УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 жовтня 2025 року м. Київ

Слідчий суддя Шевченківського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 , представника заявника адвоката ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду скаргу адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 на рішення слідчого Державного бюро розслідувань у кримінальному провадженні № 620 250 000 000 008 17 від 11.08.2025 про відмову у визнанні потерпілим,

у с т а н о в и в:

У провадженні Шевченківського районного суду м. Києва перебуває скарга адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 на постанову слідчого Державного бюро розслідувань (далі-ДБР), ОСОБА_5 від 22.08.2025 про відмову у визнанні ОСОБА_4 потерпілим у кримінальному провадженні № 620 250 000 000 008 17 від 11.08.2025 за ч. 2 ст. 372, ч. 3 ст. 382 КК України.

На обґрунтування клопотання зазначено, що 09.07.2025 адвокат ОСОБА_3 , діючи в інтересах ОСОБА_4 , звернувся до слідчого ДБР з заявою про визнання ОСОБА_4 потерпілим у кримінальному провадженні.

Водночас постановою від 22.08.2025 слідчий відмовив у визнанні ОСОБА_4 потерпілим у кримінальному провадженні, зазначивши, що діями, передбаченими ч. 2 ст. 372 та ч. 3 ст. 382 КК України, останньому шкоди не завдано.

Заявник, вважаючи вказане рішення слідчого необґрунтованим, просив його скасувати та зобов`язати слідчого залучити ОСОБА_4 до кримінального провадження к потерпілого.

У судовому засіданні представник заявника адвокат ОСОБА_3 підтримав скаргу та просив її задовольнити, з наведених у ній підстав.

Слідчий ДБР до суду не прибув, про наявність поважних причин неявки не повідомив, що у силу ч. 3 ст. 306 КПК України не є перешкодою для розгляду скарги.

Слідчий суддя, дослідивши скаргу та долучені до неї документи, дійшов висновку про таке.

Статтею 2 КПК визначені завдання кримінального провадження, до яких, серед іншого, віднесена охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження.

Крім того, кримінальним процесуальним законом визначено, що обов`язок здійснення судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні під час досудового розслідування покладається на слідчого суддю.

Отже, саме слідчий суддя шляхом застосування своїх повноважень покликаний забезпечити дотримання закону усіма учасниками кримінального провадження, а також зобов`язаний вживати передбачених законом заходів для поновлення порушених під час досудового розслідування прав та інтересів осіб.

Відповідно до ст. 25 КПК слідчий зобов`язаний у межах своєї компетенції розпочати досудове розслідування, зокрема в разі надходження заяви про вчинення кримінального правопорушення, а також вжити всіх передбачених законом заходів для встановлення події кримінального правопорушення та особи, яка його вчинила.

Статтею 7 КПК передбачені загальні засади кримінального провадження, однією з яких є законність, сутність якої розкрита у ст. 9 КПК.

Так, частиною 1 статті 9 КПК на слідчого під час кримінального провадження покладений обов`язок неухильного дотримання вимог Кримінального процесуального кодексу.

Відповідно до ч. 2 ст. 9 КПК слідчий зобов`язаний всебічно, повно та неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

Рішення слідчого у відповідності до вимог ч. 3 ст. 110 КПК приймається у формі постанови.

Відповідно до п. 2 ч. 5 ст. 110 КПК постанова слідчого має містити, зокрема, відомості про зміст обставин, які є підставами для прийняття постанови, мотиви її прийняття, обґрунтування та посилання на положення КПК.

Таким чином, враховуючи викладене, законним процесуальне рішення може визнаватись лише у разі його відповідності вищевказаним вимогам.

У той же час, рішення слідчого від 22.08.2025 про відмову у визнанні ОСОБА_4 , потерпілим у кримінальному провадженні № 620 250 000 000 008 17 від 11.08.2025 зазначеним вимогам не відповідає з огляду на таке.

Відповідно до ч. 1 ст. 91 КПК у кримінальному провадженні підлягають доказуванню, зокрема вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням.

Статтею 92 КПК обов`язок доказування обставин, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, покладається на прокурора та слідчого.

Слідчим ДБР здійснюється досудове розслідування кримінального провадження за заявою адвоката ОСОБА_3 , поданої в інтересах ОСОБА_4 , про вчинення прокурором Офісу Генерального прокурора кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 372, ч. 3 ст. 382 КК.

Відомості за вказаною заявою внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 11.08.2025 за № 620 250 000 000 008 17.

Як вбачається з матеріалів скарги, адвокат ОСОБА_3 , діючи в інтересах ОСОБА_4 , у заяві про залучення ОСОБА_4 як потерпілого до кримінального провадження зазначив відомості про заподіяння останньому моральної шкоди внаслідок протиправних дій службових осіб Офісу Генерального прокурора.

Отже, враховуючи зазначене вище, слідчий у своїй постанові про відмову у визнанні потерпілим мав послатися на докази, зібрані у ході досудового розслідування, які доводять, що зазначеними у заяві адвоката ОСОБА_3 , діями, ОСОБА_4 шкоди не заподіяно.

Однак, постанова слідчого не містить посилань на обставини, встановлені у ході досудового розслідування, які б слугували підставою для прийняття рішення про відмову у визнанні ОСОБА_4 потерпілим у цьому кримінальному провадженні.

Лише цитування норм кримінального процесуального закону не доводять наявність даних, які б свідчили про відсутність матеріальної чи моральної шкоди.

Крім того, слідчий суддя звертає увагу, що досудове розслідування здійснюється за ч. 2 ст. 372 та ч. 3 ст. 382 КК, які передбачають обов`язкову наявність шкоди інтересам, зокрема, фізичних осіб, що саме по собі свідчить про наявність у кримінальному провадженні потерпілого.

З огляду на викладені вище обставини, слідчий суддя дійшов висновку, що постанова слідчого є необґрунтованою, тому підлягає скасуванню.

Вирішуючи питання щодо зобов`язання слідчого залучити ОСОБА_4 до кримінального провадження як потерпілого, слідчий суддя вважає, що рішення за результатами розгляду заяви у цьому конкретному випадку має прийняти слідчий, який з огляду на власну процесуальну самостійність, наявність відповідних повноважень та достатніх відомостей, зобов`язаний прийняти обґрунтоване та мотивоване рішення, яке може бути предметом подальшого судового контролю слідчого судді.

Наведене у своїй сукупності приводить слідчого суддю до висновку про наявність підстав для часткового задоволення скарги.

Враховуючи викладене, керуючись ст. 2, 7, 9, 22, 55, 303-306, 309, 395 КПК України, слідчий суддя

у х в а л и в :

Скаргу адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 задовольнити частково.

Постанову слідчого Державного бюро розслідувань ОСОБА_5 від 22.08.2025 про відмову у визнанні ОСОБА_4 потерпілим у кримінальному провадженні № 620 250 000 000 008 17 від 11.08.2025 скасувати.

У задоволенні решти вимог скарги відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1