернативного запобіжного заходу у вигляді застави строком на 60 календарних днів. В подальшому, ухвалами Калуського міськрайонного суду було продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без визначення альтернативного запобіжного заходу у вигляді застави, востаннє до 24.11.2025.

В клопотанні зазначено, що підстав для зміни запобіжного заходу тримання під вартою немає, оскільки не встановлено обставин, які б свідчили про зменшення ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, які були установлені під час застосування до ОСОБА_7 запобіжного заходу, а саме:

- переховуватися від суду, що підтверджується, тим що ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину за який, передбачено понесення винною особою покарання у вигляді позбавлення волі строком від 10 до 15 років, або довічного позбавлення волі у зв`язку із чим, розуміючи тяжкість понесення покарання у разі визнання обвинуваченого винним у вчиненні інкримінованого злочину, останній може переховуватись від органу досудового розслідування та суду з метою уникнення понесення покарання.

- незаконно впливати на свідків та потерпілих у цьому ж кримінальному провадженні, що підтверджується тим, що обвинувачений може вплинути на свідків та потерпілих, з якими разом проживає, у тому числі шляхом залякування та здійснення стосовно останніх насильницьких дій. Ризик впливу на свідків існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й в подальшому на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від свідків та дослідження їх судом;

- вчиняти інші кримінальні правопорушення підтверджується тим, що обвинувачений вчинив ряд кримінальних правопорушень, в тому числі систематично вчиняє домашнє насильство та насильницькі дії стосовно своєї дружини та її матері, що вказує на схильність останнього до вчинення кримінальних правопорушень, у тому числі триваючих.

Враховуючи зазначені обставини, прокурор вважає, що є цілком обґрунтовані підстави вважати, що перебуваючи серед суспільства, тобто за умови застосування більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою, підозрюваний ОСОБА_7 не виконає покладені на нього процесуальні обов`язки. З викладеного вище вбачається неможливість запобігання цих ризиків шляхом застосування більш м`якого запобіжного заходу.

У зв`язку з цим, прокурор просить відносно обвинуваченого ОСОБА_7 в рамках даного кримінального провадження продовжити строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком 60 днів без визначення альтернативного запобіжного заходу у вигляді застави.

В судовому засіданні прокурор підтримала подане клопотання, просить задовольнити з підстав наведених у клопотанні.

Захисник ОСОБА_6 в судовому засіданні просила суд відмовити в задоволенні клопотання прокурора. Зазначила, що ризики, зазначені в клопотанні, нічим не підтверджено. Вказала, щозгідно практи Європейського Суду та практики Верховного Суду, з плином часу ризики зменшуються. Зазначила, що ОСОБА_7 вже тривалий час (8 місяців з березня 2005 року) знаходиться під вартою і за цей час жодних питань щодо зміни запобіжного заходу не ставилося. Звернула увагу, що факти, зазначені в клопотанні прокурора, мають бути підтверджені доказами (зокрема мають бути підтверджені доказами: наявність обґрунтованої підозри, наявність ризиків, неможливість застосування більш м`яких запобіжних заходів). Однак, ризики не підтверджені жодними матеріальними доказами, крім абстрактних. Захисник зазначила, що ризик впливу на свідків існує тільки на початку розгляду справи. Також захисник вказала, що ризик втечі з часом зменшується. Крім того, відсутність ризику втечі обвинуваченого підтверджується тим, що він має постійне місце реєстрації; має тісні зв`язки з сином і сестрою; має ІІІ-тю групу інвалідності і отримує пенсію (засіб до існування); позитивно характеризується по місцю реєстрації (підтверджується характеристикою Новицької сільської ради).

Також захисник зазначила, що громадською організацією «Галицькі леви» подано до суду звернення щодо зміни обвинуваченому запобіжного заходу, в якому зазначено, що ОСОБА_7 є учасником бойових дій, особою з інвалідністю ІІІ-ї групи, має заслуги перед державою та суспільством, позитивно характеризується серед побратимів. Учасники громадської організації просять суд призначити ОСОБА_7 заставу або цілодобовий домашній арешт. Вважають подальше тримання під вартою надмірним заходом, враховуючи його стан здоров`я після проходження бойових дій, перенесених контузій та психологічних наслідків війни. Зазначають, що інцидент, який став підставою кримінального провадження, мав емоційний характер, був скоєний у стані сильного душевного хвилювання, без наміру заподіяти тяжку шкоду чи позбавити життя будь-кого, потерпілі не отримали тяжких чи середньої тяжкості тілесних ушкоджень. Просять суд врахувати, що ОСОБА_7 потребує лікування, підтримки та реабілітації, а не ізоляції від суспільства.

Крім того, захиснк звертає увагу на стан здоров`я обвинуваченого, який погіршується в умовах ДУ «Івано-Франківська УВП (№12)». Згідно листа філії ДУ "Центр охорони здоровя державної кримінально-виконавчої служби України" у Чернівецькій, Івано-Франківській та Тернопільській областях від 20.11.2025, ОСОБА_7 при поступленні до ДУ «Івано-Франківська УВП (№12)» був оглянутий лікарями та йому встановлено медичний діагноз, йому призначалося медикаментозне лікування. За час перебування в установі ОСОБА_7 звертався до медичної частини з приводу погіршення стану здоров`я, йому було призначено лікування. На даний час ОСОБА_7 продовжує курс інфузійної терапії. Також зазначено, що ОСОБА_7 є особою з інвалідністю ІІІ-ї групи, захворювання пов`язане з проходженням військової служби.

Також, захисник зазначила, що в умовах ДУ «Івано-Франківська УВП (№12)» обвинувачений не має можливості продовжити групу інвалідності. Він може позбавитися пенсії по інвалідності, оскільки немає механізму продовження групи інвалідності під час тримання під вартою.

Крім того, захисник зазначила, що ОСОБА_7 має бажання продовжити військову службу. Раніше нею було подано листа військової частини НОМЕР_1 від 19.05.2025 про те, що ОСОБА_7 чекають у військовій частині для продовження служби.

Також, як вказує захисник, під час розгляду клопотання прокурора обов`язково потрібно розглянути можливість застосування до обвинуваченого альтернативного запобіжного заходу. Просить застосувати до обвинуваченого запобіжний захід, не пов`язаний з триманням під вартою, а саме цілодобовий домашній арешт, або визначити розмір застави як альтернативний запобіжний захід.

Обвинувачений підтримав позицію захисника.

Заслухавши учасників кримінального провадження з приводу клопотання прокурора, колегія суддів приходить до наступних висновків.

У ході досудового розслідування, ухвалою слідчого судді Рожнятівського районного суд від 15.03.2025, відносно ОСОБА_7 застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою на строк до 13.05.2025.

07 травня 2025 року прокурором затверджено обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0000018 за обвинуваченням ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 15, п. 5 ч. 2 ст. 115, ч. 1 ст. 263, ст. 126-1, ч. 1 ст. 125 ч. 3 ст. 357 КК України.

ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні замаху на умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині, вбивстві, вчинене способом небезпечним для життя багатьох осіб, за що передбачена кримінальна відповідальність за ч. 2 ст. 15, п. 5 ч. 2 ст. 115 КК України, а також придбанні, носінні та зберіганні боєприпасів без передбаченого законом дозволу, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, домашнього насильства, тобто в умисному систематичному вчиненні психологічного та фізичного насильства щодо дружини, що призводить до її психологічних страждань, погіршення якості її життя, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 126-1 КК України, умисному нанесенні легких тілесних ушкоджень, тобто у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України та кримінального проступку, передбаченого ч. 3 ст. 357 КК України.

ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 15, п. 5 ч. 2 ст. 115, ч. 1 ст. 263, ст. 126-1, ч. 1 ст. 125 ч. 3 ст. 357 КК України.

09 травня 2025 року ухвалою Калуського міськрайонного суду до обвинуваченого ОСОБА_7 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без визначення альтернативного запобіжного заходу у вигляді застави строком на 60 календарних днів. В подальшому, ухвалою Калуського міськрайонного суду від 12.06.2025 продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без визначення альтернативного запобіжного заходу у вигляді застави строком на 60 календарних днів. Ухвалою Калуського міськрайонного суду від 05.08.2025 продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без визначення альтернативного запобіжного заходу у вигляді застави строком на 60 календарних днів. Ухвалою Калуського міськрайонного суду від 25.09.2025 продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без визначення альтернативного запобіжного заходу у вигляді застави строком на 60 календарних днів.

Згідно ч.1 ст. 331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати, обрати або продовжити запобіжний захід щодо обвинуваченого.

Відповідно до ч.3 ст.331 КПК України за наявності клопотань суд під час судового розгляду зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження запобіжного заходу до закінчення двомісячного строку з дня його застосування. За результатами розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. Копія ухвали вручається обвинуваченому, прокурору та надсилається уповноваженій службовій особі до місця ув`язнення.

Відповідно до практики Європейського суду «розумна підозра» у вчиненні кримінального злочину», про яку йдеться у підпункті «с» п. 1 ст. 5 Конвенції, передбачає наявність обставин або відомостей, які переконали б неупередженого спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила злочин. Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод вимагає, щоб будь-який захід, яким людина позбавляється волі, відповідав меті ст. 5, а саме захисту особи від свавілля.

У п. 175 рішення Європейського суду з прав людини від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» визначено, що термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (рішення у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року, п. 32, Series А, № 182).

При цьому, обґрунтована підозра вимагає тільки наявності певних об`єктивних відомостей, які дають підстави для переконання в тому, що особа вірогідно вчинила злочин. За визначенням Європейського суду, «у п-п. «с» п. 1 ст. 5 йдеться про розумну підозру, а не про щиру або сумлінну (bona fide) підозру».

В справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» (1994) Суд визначив, що «факти, які є причиною виникнення підозри, не повинні бути такими ж переконливими, як ті, що є необхідними для обґрунтованого обвинувального вироку чи просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процесу кримінального розслідування».

Як обов`язковий критерій застосування запобіжного заходу ризик кримінального провадження має прогностичний характер, його визначення у конкретний проміжок часу спрямоване на усунення негативного впливу на кримінальне провадження в майбутньому. Безумовно, наявність заявлених ризиків має обґрунтовуватися. Однак, в переважній більшості випадків, враховуючи їх вірогідний характер, класичні категорії доказування, притаманні судовому процесу, при їх обґрунтуванні не застосовуються. При встановленні ризиків кримінального провадження суд застосовує стандарт достатності підстав вважати, що обвинувачений може вдатися до дій на шкоду кримінальному провадженню. Оцінюючи вірогідність такої поведінки обвинуваченого, суд має дійти обґрунтованого висновку про високу ступінь ймовірності позапроцесуальних дій зазначеної особи.

Отже враховуючи, що зазначена у клопотанні підозра має місце і підтверджуються достатньою сукупністю матеріалів кримінального провадження, перелік яких міститься у реєстрі матеріалів досудового розслідування, то є всі підстави для висновку про наявність обґрунтованої підозри щодо обвинуваченого у вчиненні інкримінованих йому злочинів.

При цьому, обставини здійснення обвинуваченим конкретних дій та доведеність їх винуватості, дослідження та оцінка зібраних у справі доказів з точки хору їх належності та допустимості будуть перевірені на оцінені під час судового розгляду по суті.

За змістом ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Відповідно до ч.1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Згідно пункту 4 частини 2 статті 183 Кримінального процесуального кодексу України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою може бути застосований до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

При розгляді клопотання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_7 судом враховано тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому у разі визнання його винуватим у кримінальних правопорушеннях, у вчиненні яких він обвинувачується, характеризуючі дані про особу обвинуваченого (зокрема: його стан здоровця, наявність групи інвалідності, сімейний стан, характеристику за місцем реєстрації, наявність посвідчення УБД), та інші обставини в їх сукупності.

Зокрема, один із злочинів, передбачених ч. 2 ст. 15, п. 5 ч. 2 ст. 115 КК України, в учиненні якого підозрюється ОСОБА_7 , відповідно до частини 4 статті 12 Кримінального кодексу України є особливо тяжким злочином, за вчинення якого передбачено покарання позбавлення волі на строк від десяти до п`ятнадцяти років або довічне позбавлення волі.

Враховуючи вищенаведене, суд приходить до переконання, що у судовому засіданні прокурором доведено наявність ризиків, які продовжують існувати та які дають достатні підстави вважати, що обвинувачений може вчинити дії, передбачені частиною першою статті 177 Кримінального процесуального кодексу України, а саме: переховуватися від органу досудового розслідування та суду, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином та вчинити інше кримінальне правопорушення та продовжити кримінальне правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується.

Потреба в продовженні строку запобіжного заходу обумовлена наявністю ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України. Так, в обґрунтування застосування запобіжного заходу щодо підозрюваного покладається необхідність запобігання спробам:

- переховуватися від суду, що підтверджується, тим що ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину за який, передбачено понесення винною особою покарання у вигляді позбавлення волі строком від 10 до 15 років, або довічного позбавлення волі у зв`язку із чим, розуміючи тяжкість понесення покарання у разі визнання підозрюваного винним у вчиненні інкримінованого злочину, останній може переховуватись від органу досудового розслідування та суду з метою уникнення понесення покарання.

Крім цього, відповідно до практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

- незаконно впливати на свідків та потерпілих у цьому ж кримінальному провадженні, що підтверджується тим, що обвинувачений може вплинути на свідків та потерпілих, з якими разом проживає, у тому числі шляхом залякування та здійснення стосовно останніх насильницьких дій.

Слід зазначити, що ризик незаконного впливу на свідків та потерпілих залишається актуальним з огляду на встановлену КПК України процедуру отримання показань від осіб, які є свідками, у кримінальному провадженні, а саме усно шляхом допиту особи в судовому засіданні відповідно до положень ст. 23 КПК України. Суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них, відповідно до ч. 4 ст. 95 КПК України.

Тобто, ризик впливу на свідків існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й в подальшому на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від свідків та дослідження їх судом;

- вчиняти інші кримінальні правопорушення підтверджується тим, що обвинувачений вчинив ряд кримінальних правопорушень, в тому числі систематично вчиняє домашнє насильство та насильницькі дії стосовно своєю дружини та її матері, що вказує на схильність останнього до вчинення кримінальних правопорушень, у тому числі триваючих.

Окрім того, відповідно до положень ст. 178 КПК України, суд при вирішенні питання про продовження запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, враховує, що вищевказане обвинувачення обґрунтовується зібраними у кримінальному провадженні доказами: протоколом огляду місця події, протоколами допиту потерпілих, свідків, протоколом огляду відеозапису, висновками експертиз, іншими матеріалами кримінального провадження, перелік яких зазначений в реєстрі матеріалів кримінального провадження.

При цьому, суд не вважає слушними доводи захисника про те, що застосування запобіжного заходу неможливе без дослідження доказів, що підтверджують ризики. Суд приймає рішення виходячи з обвинувачення, зазначеного в обвинувальному акті та інших документів наданих сторонами кримінального провадження. На даній стадії справи суд позбавлений повноважень досліджувати докази, надавати їм оцінку, робити висновки щодо винуватості чи невинуватості обвинуваченого.

Також суд враховує тяжкість покарання, що загрожує особі у разі визнання його винуватим у кримінальному правопорушенні - у разі визнання обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, ОСОБА_7 загрожує покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 10 до 15 років, або довічне позбавлення волі.

Згідно ч. 4 ст. 183 КПК України, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні: щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування.

Враховуючи наведені вище обставини, суд приходить до висновку, що є цілком обґрунтовані підстави вважати, що перебуваючи серед суспільства, тобто за умови застосування більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою, обвинувачений ОСОБА_7 не виконає покладені на нього процесуальні обов`язки. З викладеного вище також вбачається неможливість запобігання вказаних ризиків шляхом застосування більш м`якого запобіжного заходу.

Крім того судом спростовуються твердженнь захисника про погіршення стану здоров`я обвинуваченого, оскільки йому надається медична допомога в умовах установи виконання покарань, що підтверджується листом філії ДУ "Центр охорони здоровя державної кримінально-виконавчої служби України" у Чернівецькій, Івано-Франківській та Тернопільській областях від 20.11.2025, який до матеріалів справи долучено за клопотанням захисника.

Щодо тверджень захисника про необхідність продовжити обвинуваченому групу інвалідності, то захисником не надано суду підтвердження, коли в обвинуваченого закінчується термін групи інвалідності. Також не надано підтвердження того, що обвинувачений чи захисник заверталися до ДУ «Івано-Франківська УВП (№12)» чи до іншого органу (МСЕК) з питанням щодо можливості продовження групи інвалідності.

Щодо тверджень захисника про бажання обвинувачено продовжити військову службу, то суд звертає увагу, що згідно ч.1 ст.616 КПК України, у разі введення воєнного стану, здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації та/або інших держав проти України підозрюваний, обвинувачений, який під час досудового розслідування або судового розгляду тримається під вартою, крім тих, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні злочинів проти основ національної безпеки України, умисного вбивства двох або більше осіб або вчиненого з особливою жорстокістю, або поєднаного із зґвалтуванням або сексуальним насильством, або особливо тяжких корупційних кримінальних правопорушень чи у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених статтями 152-156-1, 258-258-6, частиною четвертою статті 286-1, статтею 348 Кримінального кодексу України, а також підозрюваний, обвинувачений, який згідно з підпунктом 1 пункту 3 примітки до статті 368 Кримінального кодексу України на момент вчинення кримінального правопорушення займав особливо відповідальне становище, має право звернутися до прокурора з клопотанням про ініціювання перед слідчим суддею або судом питання про скасування цього запобіжного заходу для продовження та/або проходження військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період та/або військової служби за контрактом осіб рядового, сержантського і старшинського та офіцерського складу. За результатами розгляду клопотання, передбаченого абзацом першим цієї частини, прокурор має право звернутися до слідчого судді або суду, який розглядає кримінальне провадження, з клопотанням про скасування цій особі запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою для продовження та/або проходження військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період та/або військової служби за контрактом осіб рядового, сержантського і старшинського та офіцерського складу.

Тобто, обвинувачений має право звернутися до прокурора з клопотанням, якщо він бажає продовження проходження військової служби.

У зв`язку з цим, суд приходить до висновку, що відсутні підстави для задоволення клопотання захисника про застосування до обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, а саме цілодобового домашнього арешту, а також про визначення розміру застави як альтернативного запобіжного заходу.

Також, судом не встановлено виняткових обставин, які б давали підставу не застосовувати (продовжувати) до обвинуваченого запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Таким чином, враховуючи викладене та те, що 24.11.2025 закінчується строк дії застосованого щодо обвинуваченого запобіжного заходу, то суд приходить до переконання, що слід задовольнити клопотання прокурора та продовжити обвинуваченому строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком 60 днів, без визначення альтернативного запобіжного заходу у вигляді застави.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 177, 178, 183, 197, 205, 331, 376 КПК України, колегія суддів -

п о с т а н о в и л а:

У задоволенні клопотань захисника обвинуваченого ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_6 про зміну запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на запобіжний захід, не пов`язаний з триманням під вартою, а саме цілодобовий домашній арешт, а також про визначення розміру застави як альтернативного запобіжного заходу відмовити.

Клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу - задовольнити.

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованому в АДРЕСА_1 , жителю АДРЕСА_2 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком 60 днів, без визначення альтернативного запобіжного заходу у вигляді застави до 20.01.2026 року включно.

Тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_7 здійснювати в Івано-Франківській установі виконання покарань № 12.

Копію ухвали для виконання в частині продовження запобіжного заходу - тримання під вартою направити начальнику Івано-Франківської установи виконання покарань (№ 12), та вручити обвинуваченому і прокурору негайно після її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена до Івано-Франківського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Повний текст ухвали проголошено о 10:15 год. 25.11.2025.

Головуючий:

Судді: