Провадження №1-кп/369/1936/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08.10.2025 року м. Київ

Києво-Святошинський районний суд Київської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участі:

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні кримінальне провадження внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за N0000236 від 19.03.2025р. за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у скоєнні кримінального правопорушення передбаченого ч.3 ст. 369-2 КК України,

УСТАНОВИВ:

В провадженні Києво-Святошинського районного суду Київської області знаходиться вищезазначене кримінальне провадження.

Ухвалою судді Києво-Святошинського районного суду Київської області у даному кримінальному провадженню було призначене підготовче судове засідання.

В підготовчому судовому засіданні захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_6 заявила клопотання, в якому просить суд змінити запобіжний захід відносно обвинуваченого ОСОБА_4 із застави на особисте зобов`язання та повернути заставодавцю ОСОБА_7 суму внесеної застави в розмірі 242240 грн. На обґрунтування заявленого клопотання захисник посилається на незаконність застосованого до обвинуваченого запобіжного заходу, який застосовано відносно ОСОБА_4 ухвалою слідчого судді Святошинського районного суду міста Києва від 18.04.2025 року, з якою сторона захисту не погоджується посилаючись на порушення правил підсудності. Зазначає, що станом на час звернення до суду з клопотанням про зміну запобіжного заходу на ОСОБА_4 не покладено жоден з процесуальних обов`язків, визначених ст. 194 КПК України, та вказує на відсутність правових підстав для обрання іншого запобіжного заходу щодо обвинуваченого ніж особисте зобов`язання. Крім того, захисник зазначає, що не повернення суми внесеної застави може порушувати майнові права застоводавця вільно володіти та користуватись своїми грошовими коштами.

Обвинувачений підтримав клопотання заявлене захисником та просив його задовольнити.

Прокурор в судовому засіданні заперечувала щодо задоволення клопотання адвоката ОСОБА_6 посилаючись на його необґрунтованість.

Розглянувши заявлене клопотання, вислухавши думки учасників процесу, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного.

Відповідно до ч.3 ст. 315 КПК України - під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити, продовжити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого. При розгляді таких клопотань суд додержується правил, передбачених розділом II цього Кодексу.

За змістом п. п. 1, 15 ч. 1 ст. 7 КПК України зміст та форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких, зокрема, відносяться: верховенство права, змагальність сторін та свобода в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Правова кваліфікація дій обвинуваченого ОСОБА_4 - ч. 3 ст. 369-2 КК України, а саме: обвинувачується у одержанні неправомірної вигоди для себе за вплив на прийняття рішення особою, уповноваженою на виконання функцій держави, поєднане з вимаганням такої вигоди, тобто тяжкого кримінального правопорушення.

По даному кримінальному провадженню обвинуваченому ОСОБА_4 обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою з визначенням розміру застави в сумі 242240 грн., яка була в подальшому внесена. Тому, у зв`язку з внесенням суми застави, наразі до обвинуваченого застосовано запобіжний захід у виді застави. Я вбачається з матеріалів справи запобіжний захід не змінювався та не скасовувався.

За частиною 1 статті 201 КПК, підозрюваний, обвинувачений, до якого застосовано запобіжний захід, його захисник має право подати до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого здійснюється досудове розслідування, а в кримінальних провадженнях щодо кримінальних правопорушень, віднесених до підсудності Вищого антикорупційного суду, - до Вищого антикорупційного суду, клопотання про зміну запобіжного заходу, в тому числі про скасування чи зміну додаткових обов`язків, передбачених частиною п`ятою статті 194 цього Кодексу та покладених на нього слідчим суддею, судом, чи про зміну способу їх виконання. При цьому за частиною 3 статті 201 КПК, до клопотання мають бути додані, зокрема, копії матеріалів, якими підозрюваний, обвинувачений обґрунтовує доводи клопотання, а за частиною 4 статті 201 КПК, клопотання про зміну запобіжного заходу розглядається за правилами, передбаченими для розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу.

Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

Обґрунтованість застосування запобіжного заходу може піддаватися судовому контролю через певні проміжки часу на предмет перевірки наявності чи відсутності ризиків, за наявності яких такий запобіжний захід було застосовано, та внаслідок виникнення інших обставин, які можуть бути підставами зміни запобіжного заходу в сторону його пом`якшення, зміни чи скасування, оскільки тривала дія запобіжного заходу без врахування конкретних обставин справи може призвести до порушення прав, свобод чи інтересів учасників кримінального провадження. Зміна чи скасування запобіжного заходу обумовлюється тим, що в ході кримінального провадження змінюються підстави застосування чи обставини, що враховувалися при обранні запобіжного заходу, внаслідок чого запобіжний захід може бути скасований або замінений на інший - більш або менш суворий. При цьому підставами звернення з клопотанням про зміну запобіжного заходу є обставини, які або існували під час прийняття попереднього рішення про застосування запобіжного заходу, але про які не було відомо сторонам, або які виникли після прийняття попереднього рішення про застосування запобіжного заходу.

Такими підставами, наприклад, може бути суттєва зміна обставин, що їх було взято до уваги при обранні запобіжного заходу, а саме змінилася кваліфікація кримінального правопорушення, погіршився стан здоров`я обвинуваченого, змінився склад його родини чи утриманців, або майновий стан, інші обставини, які мають суттєве значення.

Однак існування таких обставин повинно бути обґрунтовано належними доказами.

Згідно зі ст.26 КПК України, сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом.

На заявника покладається обов`язок довести ті обставини, на які він посилається при зверненні до суду.

Суд враховує, що долучені до клопотання довідки про взяття на облік внутрішньо переміщених осіб (особи яка внесла суму застави та її дітей) не обґрунтовують необхідності зміни запобіжного заходу чи зміни життєвих обставин, які б слугували підставою для прийняття відповідного процесуального рішення, оскільки як вбачається з наданих довідок обставини зазначені в них існували задовго до обрання стосовно обвинуваченого запобіжного заходу та внесення суми застави визначеної ухвалою слідчого судді.

Також посилання сторони захисту, що зазначена обставина не забезпечує виконання процесуальних обов`язків обвинуваченим, у зв`язку із закінченням строку дії відповідної ухвали, якою на ОСОБА_4 покаладено обов`язки визначені ч.5 ст. 194 КПК України є помилковим, оскільки сума внесеної застави наразі забезпечує виконання обвинуваченим обов`язків визначених ст. 42 КПК України.

Щодо відсутності ризиків, передбачених ст. 177 КПК та їх зменшення чи зникнення з часу останнього продовження строку дії, то суд не може погодитися із вказаним.

Так, завершення проведення слідчих дій та долучення їх до матеріалів, допит всіх свідків, яких сторона обвинувачення вважала за необхідним допитати у вказаному кримінальному провадженні, завершення досудового розслідування та відкриття стороні захисту матеріалів кримінального провадження не свідчать про те, що ризики, які були встановлені слідчим суддею, автоматично перестали існувати.

Щодо наявності ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України слід врахувати, наведені обставини про тяжкість інкримінованого кримінального правопорушення, яке на думку суду, в достатній мірі підтверджують існування ризику можливих спроб переховування ОСОБА_4 в тому числі і з урахуванням позиції ЄСПЛ у рішенні по справі «W проти Швейцарії» від 26.01.1993 року, в якій Суд зазначив, що врахування тяжкості злочину має свій раціональний зміст, оскільки вона свідчить про ступінь суспільної небезпечності цієї особи та дозволяє спрогнозувати з достатньо високим ступенем імовірності її поведінку, беручи до уваги, що майбутнє покарання за тяжкий злочин підвищує ризик того, що обвинувачений може ухилятись від слідства.

Також, ЄСПЛ у справі «Ілійков проти Болгарії» закріпив, що «суворість передбаченого покарання» є суттєвим елементом при оцінюванні «ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

За таких обставин, суд вважає, що ризик, передбачений п.1 ч.1 ст.177 КПК, не можна визнавати недоведеним.

При встановленні наявності ризику впливу на свідків, слід враховувати встановлену КПК процедуру отримання показань від осіб, які є свідками, у кримінальному провадженні, а саме спочатку на стадії досудового розслідування показання отримуються шляхом допиту слідчим чи прокурором, а після направлення обвинувального акту до суду на стадії судового розгляду - усно шляхом допиту особи в судовому засіданні (частини 1, 2 ст. 23, ст. 224 КПК). Суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому ст. 225 КПК, тобто допитаних на стадії досудового розслідування слідчим суддею. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них (ч. 4 ст. 95 КПК).

За таких обставин ризик впливу на свідків існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від свідків та дослідження їх судом.

Крім того, дані про особу обвинуваченого, не зменшують існування вищезазначених ризиків, оскільки вони існували і на час вчинення дій згідно обвинувачення, а тому вони не утворюють жодних моральних запобіжників, які унеможливлюють при обрані обвинуваченим моделі поведінки, а відтак не здатні на даному етапі кримінального провадження перешкоджати вчинити дії, передбачені п.п. 1, 3 ст. 177 КПК України.

Суд відзначає, що сам по собі факт тривале застосування запобіжного заходу у виді застави не може бути єдиною підставою для зміни запобіжного заходу.

При цьому, суд звертає увагу, що КПК не вимагає доказів того, що обвинувачений обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому, оскільки під поняттям «ризик» - слід розуміти обґрунтовану ймовірність протидії обвинуваченого кримінальному провадженню у формах, передбачених ч.1 ст.177 КПК.

Запобіжний захід застосовується з метою попередження ризиків здійснення такої поведінки обвинуваченого та, як наслідок, унеможливлення здійснення негативного впливу на хід та результати кримінального провадження.

Тобто в даному випадку, слідчий, прокурор, слідчий суддя чи суд мають зробити висновки прогностичного характеру, коли доказування спрямоване не на подію, яка відбулася в минулому, а на встановлення фактичних даних, які дозволять стверджувати про подію, яка може статися з достатньою долею ймовірності у майбутньому.

За таких обставин суд вважає, що оскільки на цей час ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні тяжкого умисного злочину, враховуючи те, що на цей час продовжують існувати встановлені ризики, передбачені п. п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, на які вказує прокурор, застосування обвинуваченому запобіжного заходу у виді застави в повній мірі відповідатиме меті, з якою застосовується цей вид запобіжного заходу, в тому числі, зважаючи на суспільний інтерес.

Доводи сторони захисту про відсутність підтвердження існування ризиків суд визнає безпідставними.

Крім того посилання сторони захисту на незаконність ухвали слідчого судді про обрання запобіжного заходу відносно обвинуваченого не може бути предметом перегляду під час розгляду справи в суді першої інстанції та не позбавляє сторону захисту на апеляційне оскарження відповідної ухвали.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що клопотання захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_6 про заміну запобіжного заходу задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.177, 178, 201, 315, 372, 376 КПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні клопотання захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_6 про зміну запобіжного заходу щодо обвинуваченого та повернення застави - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Суддя ОСОБА_8