Провадження № 1-кп/947/329/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02.12.2025 року

Київський районний суд м. Одеси у складі:

Головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі с/з ОСОБА_2 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 00000058 від 02.08.2019 року у відношенні:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Одеси, громадянина України, раніше не судимого, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбаченого ч.2 ст.190 та ч.3 ст.190 КК України

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Київського районного суду м. Одеси знаходиться обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 00000058 від 02.08.2019 року у відношенні: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбаченого ч.2 ст.190 та ч.3 ст.190 КК України.

В судовому засіданні захисник ОСОБА_5 , що діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_4 , заявив клопотання про звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності та закриття провадження у справі, у якому просив суд: Звільнити від кримінальної відповідальності ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбаченого ч.2 ст.190 та ч.3 ст.190 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності на підставі ч.1 ст.49 КК України. Закрити кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 00000058 від 02.08.2019 року у відношенні ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбаченого ч.2 ст.190 та ч.3 ст.190 КК України на підставі п.1 ч.2 ст.284 КПК України.

Прокурор не заперечував проти вищезазначеного клопотання сторони захисту.

Потерпілі ОСОБА_6 та ОСОБА_7 надали до суду клопотання, у яких просили провести розгляд справи без їх участі. Крім того потерпілими надали до суду заяви (розписки), згідно яких обвинувачений ОСОБА_4 у повному обсязі погасив майнову шкоду, завдану в наслідок кримінального правопорушення, у зв`язку із чим претензій до останнього не мають.

З матеріалів справи вбачається, що у липні 2018 року, більш точна дата та час не встановлені, у ОСОБА_4 , виник злочинний умисел, направлений на заволодіння чужим майном, а саме грошовими коштами ОСОБА_7 , шляхом зловживання довірою.

Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на заволодіння чужим майном у вигляді грошових коштів, 19.07.2018 року у денний час доби, ОСОБА_4 , діючи умисно, знаходячись у приміщенні нотаріальної контори за адресою: м. Одеса, вул. Буніна, користуючись, родинними відносинами з ОСОБА_7 , під приводом нібито невідкладної медичної операції його племінниці, уклав з ОСОБА_7 договір позики, посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_8 , зареєстрований в реєстрі за №1426, згідно умов якого, останній передав ОСОБА_4 грошові кошти у сумі 139 480,00 гривень, при цьому заздалегідь не маючи наміру щодо їх повернення у встановлений договором строк, а саме до 19.07.2019 року.

Помиляючись про дійсні протиправні наміри ОСОБА_4 , 19.07.2018 року ОСОБА_7 , знаходячись у приміщенні нотаріальної контори за адресою: АДРЕСА_2 , передав ОСОБА_4 грошові кошти у сумі 139 480,00 гривень.

В подальшому, ОСОБА_4 , усвідомлюючи наявність у нього зобов`язань перед ОСОБА_7 щодо повернення грошових коштів у визначений строк та з метою уникнення їх виконання, останній 13.02.2019 року здійснив заходи направлені на відчуження належного йому нерухомого майна а саме: 13.02.2019 уклав договір дарування 1/3 частки у праві приватної спільної часткової власності на квартиру АДРЕСА_3 на користь свого брата ОСОБА_9 та 13.02.2019 уклав договір дарування квартири АДРЕСА_4 на користь своєї матері ОСОБА_10 посвідчених приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_11 за реєстровими номерами № 138, № 141 відповідно.

Тобто, ОСОБА_4 , діючи умисно, шляхом зловживання довірою ОСОБА_7 , фактично не маючи наміру виконувати взяті на себе перед ОСОБА_7 зобов`язання щодо повернення грошових коштів у визначений строк, заволодів чужим майном у вигляді грошових коштів у сумі 139 480,00 гривень, належних ОСОБА_7 , якими розпоряджався на власний розсуд, що у 100 і більше разів перевищує неоподаткований мінімум доходів громадян, встановлений на 2018 рік, чим завдав значної майнової шкоди ОСОБА_7 .

Таким чином, ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.190 КК України, за кваліфікуючими ознаками заволодіння чужим майном шляхом зловживання довірою (шахрайство), що завдало значної шкоди потерпілому.

Крім того, повторно, 03.11.2018 року, в денний час, ОСОБА_4 , перебуваючи в приміщенні №3/13 торгівельного центру «Мегадом», що в м. Одеса, по вул. Толбухіна 135, маючи єдиний злочинний намір, направлений на заволодіння шляхом обману грошовими коштами ОСОБА_6 , зобов`язався останній до кінця грудня 2018 року продати та доставити на відповідну адресу в м. Одесі різного роду побутову техніку, а саме: холодильну камеру «Liebherr IKBP 3560» вартістю 1560 доларів США, морозильну камеру Liebherr ICN 3376 вартістю 1500 доларів США, винний холодильник Liebherr UWTES 1672 вартістю 1635 доларів США, витяжку «FalmeGroupoIncasso 70 (800)» вартістю 890 доларів США, варильну поверхню Siemens EX975LVCIE вартістю 1620 доларів США, мийку «BlancoSubline400 u» вартістю 185 доларів США, мийку «BlancoSubline 320 u» вартістю 215 доларів США, духову шафу Siemens HS636GDS1 вартістю 1025 доларів США, мікрохвильову піч Siemens BE634RGS1 вартістю 610 доларів США, посудомийну машину Siemens SN658X00ME вартістю 945 доларів США, інсінкератор для мийки Evolution 200 вартістю 420 доларів США, пральну машину SiemensWM167891 EU вартістю 1180 доларів США, сушильну машину Siemens WT4777820E вартістю 1135 доларів США, а всього на суму 12920 доларів США, та начебто для реалізації виконання даного зобов`язання, отримав від ОСОБА_6 предоплату в сумі 10500 доларів США, що згідно курсу НБУ станом на 03.11.2018 складає 295 656,9 гривень.

В подальшому, 13.12.2018 року близько 11:00 годин, ОСОБА_4 , повторно, діючи умисно, з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення, продовжуючи свій єдиний злочинний умисел, направлений на заволодіння шляхом обману грошовими коштами ОСОБА_6 , в приміщенні № НОМЕР_1 торгівельного центру «Мегадом», що в м. Одеса, по вул. Толбухіна, 135, начебто для завершення виконання взятого на себе зобов`язання, отримав від ОСОБА_6 залишковий розрахунок в сумі 2420 доларів США, що згідно курсу НБУ станом на 13.12.2018 складає 67295,60 гривень.

Однак, ОСОБА_4 , фактично не маючи наміру виконувати взяті на себе перед ОСОБА_6 зобов`язання, зазначену побутову техніку їй так і не передав, а отриманими грошовими коштами на загальну суму 362952, 5 гривень, розпорядився на власний розсуд, що у 250 і більше разів перевищую неоподатковуваний мінімум доходів громадян, встановлений на 2018 рік, чим завдав майнової шкоди ОСОБА_6 у великих розмірах.

Таким чином, ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.190 КК України, за кваліфікуючими ознаками заволодіння чужим майном шляхом зловживання обману (шахрайство), вчиненому повторно, у великих розмірах.

Розглянувши клопотання сторони захисту про звільнення обвинуваченого ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності та закриття кримінального провадження відповідно до вимог ст. 49 КК України та п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України, перевіривши наведені доводи, дослідивши матеріали кримінального провадження, суд приходить до таких висновків.

Відповідно до ст. 12 КК України, кримінальні правопорушення, передбачені ч.2 ст.190 та ч.3 ст.190 КК України, є нетяжкими злочинами. Зазначена кваліфікація має вирішальне значення для визначення строків давності притягнення до кримінальної відповідальності відповідно до положень ст.49 КК України.

Згідно ч.1 ст.49 КК України, особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею нетяжкого злочину минуло п`ять років, за умови що така особа не ухилялася від досудового розслідування або суду.

Частина 3 ст. 49 КК України передбачає, що перебіг строків давності переривається, якщо до їх закінчення особа вчинила новий злочин, за винятком нетяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк не більше двох років. У разі переривання перебіг давності починається з дня вчинення нового злочину.

Таким чином, для правильного вирішення питання щодо звільнення від кримінальної відповідальності необхідно встановити дату вчинення кожного інкримінованого діяння, наявність факту вчинення нового кримінального правопорушення до спливу строку давності та обчислити новий строк давності з урахуванням переривання.

Матеріалами провадження встановлено, що перше кримінальне правопорушення (епізод щодо ОСОБА_7 ) було вчинено 19.07.2018 року. З цієї дати розпочався перебіг строку давності.

Разом з тим 03.11.2018 року обвинувачений ОСОБА_4 учинив новий нетяжкий злочин (епізод щодо ОСОБА_6 ), що відповідно до вимог ч.3 ст.49 КК України перервало перебіг строку давності за першим епізодом.

У зв`язку з цим п`ятирічний строк давності за обома кримінальними правопорушеннями має обчислюватися з дати останнього кримінального діяння 03 листопада 2018 року.

Таким чином, кінцевою датою спливу строку давності у цьому кримінальному провадженні є 03 листопада 2023 року.

Станом на час розгляду клопотання строк давності, передбачений ч.1 ст.49 КК України, безумовно сплив. Матеріали провадження не містять жодних даних, які б свідчили, що обвинувачений ухилявся від досудового розслідування чи суду, що могло б зупинити або перервати перебіг строків давності в інший спосіб, передбачений законом.

Згідно з ч.1 ст.49 КК України, у разі спливу строку давності особа підлягає звільненню від кримінальної відповідальності.

Відповідно до п.1 ч.2 ст.284 КПК України, у разі звільнення особи від кримінальної відповідальності кримінальне провадження підлягає закриттю.

Частина 3 ст.288 КПК України встановлює, що у випадку встановлення передбачених законом підстав для звільнення від кримінальної відповідальності суд зобов`язаний постановити ухвалу про закриття кримінального провадження та звільнити особу від кримінальної відповідальності.

Таким чином, сплив строків давності притягнення до кримінальної відповідальності є імперативною підставою для звільнення особи від кримінальної відповідальності та закриття провадження незалежно від оцінки доказів щодо доведеності вини та характеру заподіяної шкоди.

Окремо суд бере до уваги, що потерпілі у кримінальному провадженні ОСОБА_6 та ОСОБА_7 подали до суду письмові заяви, у яких повідомили про відсутність заперечень проти розгляду справи за їх відсутності та підтвердили, що обвинувачений ОСОБА_4 повністю відшкодував завдану їм майнову шкоду. Надані потерпілими розписки засвідчують відсутність у них будь-яких матеріальних чи інших претензій до обвинуваченого.

При цьому, відповідно до правової позиції, закріпленої у ст. 49 КК України та п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України, відсутність претензій потерпілих, їх примирення або повне відшкодування шкоди не є самостійною підставою для закриття провадження у зв`язку зі спливом строків давності, оскільки сплив строків давності має імперативний характер і застосовується судом незалежно від волевиявлення потерпілих чи інших учасників провадження.

Разом з тим зазначені обставини свідчать про відсутність заперечень потерпілих проти ухвалення судом рішення про звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності та закриття кримінального провадження, підтверджують відсутність спору щодо шкоди та не суперечать вимогам ст. 49 КК України, ст. 284 та ст. 288 КПК України.

З урахуванням установлених фактичних обставин, приписів ст. 49 КК України та п. 1 ч. 2 ст. 284, ст. 288 КПК України, суд дійшов висновку, що строк давності притягнення обвинуваченого ОСОБА_4 до кримінальної відповідальності сплив, у зв`язку з чим він підлягає звільненню від кримінальної відповідальності, а кримінальне провадження № 00000058 від 02.08.2019 року закриттю.

При постановлені ухвали суд також бере до уваги, що в силу вимог п.8 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами України законодавства про звільнення особи від кримінальної відповідальності" від 23 грудня 2005 р. № 12 встановлено, що особа підлягає звільненню від кримінальної відповідальності за ст. 49 КК України, якщо з дня вчинення нею злочину до набрання вироком законної сили минули певні строки давності і вона не ухилялася від слідства або суду та не вчинила нового злочину середньої тяжкості, тяжкого чи особливо тяжкого. Відповідно до КПК України таке звільнення є обов`язковим.

Відповідно до ст. 100 КПК України, речові докази після завершення кримінального провадження підлягають зберіганню, поверненню законному власнику або знищенню залежно від їх природи та правового статусу. Письмові документи, що були долучені до матеріалів провадження, не є предметами, що підлягають поверненню, спеціальній конфіскації чи знищенню, а тому згідно з ч. 9 ст. 100 КПК України підлягають зберіганню у матеріалах кримінального провадження. Таке вирішення відповідає вимогам закону та забезпечує належне документальне оформлення результатів розгляду справи.

Відповідно до ч.1 ст.124 КПК України суд зобов`язаний вирішити питання про процесуальні витрати у кожному рішенні, яким завершується розгляд кримінального провадження по суті, незалежно від його форми, включно з ухвалою про закриття кримінального провадження у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.

Згідно з ч.2 ст.122 КПК України та ст.124 КПК України витрати, пов`язані з проведенням судових експертиз, компенсуються за рахунок держави, за винятком випадків, коли експертиза була призначена або ініційована стороною захисту, або коли витрати стягуються з особи, визнаної винною за обвинувальним вироком суду.

Правові висновки щодо застосування цих норм сформульовані Об`єднаною палатою Касаційного кримінального суду у постанові від 12.09.2022 року у справі № 203/241/17 (провадження № 51-4251кмо21), якою чітко визначено, що у разі звільнення особи від кримінальної відповідальності за ст. 49 КК України у зв`язку із закінченням строків давності процесуальні витрати не можуть бути стягнуті з такої особи, якщо лише такі витрати не були понесені за ініціативою сторони захисту. Це пов`язано з тим, що звільнення від кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 КК України є безумовним: воно ґрунтується виключно на спливі строку давності як межі часу, наданої державі для доведення вини особи. Таке звільнення не містить у собі елементів визнання вини, не залежить від поведінки особи після вчинення діяння та не може розглядатися як підтвердження винуватості, що прямо випливає із засад презумпції невинуватості, закріплених у ст. 62 Конституції України та ст. 17 КПК України.

Кримінальний процесуальний закон не передбачає можливості стягнення процесуальних витрат з особи, кримінальне провадження відносно якої закрито на підставі п.1 ч.2 ст.284 КПК України у зв`язку зі звільненням від кримінальної відповідальності. Об`єднана палата ВС підкреслила, що жодна норма КПК України не дає суду повноважень стягувати такі витрати за відсутності обвинувального вироку або ініціативи сторони захисту щодо призначення експертизи.

У цьому кримінальному провадженні експертні дослідження були призначені органом досудового розслідування, здійснювалися державними експертними установами в межах їх службових повноважень, витрати на їх проведення документально підтверджені та становлять 3020,48 грн. Сторона захисту експерта не залучала.

З огляду на викладене, а також виходячи з висновків Об`єднаної палати ККС ВС у справі № 203/241/17, суд приходить до висновку, що процесуальні витрати у сумі 3020,48 грн підлягають віднесенню на рахунок держави, оскільки кримінальне провадження закривається на підставі ст. 49 КК України, а правових підстав для їх стягнення з ОСОБА_4 закон не містить.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.49 КК України, ст.ст.110, 129, 284, 285, 286, 288, 309, 369-372, 392-395 КПК України, Суд

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання захисника ОСОБА_5 , що діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_4 , про звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності та закриття провадження у справі задовольнити.

Звільнити від кримінальної відповідальності ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбаченого ч.2 ст.190 та ч.3 ст.190 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності на підставі ч.1 ст.49 КК України.

Закрити кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 00000058 від 02.08.2019 року у відношенні ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбаченого ч.2 ст.190 та ч.3 ст.190 КК України на підставі п.1 ч.2 ст.284 КПК України.

Процесуальні витрати, пов`язанні із залучення експертів, у зв`язку із проведенням відповідного експертного дослідження на суму 3020, 48 гривень відшкодувати за рахунок держави.

Письмові речові докази зберігати у матеріалах кримінального провадження.

Ухвала суду може бути оскаржена протягом 7 (семи) днів з моменту її проголошення до Одеського апеляційного суду через Київський районний суд м. Одеси.

Суддя Київського районного

суду м. Одеси ОСОБА_1