Справа №591/9964/25 Головуючий у суді у 1 інстанції - ОСОБА_1
Номер провадження 11-сс/816/467/25 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
Категорія - домашній арешт
УХВАЛА

Іменем України

31 жовтня 2025 року колегія суддів Сумського апеляційного суду в складі:

судді-доповідача - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря судового засідання - ОСОБА_5 ,

розглянула у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Суми в режимі відеоконференції кримінальне провадження № 591/9964/25 за апеляційною скаргою прокурора ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Зарічного районного суду м. Суми від 13.09.2025 про застосування запобіжного заходу у виді домашнього арешту,

учасників криімнального провадження:

прокурора ОСОБА_7 ,

підозрюваного ОСОБА_8 ,

захисника адвоката ОСОБА_9 ,

установила:

В поданій апеляційній скарзі прокурор ОСОБА_10 просить скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову ухвалу, якої застосувати до ОСОБА_8 запобіжний захід у виді тримання під вартою із визначенням застави в розмірі 242 240 грн, оскільки висновки слідчого судді про відсутність ризику не відповідають фактичним обставинам провадження, досудове розслідування перебуває на початковому етапі, встановлюються всі обставини справи, а тому ризик незаконного впливу на свідків, враховуючи посаду підозрюваного та обставини вчинення кримінального правопорушення, є занадто високим і застосований слідчим суддею запобіжний захід не забезпечить належної процесуальної поведінки ОСОБА_8 . Звертає увагу на те, що вилучені в ході обшуку за місцем мешкання підозрюваного грошові кошти не відповідають даним його декларації за 2024 рік, що свідчить про їх позазаконний спосіб отримання, а надання дозволу слідчим суддею з`являтися до медичного закладу для проведення планових та невідкладених хірургічних операції суперечить приписам кримінального процесуального закону.

13.09.2025 до Зарічного районного суду м. Суми з клопотанням про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою, погодженим із прокурором Сумської обласної прокуратури, звернувся слідчий в ОВС СУ ГУНП в Сумській області, яке обґрунтував тим, що ОСОБА_8 обгрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК.

12.09.2025 ОСОБА_8 в межах кримінального провадження № 0000131 від 19.08.2025 за ч. 3 ст. 368, ч. 4 ст. 27, ч. 3 ст. 369 КК повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого за ч. 3 ст. 368 КК.

Зважаючи на те, що ОСОБА_8 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, існують ризики, передбачені п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК, тому слідчий просив застосувати до нього запобіжний захід у виді тримання під вартою із визначенням застави в розмірі 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 242 240 грн.

Ухвалою слідчого судді Зарічного районного суду м. Суми від 13.09.2025 вказане клопотання слідчого задоволено частково та відносно ОСОБА_8 застосований запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту із забороною залишати місце постійного проживання: АДРЕСА_1 , за виключенням необхідності з`являтись до слідчого, прокурора, суду та до медичного закладу за місцем роботи з метою проведення невідкладних та запланованих хірургічних операцій (з попереднім попередженням слідчого або прокурора), а також покладені обов`язки: прибувати до слідчого, прокурора або суду за першим викликом; не відлучатися за межі населеного пункту, де він проживає без дозволу слідчого, прокурора або суду (залежно від стадії провадження); повідомляти слідчого, прокурора або суду (залежно від стадії провадження) про зміну свого місця проживання, засобів зв`язку та роботи; здати на зберігання до відповідних органів державної влади паспорт(и) або інший документ(и), що дає право виїзду за межі України; носити електронний засіб контролю; утриматись від спілкування з ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 . Своє рішення слідчий суддя суду першої інстанції умотивував тим, що повідомлена ОСОБА_8 підозра є обґрунтованою, існують ризики, передбачені п. 1, 3 ч. 1 с. 177 КПК, запобігти яким можливо шляхом застосування менш суворого запобіжного заходу ніж тримання під вартою.

Вислухавши суддю-доповідача про зміст оскарженого рішення слідчого судді, доводи прокурора ОСОБА_7 , який підтримав апеляційну скаргу, доводи підозрюваного ОСОБА_8 та його захисника ОСОБА_9 , які заперечили щодо задоволення апеляційної скарги прокурора, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи поданої апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вказана вище апеляційна скарга прокурора підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Зокрема, правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України (ст. 19 Конституції України).

Порядок кримінального провадження на території України визначається лише кримінальним процесуальним законодавством України, яке складається з відповідних положень Конституції України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, КПК та інших законів України (ст. 1 КПК), а завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура (ст. 2 КПК).

Відповідно ч. 1 ст. 183 КПК, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених ч. 6 і 8 ст. 176 КПК.

Підставою застосування запобіжного заходу, є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, може здійснити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК, а саме: переховуватися від органів досудового розслідування та суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується (ч. 2 ст. 177 КПК), а згідно ч. 1 ст. 194 КПК, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Здійснивши розгляд клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою і задовольнивши його частково, слідчий суддя суду першої інстанції дійшов правильного висновку про наявність у органу досудового розслідування щодо ОСОБА_8 обґрунтованої підозри у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК.

Наявність обґрунтованої підозри підтверджується сукупністю наданих стороною обвинувачення доказів відповідно п. 1 ч. 1 ст. 178, ч. 1 ст. 194 КПК, а будь-які інші докази, які б викликали сумніви в обґрунтованості оголошеної підозри на цій стадії процесу у кримінальному провадженні відсутні.

При встановленні факту наявності обґрунтованої підозри колегія суддів також враховує і усталену судову практику з цього питання ЄСПЛ, який у своїх численних рішеннях (зокрема від 21.04.2011 у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» (Nechiporuk and Yonkalo v. Ukraine, п. 175) і від 20.03.1997 у справі «Луканов проти Болгарії» (Lukanov v. Bulgaria) визначив, що слідчий суддя, оцінюючи докази на предмет доведеності обставин, передбачених п. 1 ч. 1 ст. 194 КПК, повинен виходити з того, що підозра визнається обґрунтованою лише у тому випадку, якщо «існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про котру йдеться, могла вчинити правопорушення». У справі «Джон Мюррей проти Сполученого Королівства» (John Murray v. the United Kingdom), рішення від 28.10.1994, заява № 14310/88) ЄСПЛ зазначив, що «факти, які є причиною виникнення підозри, не повинні бути такими самими переконливими як ті, що є необхідними для обґрунтування обвинувального вироку чи суто висунення обвинувачення, що здійснюється на наступній стадії процесу».

Таким чином, наявні докази для визнання підозри обґрунтованою є достатніми, а доведення факту вчинення кримінального правопорушення є завданням подальшого досудового розслідування. При цьому на даному етапі досудового розслідування не оцінюється правильність кваліфікації кримінальних правопорушень, а лише з урахуванням доказів встановлюється наявність підстав вважати імовірною та достатньою причетність ОСОБА_8 до обставин, що в ньому розслідуються.

Висновки про ступінь ризиків та неможливості запобігання їм більш м`якими запобіжними заходами, мають бути зроблені судом за результатами сукупного аналізу фактичних обставин кримінального правопорушення та особистих даних обвинуваченої особи (характеру, моральних якостей, способу життя, сімейних зав`язків, постійного місця роботи, утриманців тощо), її поведінки під час досудового розслідування кримінального правопорушення (наявність або відсутність спроб ухилитись від органів влади, способу життя взагалі, способу самозабезпечення, системності злочинної діяльності, наявності злочинних зав`язків тощо). При цьому ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь можливості, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати досудовому розслідуванню та судовому розгляду або ж створить загрозу суспільству. Хоч КПК і не вимагає доказів того, що обвинувачений обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому.

Мають місце і заявлені у клопотанні слідчого ризики того, що ОСОБА_8 в силу тяжкості покарання, що йому загрожує в разі визнання його винуватим у кримінальних правопорушень, у вчиненні яких він підозрюється, може переховуватися від органів досудового розслідування та суду та незаконно впливати свідків в даному кримінальному провадженні. Врахування тяжкості кримінального правопорушення при цьому має свій раціональний зміст, оскільки тяжкість свідчить про ступінь суспільної небезпечності цієї особи та дозволяє спрогнозувати з достатньо високим ступенем імовірності її поведінку, беручи до уваги, що майбутнє покарання за вчинене кримінальне правопорушення підвищує ризик того, що ОСОБА_8 може перешкоджати кримінальному провадженню, так як небезпека ризику переховування від органів досудового розслідування і суду може вимірюватися суворістю можливого покарання в сукупності з інформацією про матеріальний, соціальний стан особи та інше (рішення ЄСПЛ у справах «Ідалов проти Росії», «Гарицьки проти Польщі», «Храїді проти Німеччини»).

Є обґрунтованим і ризик, передбачений п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК, враховуючи конкретні обставини кримінального правопорушення, пов`язані безпосередньо з місцем роботи підозрюваного, де він має сталі та стійкі зв`язки із свідками, і може чинити спроби тиску на них, оскільки відповідно ч. 4 ст. 95 КПК суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому ст. 225 цього Кодексу, та не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них.

Слідчий суддя суду першої інстанції вірно визнав таким, що не доведений матеріалами клопотання ризик вчинення ОСОБА_8 іншого кримінального правопорушення, врахувавши при цьому репутацію останнього, відсутність судимостей, наявність міцних соціальних зв`язків, повідомлення про підозру за одним епізодом. При цьому є вірними і мотиви ухваленого слідчим суддею суду першої інстанції рішення про недоведеність ризику вчинення іншого кримінального правопорушення, оскільки в матеріалах кримінального провадження відсутні будь-які дані, які б об`єктивно свідчили про можливість і намагання вчинення ОСОБА_8 яких-небудь відповідних реальних протиправних дій.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що слідчий суддя дослідив та врахував обставини, що враховуються при обранні запобіжного заходу, передбачені ст. 178 КПК, вагомість наявних доказів про вчинення кримінального правопорушення, вік, соціальні зв`язки, майновий стан, тяжкість покарання, що загрожує у разі визнання особи винуватою у вчиненні кримінального правопорушення.

Однак слідчим суддею в ухвалі не обґрунтована неможливість домашнього арешту відносно підозрюваного ОСОБА_8 в певний період доби відповідно приписів ст. 181 КПК, оскільки як встановлено у рішенні ЄСПЛ у справі «Корбан проти України» (заява № 26744/16, рішення від 04.07.2019), застосування цілодобового домашнього арешту є формою позбавлення волі в розумінні ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, тому до його призначення повинні застосовуватись ті ж високі стандарти обґрунтування, що й до тримання особи під вартою. Тобто, обрання найсуворіших заходів забезпечення кримінального провадження допускається виключно у разі, коли менш обмежувальні альтернативи є неефективними або непридатними для досягнення мети провадження, а в іншому випадку це буде суперечити принципу субсидіарності, а також порушуватиме право особи на свободу.

Зокрема, підозрюваний ОСОБА_8 раніше не судимий, має постійне місце роботи, працює хірургом на прифронтовій території, відомостей щодо інших підозр відносно ОСОБА_8 немає.

Колегією суддів в ході апеляційного перегляду не встановлено обставин, які б свідчили, що запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту матиме більший вплив на процесуальну поведінку підозрюваного, ніж домашній арешт із забороною залишати житло у певний період доби із покладенням обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК, серед іншого і у виді утримання від спілкування зі свідками у даному кримінальному провадженні.

Оскаржувана ухвала слідчого судді про застосування запобіжного заходу у виді цілодобового домашнього арешту підлягає скасуванню із постановленням нової ухвали, якою клопотання слідчого про обрання запобіжного заходу у тримання під вартою необхідно задовольнити частково, застосувавши до ОСОБА_8 запобіжний захід у виді домашнього арешту в певний період доби.

Керуючись ст. 404, 405, 407, 418, 419 і 422 КПК України,

постановила:

Апеляційну скаргу прокурора ОСОБА_6 задовольнити частково.

Ухвалу слідчого судді Зарічного районного суду м. Суми від 13.09.2025 відносно ОСОБА_17 скасувати у зв`язку з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону та постановити нову ухвалу.

Клопотання старшого слідчого в ОВС СУ ГУНП в Сумській області ОСОБА_18 про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно ОСОБА_19 задовольнити частково.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_17 запобіжний захід у виді домашнього арешту, заборонивши йому залишати житло з 19-00 год. до 06-00 год. ранку наступного дня за адресою: АДРЕСА_1 .

На підставі ч. 5 ст. 194 КПК України покласти на ОСОБА_17 обов`язки:

- прибувати за першою вимогою до слідчого, прокурора, слідчого судді або суду (залежно від стадії провадження);

- не відлучатися з місця проживання за адресою: АДРЕСА_1 без дозволу слідчого, прокурора, слідчого судді або суду (залежно від стадії провадження);

- повідомляти слідчого, прокурора, слідчого суддю або суд (залежно від стадії провадження) про зміну свого місця проживання;

- утримуватися від спілкування зі свідками ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 щодо обставин кримінального провадження;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади паспорт(и) або інший документ(и), що дає право виїзду за межі України.

Виконання ухвали покласти на ВП № 1 (м. Глухів) Шосткинського РУП ГУНП в Сумській області).

Контроль за виконанням ухвали покласти на процесуального керівника у кримінальному провадженні.

Роз`яснити ОСОБА_20 наслідки невиконання покладених на нього обов`язків, а саме: у разі, якщо підозрюваний, будучи належним чином повідомленим, не з`явиться за викликом до слідчого, прокурора, слідчого судді або суду (залежно від стадії провадження), без поважних причин, не повідомить про причину своєї неявки, або якщо порушить інші покладені на нього при застосуванні запобіжного заходу обов`язки, запобіжний захід відносно нього може бути змінено на більш суворий.

Роз`яснити ОСОБА_20 , що відповідно ч. 5 ст. 181 КПК України, працівники органу Національної поліції з метою контролю за його поведінкою, мають право з`являтися в житло, під арештом в якому він перебуває, вимагати надання усних чи письмових пояснень з питань, пов`язаних із виконанням покладених на нього обов`язків.

Встановити строк дії ухвали до 09.11.2025 включно.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4