Справа № 373/3082/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 жовтня 2025 року м. Переяслав

Слідчий суддя Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , власниці майна ОСОБА_4 , представників власниці майна адвокатів ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання прокурора Переяславського відділу Бориспільської окружної прокуратури Київської області ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000183 від 07.10.2025 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України, -

ВСТАНОВИЛА:

09.10.2025 прокурором Переяславського відділу Бориспільської окружної прокуратури ОСОБА_3 в межах кримінального провадження № 0000183 від 07.10.2025 до суду внесено клопотання про арешт посвідчення водія на ім`я ОСОБА_4 , серії НОМЕР_1 , що вилучене під час огляду місця події 06.10.2025.

В обґрунтування клопотання зазначила, що в провадженні сектору дізнання відділу поліції № 1 Бориспільського РУП ГУ НП в Київській області перебуає кримінальне провадження за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України

Досудовим розслідуванням встановлено, що 06 жовтня року близько 23 години 26 хвилин працівниками ВП № 1 Бориспільського РУП ГУНП в Київській області, під час відпрацювання ввіреної їм території за адресою: Київська область, Бориспільський район, 54 км автодороги «Бориспіль-Дніпро», зупинено з метою перевірки автомобіль марки «Nissan» моделі «Juke», номерний знак НОМЕР_2 під керуванням гр. ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка на законну вимогу працівників поліції пред`явила посвідчення водія України, серія та номер НОМЕР_3 із власною в ньому фотокарткою. Працівниками поліції, під час огляду зазначеного посвідчення встановлено ознаки його підробки, а саме невідповідність анкетних даних володільця посвідчення водія із серією та номером НОМЕР_3 , а також дати його видачі з наявною відносно даного посвідчення інформацією в електронній базі ІПНП, доступ до якої мають працівники поліції.

07.10.2025 року відомості про вчинене кримінальне правопорушення внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000183, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України.

06.10.2025 під час огляду місця події за адресою: Київська область, Бориспільський район, 54 км автодороги «Бориспіль-Дніпро», ділянка місцевості за координатами 50.0592827.21.4968066, у водія автомобіля марки «Nissan» моделі «Juke», номерний знак НОМЕР_2 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , виявлено та в подальшому вилучено посвідчення водія на ім`я ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , серія та номер НОМЕР_3 , видане ВРЕР Мар`їнського, В.Новосілківського р-в та м. Вугледар 14.08.2012, з ознаками підробки, яке запаковано до спеціального експертного пакету №7146113.

07.10.2025 вилучене під час огляду місця події посвідчення водія визнано речовим доказом.

Посилаючись на те, що вказане посвідчення є речовим доказом у кримінальному провадженні, необхідно забезпечити його збереження, прокурор просить задовольнити клопотання та накласти на вилучене посвідчення арешт.

В судовому засіданні прокурор підтримав клопотання, просив його задовольнити.

ОСОБА_4 проти накладення арешту заперечувала, посилаючись на ту обставину, що дані про вилучене у неї посвідчення водія наявні в регіональному сервісному центрі ГСЦ МВС України в Донецькій, Луганській областях, Автономній Республіці Крим та м.Севастополі. Підстав вважати, що вилучене у неї посвідчення має ознаки підробки немає. Водночас, вказувала, що клопотання внесене прокурором з порушенням строку, встановлено статтею 171 КПК України.

Представники власниці майна адвокати ОСОБА_5 , ОСОБА_6 висловили аналогічну думку.

Перевіривши доводи клопотання та вивчивши матеріали, якими воно обґрунтоване, слідчий суддя дійшов такого висновку.

Арешт майна є важливим елементом здійснення завдань кримінального провадження, своєчасне застосування якого може запобігти непоправним негативним наслідкам при розслідуванні злочину.

Відповідно до ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове позбавлення права особи на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є, зокрема, доказом злочину.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів. ( п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України). В такому випадку арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 173 КПК України слідчий суддя відмовляє у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.

Згідно п. 2 ч. 2 ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд, крім іншого, повинен враховувати можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу).

Як вбачається з матеріалів клопотання, 06.10.2025 під час огляду місця події за адресою: Київська область, Бориспільський район, 54 км автодороги «Бориспіль-Дніпро», ділянка місцевості за координатами 50.0592827.21.4968066, у водія автомобіля марки «Nissan» моделі «Juke», номерний знак НОМЕР_2 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , виявлено та в подальшому вилучено посвідчення водія на ім`я ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , серія та номер НОМЕР_3 , видане ВРЕР Мар`їнського, В.Новосілківського р-в та м. Вугледар 14.08.2012, з ознаками підробки.

07.10.2025 вилучене під час огляду місця події посвідчення водія визнано речовим доказом.

07.10.2025 року відомості про вчинене кримінальне правопорушення внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000183, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України.

В обґрунтування доводів про ознаки підробки вилученого у ОСОБА_4 посвідчення, прокурор долучила табличку з невідомого джерела з інформацією про те, що посвідчення водія ВАЕ023814видане Центр НОМЕР_4 на ім`я ОСОБА_7 .

Разом з тим, з відповіді начальника Регіонального сервісного центру ГСЦ МВС України в Донецькій, Луганській областях, Автономній Республіці Крим та м.Севастополі від 10.10.2025 ОСОБА_8 , наданої на запит ОСОБА_4 слідує, що станом на 09.10.2025 в ЄДР МВС наявна інформація про видачу на ім`я громадянки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , посвідчення водія серії НОМЕР_3 категорії «В», яке було видане 14.08.2012 у ВРЕВ Мар`їнського, ОСОБА_9 районів та м.Вугледар. Термін дії до 14.08.20262. Зазначене посвідчення водія в ЄДР МВС значиться як «видане». Внесені до ЄДР МВС дані протягом 48 годин автоматично оновляться і будуть відображені в Електронному кабінеті водія, застосунку «Дія» та сервісі перевірки посвідчення водія.

З копії свідоцтва серії про закінчення закладу з підготовки, перепідготовки і підвищення кваліфікації водіїв серії НОМЕР_5 вбачається, що ОСОБА_4 пройшла підготовку за програмою підготовки водіїв ТО категорії «В» та за результатами складення екзаменів їй видано посвідчення водія серії НОМЕР_3 .

Аналогічна інформація щодо серії та номера свідоцтва, отриманого ОСОБА_4 , міститься у картці водія.

Згідно з даними функціоналу «Результати перевірки посвідчення водія» посвідчення водія серії НОМЕР_3 видане 14.08.2012 Центр ДАІ 1416, категорія видачі «В» на ім`я ОСОБА_10 .

В Електронному кабінеті водія ОСОБА_4 та застосунку «Дія» міститься інформація про видане на її ім`я посвідчення водія серії НОМЕР_3 .

Отже, в судовому засіданні, власницею посвідчення ОСОБА_4 спростовано доводи прокурора про наявність ознак підробки у виданому їй посвідченні водія серії НОМЕР_3 , а прокурором, в свою чергу, не доведено наявність підстав вважати, що мало місце кримінальне правопорушення.

Відповідно, підстави вважати, що майно, на яке прокурор просить накласти арешт може бути речовим доказом у даному кримінальному провадженні, відсутні.

Слідчому судді не надано будь-яких даних існування розумних підозр вважати, що це майно є засобом, предметом чи знаряддям вчинення злочину, або зберегло на собі сліди злочину.

Таким чином клопотання щодо накладення арешту задоволенню не підлягає.

Згідно зі ст.1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожна фізична або юридична особа має право володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше, як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.

У рішеннях Європейського суду з прав людини у справах «Амюр проти Франції», «Колишній король Греції та інші проти Греції», «Малама проти Греції», «Україна-Тюмень проти України», «Спорронг та Льонрот проти Швеції» констатовано, що перша та найважливіша вимога ст.1 Першого протоколу до Європейської конвенції з прав людини полягає в тому, що будь-яке втручання публічної влади в право на мирне володіння майном має бути законним: друге речення першого пункту дозволяє позбавлення власності лише «на умовах, передбачених законом», а другий пункт визнає, що держави мають право здійснювати контроль за користуванням майном через введення в дію «законів». Крім того, верховенство права, один із фундаментальних принципів демократичного суспільства, є наскрізним принципом усіх статей Конвенції. Також суд нагадує, що втручання в право на мирне володіння майном повинно бути здійснено з дотриманням «справедливого балансу» між вимогами загального інтересу суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи. Зокрема, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, якої прагнуть досягти через вжиття будь-якого заходу для позбавлення особи її власності.

Зважаючи на вищезазначене, керуючись ст.ст. 170-173 КПК України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИЛА:

У задоволенні клопотання прокурора про накладення арешту на майно, - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1