Справа № 461/9913/25
Провадження № 1-кс/461/7300/25
УХВАЛА

02.12.2025 м. Львів

Слідчий суддя Галицького районного суду м. Львова ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , потерпілої ОСОБА_3 , представників потерпілої адвокатів ОСОБА_4 та ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Львові скаргу ОСОБА_3 на постанову старшого слідчого ВРЗСТ слідчого управління Головного управління Національної поліції у Львівській області ОСОБА_5 від 03.11.2025 про відмову в задоволенні клопотання потерпілої ОСОБА_3 та її представника адвоката ОСОБА_4 про проведення слідчих дій у кримінальному провадженні, внесеному 23.07.2024 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000756,-

в с т а н о в и в:

28.11.2025 ОСОБА_3 , в інтересах якої діє адвокат ОСОБА_4 , звернулася до слідчого судді із скаргою, у якій просить скасувати постанову старшого слідчого ОСОБА_5 від 03.11.2025 про відмову в задоволенні клопотання від 29.10.2025 про проведення слідчого експерименту із автомобілем марки «ЗІЛ», р.н. НОМЕР_1 , та мотоциклом для встановлення і фіксації місця зіткнення даного авто із мотоциклом марки «Альфа» та всіх обставин виникнення ДТП у кримінальному провадженні, внесеному 23.07.2024 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000756, як незаконну та необґрунтовану; зобов`язати старшого слідчого ВРЗСТ слідчого управління Головного управління Національної поліції у Львівській області ОСОБА_5 виконати слідчу дію - провести слідчий експеримент із автомобілем марки «ЗІЛ», р.н. НОМЕР_1 , та мотоциклом для встановлення і фіксації безпосереднього місця зіткнення даного авто із мотоциклом марки «Альфа» на автодорозі та всіх обставин виникнення ДТП.

В обґрунтування скарги покликається на те, що в провадженні старшого слідчого ВРЗСТ слідчого управління Головного управління Національної поліції у Львівській області ОСОБА_5 перебуває кримінальне провадження, внесене 23.07.2024 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000756, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України. Попри тривалість досудового розслідування та наявність необхідних відомостей для встановлення обставин події, станом на сьогодні органом досудового розслідування не встановлено особу, винну у вчиненні ДТП, що свідчить про неналежне та неефективне здійснення розслідування. Так, 22.10.2025 на виконання ухвали слідчого судді старший слідчий ВРЗСТ слідчого управління Головного управління Національної поліції у Львівській області ОСОБА_5 провів, відповідно до ст.237 КПК України, огляд автомобіля марки «ЗІЛ», р.н. НОМЕР_1 , у с. Хильчиці Золочівського району Львівської області з участю водія ОСОБА_6 . Метою огляду було виявлення та фіксація відомостей, що мають значення для встановлення обставин вчинення кримінального правопорушення. Зокрема, в ході проведення слідчої дії, окрім іншого, було зафіксовано відстань 4м 57см від передньої частини автомобіля до заднього лівого (першого) колеса, яким здійснено наїзд на мотоцикл марки «Альфа» під керуванням потерпілого ОСОБА_7 22.07.2024, після чого відбулася зупинка транспортного засобу. Проведення огляду автомобіля марки «ЗІЛ», р.н. НОМЕР_1 , надало можливість виявити не тільки всі пошкодження, які утворились від наїзду автомобіля марки «ЗІЛ», р.н. НОМЕР_1 , на мотоцикл марки «Альфа», а і його тертя після зіткнення та відстань в 4м 57см, аж до моменту зупинки. Тобто, це відстань, яку пройшов автомобіль після зіткнення з мотоциклом, на якому знаходився потерпілий ОСОБА_7 та отримав важкі тілесні ушкодження і помер на місці пригоди. Як вбачається із отриманого висновку транспортно-трасологічної експертизи №2873-Е від 16.08.2024, місце зіткнення обох транспортних засобів в розмірних одиницях не вдалось встановити. Саме тому, з метою одержання вихідних даних для встановлення місця зіткнення вантажного автомобіля марки «ЗІЛ» із мотоциклом марки «Альфа», у тому числі шляхом проведення замірів на місці ДТП щодо розташування автомобіля на проїзній частині, виникла необхідність проведення слідчого експерименту. Такий експеримент дасть змогу отримати точні розмірні дані, які дозволять визначити конкретне місце первинного контакту, оскільки після зіткнення та наїзду мотоцикл залишився під заднім лівим колесом автомобіля та значною мірою контактував з його деталями. Крім того, проведення слідчого експерименту із використанням автомобіля марки «ЗІЛ» дасть змогу встановити конкретні параметри його розташування на проїзній частині в момент зіткнення з урахуванням вже виміряної відстані його руху після наїзду (4,57м). Усі ці відомості є необхідними для подальшого врахування під час проведення відповідних експертиз, зокрема, щодо положення автомобіля на дорозі до моменту зіткнення та його руху після нього до повної зупинки у тому положенні, в якому транспортний засіб був зафіксований під час огляду місця події. Незважаючи на отримані під час огляду об`єктивні дані, які мають істотне значення для встановлення механізму наїзду та конкретного місця зіткнення, досудовим розслідуванням до цього часу не встановлено місце ДТП, хоча ці відомості дозволяють визначити відрізок шляху, який проїхав вантажний автомобіль після зіткнення до повної зупинки. Тому виникла об`єктивна необхідність проведення слідчого експерименту за участю автомобіля марки «ЗІЛ», р.н. НОМЕР_1 , та мотоцикла «Альфа», яке дозволить відтворити обстановку та послідовність подій, встановити та зафіксувати точне місце зіткнення транспортних засобів і з`ясувати всі обставини дорожньо-транспортної пригоди, що є необхідним для повного, всебічного та об`єктивного розслідування кримінального провадження. У зв`язку з цим, потерпілою і її представником було подано старшому слідчому ВРЗСТ слідчого управління Головного управління Національної поліції у Львівській області ОСОБА_5 клопотання про проведення слідчого експерименту із автомобілем марки «ЗІЛ 131», р.н. НОМЕР_1 , та мотоциклом з метою встановлення і фіксації точного місця зіткнення зазначених транспортних засобів та з`ясування всіх обставин виникнення ДТП. Незважаючи на обґрунтованість та важливість клопотання для встановлення істини у кримінальному провадженні, слідчий безпідставно відмовив у його задоволенні. З отриманої відповіді слідчого від 03.11.2025 вбачається, що він прийняв відповідну постанову від 03.11.2025 про відмову задоволенні клопотання, зазначивши про неможливість встановлення місця зіткнення за допомогою слідчого експерименту. Матеріали кримінального провадження вказують на однобічність досудового розслідування, оскільки слідчий не досліджує обставини, що мають істотне значення відповідно до ст.91 КПК України, порушуючи вимоги ст.9 КПК України щодо повного, всебічного та неупередженого розслідування. Натомість дії слідчого спрямовані виключно на виправдання водія автомобіля марки «ЗІЛ 131» ОСОБА_6 , при цьому слідчі дії проводяться без належного повідомлення потерпілої сторони, що є недопустимим і свідчить про ігнорування доводів потерпілої та її представника.

Ухвалою слідчого судді від 28.11.2025 відкрито провадження по справі за скаргою, призначено судове засідання.

Старший слідчий ВРЗСТ слідчого управління Головного управління Національної поліції у Львівській області ОСОБА_5 до судового засідання подав заяву, в якій повідомив, що доводи наведені у скарзі вважає необґрунтованими, оскільки слідчий експеримент у даному кримінальному провадженні проводився за участі потерпілих, у проведенні додаткового слідчого експерименту немає необхідності.

Слідчий у судове засідання не з`явився, хоча належним чином був повідомленим про час та місце розгляду справи, в поданій заяві повідомив про неможливість прибуття в судове засідання, у зв`язку з перебуванням на чергуванні. Відповідно до ч.3 ст.306 КПК України, його неявка не є перешкодою для розгляду скарги.

В судовому засіданні представник потерпілої адвокат ОСОБА_4 скаргу підтримав та просив задоволити, покликаючись на наведені в такій підстави. Додатково пояснив, що місце зіткнення проведеними експертизами встановлено не було у зв`язку з недостатністю вихідних даних. Слідчий експеримент проводився без участі потерпілої, така була присутня, однак відмовилася підписати протокол за результатами проведеної слідчої дії, оскільки не згідна з ним. За результатами проведеного слідчого експерименту місце зіткнення встановлено не було. Звертає увагу, що на той момент не було шляху, який пройшов автомобіль після зіткнення, що було встановлено лише після проведеного нещодавно огляду автомобіля марки «ЗІЛ 131», р.н. НОМЕР_1 . Звертає увагу, що слідчим в порушення ст.91 КПК України не встановлені обставини, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні.

В судовому засіданні представник потерпілої адвокат ОСОБА_4 скаргу підтримав та просив задоволити. Зазначив, що місце зіткнення у кримінальному провадженні встановлено не було, а слідчим матеріалів кримінального провадження слідчому судді не надано, доводи потерпілої і її представників не спростовано.

Потерпіла ОСОБА_3 підтримала думку представників, просила скаргу задоволити.

Заслухавши пояснення потерпілої та її представників, дослідивши матеріали скарги, слідчий суддя приходить до такого висновку.

Відповідно до ст.55 Конституції України, кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. Саме в запроваджені механізму реального захисту громадянами своїх прав у суді полягає здійснення функцій правової держави та її утвердження як такої.

Одним з напрямів ефективного функціонування державної влади в Україні є забезпечення законності діяльності органів досудового розслідування, які виходячи з принципу верховенства права, зобов`язані керуватись законом при здійсненні своїх повноважень. Саме тому об`єктивно необхідним є створення надійного і ефективного механізму судового контролю за діяльністю органів досудового розслідування, оскільки саме судовий контроль справедливо вважається найбільш дієвим інструментом забезпечення прав і свобод громадян.

Кримінальним процесуальним законом здійснення судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні віднесено до повноважень слідчого судді, який є суддею суду першої інстанції, а у випадку, передбаченому статтею 247 КПК України, - голова чи за його визначенням інший суддя відповідного апеляційного суду.

Згідно ст.22 КПК України, кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом.

Статтею 26 КПК України також встановлено засади диспозитивності кримінального провадження. Зокрема, сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ч.1 ст.24 КПК України, кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Згідно ч.3 ст.26 КПК України, слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом.

В процесі провадження за скаргою слідчим суддею встановлено, що слідчим управлінням Головного управління Національної поліції у Львівській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеному 23.07.2024 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000756, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.286-1 КК України.

29.10.2025 потерпілою ОСОБА_3 та її представником адвокатом ОСОБА_4 подано старшому слідчому ВРЗСТ слідчого управління Головного управління Національної поліції у Львівській області ОСОБА_5 клопотання про проведення слідчого експерименту із автомобілем марки «ЗІЛ», р.н. НОМЕР_1 , та мотоциклом для встановлення і фіксації місця зіткнення даного авто із мотоциклом марки «Альфа» та всіх обставин виникнення ДТП.

В обґрунтування клопотання зазначено, що 22.10.2025 на виконання ухвали слідчого судді старший слідчий ВРЗСТ слідчого управління Головного управління Національної поліції у Львівській області ОСОБА_5 провів, відповідно до ст.237 КПК України, огляд автомобіля марки «ЗІЛ», р.н. НОМЕР_1 , у с. Хильчиці Золочівського району Львівської області з участю водія ОСОБА_6 , в ході проведення якого окрім іншого, було зафіксовано відстань 4м 57см від передньої частини автомобіля до заднього лівого (першого) колеса, яким здійснено наїзд на мотоцикл марки «Альфа», яким керував 22.07.2024 потерпілий ОСОБА_7 . Проте, на даний час конкретне місце зіткнення не встановлено, хоча це є можливим після проведеного 22.10.2025 огляду автомобіля марки «ЗІЛ», р.н. НОМЕР_1 , так як зафіксована відстань 4м 57см вказує на шлях, який проїхав вантажний автомобіль з моменту зіткнення до повної зупинки. В ході проведення слідчого експерименту можна буде отримати вихідні дані для встановлення місця зіткнення вантажного автомобіля марки «ЗІЛ» із мотоциклом марки «Альфа», у тому числі шляхом проведення замірів на місці ДТП щодо розташування автомобіля на проїзній частині, отримати точні розмірні дані, які дозволять визначити конкретне місце первинного контакту, оскільки після зіткнення та наїзду мотоцикл залишився під заднім лівим колесом автомобіля та значною мірою контактував з його деталями.

Постановою старшого слідчого ВРЗСТ слідчого управління Головного управління Національної поліції у Львівській області ОСОБА_5 від 03.11.2025 у задоволенні клопотання потерпілої ОСОБА_3 та її представника адвоката ОСОБА_4 відмовлено. В обґрунтування постанови, слідчим зазначено, що слідчий експеримент із автомобілем марки «ЗІЛ», р.н. НОМЕР_1 , вже проводився у кримінальному провадженні і потерпіла брала у ньому участь. Окрім цього, водій ОСОБА_6 , який є єдиним очевидцем вказаного ДТП нічого нового з приводу ДТП повідомити не може. Також у клопотанні потерпілої ОСОБА_3 та її представника ОСОБА_8 не вказано конкретної мети проведення слідчого експерименту. Окрім цього потерпіла та її представник повідомляють, що під час експерименту необхідно встановити місце зіткнення, проте органу досудового розслідування не відома методика встановлення місця зіткнення слідчим експериментом, а лише експертним шляхом, що і зроблено у кримінальному провадженні.

Частиною 1 статті 9 КПК України встановлено, що під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий, інші службові особи органів державної влади зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства.

Під час досудового розслідування клопотання сторони захисту, потерпілого і його представника чи законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, про виконання будь-яких процесуальних дій та у випадках, установлених цим Кодексом, іншої особи, права чи законні інтереси якої обмежуються під час досудового розслідування, або її представника слідчий, дізнавач, прокурор зобов`язані розглянути в строк не більше трьох днів з моменту подання і задовольнити їх за наявності відповідних підстав (ч.1 ст.220 КПК України).

Відповідно до ч.2 ст.220 КПК України, про результати розгляду клопотання повідомляється особа, яка заявила клопотання. Про повну або часткову відмову в задоволенні клопотання виноситься вмотивована постанова, копія якої вручається особі, яка заявила клопотання, а у разі неможливості вручення з об`єктивних причин - надсилається їй.

Згідно ч.5 ст.40 КПК України, слідчий, здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог цього Кодексу, є самостійним у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку осіб, що не мають на те законних повноважень, забороняється. Органи державної влади, органи місцевого самоврядування, підприємства, установи та організації, службові особи, інші фізичні особи зобов`язані виконувати законні вимоги та процесуальні рішення слідчого.

Аналіз наведених положень чинного процесуального законодавства вказує на те, що слідчий, здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог цього Кодексу, є самостійним у своїй процесуальній діяльності, наділений повноваженнями стосовно відмови у задоволенні відповідного клопотання з дотриманням відповідної процедури. Також, слідчий зобов`язаний застосовувати всі передбачені законом заходи для забезпечення ефективності досудового розслідування.

Відповідно до статті 110 КПК України, процесуальними рішеннями є всі рішення органів досудового розслідування, прокурора, слідчого судді, суду. Рішення слідчого, дізнавача, прокурора приймається у формі постанови. Постанова виноситься у випадках, передбачених цим Кодексом, а також коли слідчий, дізнавач, прокурор визнає це за необхідне.

Постанова слідчого, дізнавача, прокурора складається з: 1) вступної частини, яка повинна містити відомості про: місце і час прийняття постанови; прізвище, ім`я, по батькові, посаду особи, яка прийняла постанову; 2) мотивувальної частини, яка повинна містити відомості про: зміст обставин, які є підставами для прийняття постанови; мотиви прийняття постанови, їх обґрунтування та посилання на положення цього Кодексу; 3) резолютивної частини, яка повинна містити відомості про: зміст прийнятого процесуального рішення; місце та час (строки) його виконання; особу, якій належить виконати постанову; можливість та порядок оскарження постанови.

Вмотивованість процесуального рішення - це фактичне відображення належних мотивів та обґрунтувань даного рішення у його змісті. Зокрема, процесуальне рішення повинно містити відомості про доводи та міркування учасників кримінального провадження, їх оцінку та врахування або відхилення, на підставі конкретно визначених мотивів та доказів, обґрунтування прийняття (врахування) та відхилення доказів і доводів на які посилається заявник, норми права, які застосовані при розгляді клопотання, з наданням належної оцінки тому, чому ті чи інші правові норми та процесуальні положення мають бути застосовані у конкретній ситуації.

Вмотивованість процесуального рішення забезпечує дотримання принципу верховенства права, об`єктивності під час з`ясування обставин справи (оцінки доводів учасника провадження), дотримання основоположних прав та інтересів людини та громадянина під час кримінального провадження. У свою чергу, недотримання наведеної вимоги щодо наведення належних та достатніх мотивів у процесуальному рішенні може призвести до недотримання загальних засад кримінального процесуального законодавства.

Зі змісту оскаржуваної постанови встановлено, що слідчий ОСОБА_5 відмовив у задоволенні клопотання потерпілої ОСОБА_3 та її представника адвоката ОСОБА_4 про проведення слідчого експерименту, оскільки слідчий експеримент із автомобілем марки «ЗІЛ», р.н. НОМЕР_1 , вже проводився у кримінальному провадженні і потерпіла брала у ньому участь.

Разом з тим, у клопотанні потерпілою ОСОБА_3 та її представником адвокатом ОСОБА_4 , як підставу для проведення повторного слідчого експерименту зазначено те, що оскільки після проведеного 22.10.2025 огляду автомобіля марки «ЗІЛ», р.н. НОМЕР_1 , зафіксована відстань 4м 57см, яка вказує на шлях, який проїхав вантажний автомобіль з моменту зіткнення до повної зупинки, на даний час можливо встановити та зафіксувати місце зіткнення даного авто із мотоциклом марки «Альфа».

Також слідчий у постанові від 03.11.2025 зазначає, що у клопотанні потерпілої ОСОБА_3 та її представника ОСОБА_8 не вказано конкретної мети проведення слідчого експерименту, однак у поданому клопотанні останні просять провести слідчий експеримент з метою отримання вихідних даних для встановлення місця зіткнення вантажного автомобіля марки «ЗІЛ» із мотоциклом марки «Альфа», у тому числі шляхом проведення замірів на місці ДТП щодо розташування автомобіля на проїзній частині, отримати відомості з конкретними розмірними даними, які дозволять визначити конкретне місце зіткнення, так як мотоцикл після зіткнення і наїзду на нього залишився під заднім лівим колесом і більшою частиною контактував з автомобілем.

При цьому, постанова слідчого від 03.11.2025 містить лише загальні формулювання щодо безпідставності заявлених вимог, у такій постанові слідчим не спростовано доводи, які наведені у клопотанні потерпілою ОСОБА_3 та її представником адвокатом ОСОБА_9 від 29.10.2025, належним чином не обґрунтовано своє рішення, не спростовано іншими об`єктивними матеріалами кримінального провадження.

Таким чином, оскільки оскаржувана постанова слідчого не містить належного обґрунтування відсутності підстав для задоволення клопотання про проведення слідчого експерименту в порядку встановленому КПК України, слідчий суддя приходить до висновку, що доводи скаржника є обґрунтованими, а тому постанову старшого слідчого ВРЗСТ слідчого управління Головного управління Національної поліції у Львівській області ОСОБА_5 від 03.11.2025 про відмову в задоволенні клопотання потерпілої ОСОБА_3 та її представника адвоката ОСОБА_4 про проведення слідчого експерименту у кримінальному провадженні, внесеному 23.07.2024 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000756 слід скасувати, та зобов`язати старшого слідчого ВРЗСТ слідчого управління Головного управління Національної поліції у Львівській області ОСОБА_5 або слідчого, в провадженні якого перебуватиме кримінальне провадження, внесене 23.07.2024 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000756, повторно розглянути клопотання у порядку та спосіб визначений Кримінальним процесуальним кодексом України, про що повідомити заявників.

Щодо вимоги скарги в частині зобов`язання слідчого виконати слідчу дію - провести слідчий експеримент із автомобілем марки «ЗІЛ», р.н. НОМЕР_1 , та мотоциклом для встановлення і фіксації безпосереднього місця зіткнення даного авто із мотоциклом марки «Альфа» на автодорозі та всіх обставин виникнення ДТП, слідчий суддя зазначає наступне.

Відповідно до положень частини 2 статті 307 КПК України, ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування може бути про: 1) скасування рішення слідчого, дізнавача чи прокурора; 1-1) скасування повідомлення про підозру; 2) зобов`язання припинити дію; 3) зобов`язання вчинити певну дію; 4) відмову у задоволенні скарги.

Згідно правового висновку, викладеного в п.19, 20 постанови колегії суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду від 14.02.2023 у справі №405/680/22, провадження №51-1544км22, враховуючи різну правову природу рішень і дій, ч.2 ст.307 КПК України визначає різні повноваження слідчого судді у випадку їх оскарження. При оскарженні дії або не здійснення дії слідчий суддя має повноваження зобов`язати припинити дію або здійснити дію, однак не має повноважень скасувати дію, що вже відбулася. У той же час по відношенню до оскаржених рішень слідчий суддя має повноваження лише скасувати таке рішення, але не має повноважень зобов`язати прийняти рішення. Тим більше слідчий суддя не має повноважень визначати, яке саме рішення має прийняти слідчий або прокурор у конкретному випадку, оскільки таким чином суддя втрутиться в сферу повноважень цих осіб і фактично прийме участь у діяльності сторони обвинувачення всупереч своїй ролі в провадженні (ч.3 ст.22 КПК України). Таким чином, Суд робить висновок про те, шо ст.307 КПК України не надає слідчому судді повноваження своєю ухвалою зобов`язувати слідчого, дізнавача чи прокурора прийняти певне рішення під час досудового розслідування.

Таким чином, слідчий суддя, виходячи з того, що слідчий, здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог цього Кодексу, є самостійним у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку осіб, що не мають на те законних повноважень, забороняється, приходить до висновку про відмову в задоволенні вимоги скарги в частині зобов`язання слідчого виконати слідчу дію - провести слідчий експеримент із автомобілем марки «ЗІЛ», р.н. НОМЕР_1 , та мотоциклом для встановлення і фіксації безпосереднього місця зіткнення даного авто із мотоциклом марки «Альфа» на автодорозі та всіх обставин виникнення ДТП. Разом з тим, скасування постанови та зобов`язання слідчого повторно розглянути відповідне клопотання з врахуванням мотивів та обставин наведених у цій ухвалі буде достатнім для забезпечення можливості потерпілої реалізувати свої процесуальні права.

Враховуючи наведені вище доводи та мотиви, приходжу до висновку, що скарга підлягає до часткового задоволення.

Керуючись ст.2, 9, 303, 306, 307, 309, 370-372, 376 КПК України,-

п о с т а н о в и в:

скаргу ОСОБА_3 на постанову старшого слідчого ВРЗСТ слідчого управління Головного управління Національної поліції у Львівській області ОСОБА_5 від 03.11.2025 про відмову в задоволенні клопотання потерпілої ОСОБА_3 та її представника адвоката ОСОБА_4 про проведення слідчих дій у кримінальному провадженні, внесеному 23.07.2024 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000756 - задовольнити частково.

Постанову старшого слідчого ВРЗСТ слідчого управління Головного управління Національної поліції у Львівській області ОСОБА_5 від 03.11.2025 про відмову в задоволенні клопотання потерпілої ОСОБА_3 та її представника адвоката ОСОБА_4 про проведення слідчого експерименту у кримінальному провадженні, внесеному 23.07.2024 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000756 - скасувати.

Зобов`язати старшого слідчого ВРЗСТ слідчого управління Головного управління Національної поліції у Львівській області ОСОБА_5 або слідчого, в провадженні якого перебуватиме кримінальне провадження, внесене 23.07.2024 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000756, повторно розглянути клопотання потерпілої ОСОБА_3 та її представника адвоката ОСОБА_4 від 29.10.2025 про проведення слідчого експерименту, у порядку та спосіб визначений Кримінальним процесуальним кодексом України, про що повідомити заявників.

В задоволенні решти вимог скарги відмовити.

Ухвала остаточна, оскарженню в апеляційному порядку не підлягає.

Повний текст ухвали складено 05.12.2025.

Слідчий суддя ОСОБА_10