Номер провадження: 11-сс/813/171/26
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07.01.2026 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

за участі прокурора ОСОБА_6 та захисника ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 , в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 , на ухвалу слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 11.12.2025, якою в межах к/п № 0001254 від 18.10.2025 стосовно:

ОСОБА_8 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Вінниця, громадянина України, із середньою професійною освітою, неодруженого, не працевлаштованого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

- підозрюваного у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України, застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою до 06.02.2026 включно, із визначенням розміру застави

установив:

Зміст оскаржуваного судового рішення та встановлених судом 1-ої інстанції обставин.

Оскарженою ухвалою слідчого судді задоволено клопотання ст. слідчого СВ ОРУП № 1 ГУНП в Одеській обл. ОСОБА_9 та стосовно ОСОБА_8 застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою до 06.02.2026 включно, із визначенням застави в 60 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Обґрунтовуючи ухвалу, слідчий суддя виходив з наявності обґрунтованої підозри вчинення ОСОБА_8 інкримінованого йому злочину, а також ризиків, передбачених п.п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Вимоги наведені в апеляційній скарзі та узагальнення доводів особи яка її подала.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_7 не погодилася із оскаржуваною ухвалою, вважає її необґрунтованою та незаконною, оскільки:

- до клопотання слідчого не додано жодних доказів існування ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України. Крім того, ОСОБА_8 не був обізнаний про злочинну діяльність організатора, а працював в службі таксі «838», має намір активно співпрацювати зі слідством з метою встановлення осіб, які здійснювали незаконну діяльність;

- при застосуванні запобіжного заходу підозрюваному ОСОБА_8 слідчий суддя не врахував, що він має бронхіальну астму з персистуючою формою, важким перебігом 1 ст., загостренням важкого ступеню, ЛН ІІ, ВН ІІІ, емфізема легень. 10.12.2025, перебуваючи в слідчому ізоляторі тимчасового тримання в нього стався приступ та була викликана швидка медична допомога, а крім того, 05.12.2025 він отримав електронне направлення на стаціонарне лікування;

- підозрюваний ОСОБА_8 має постійне місце реєстрації та проживання, раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, він не знайомий зі свідками в к/п та зацікавлений в об`єктивному та справедливому досудовому розслідуванні.

За таких обставин захисник ОСОБА_7 просить скасувати оскаржувану ухвалу слідчого судді та застосувати щодо підозрюваного ОСОБА_8 запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту за адресою: АДРЕСА_1 із покладенням на нього відповідних обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України.

В судовому засіданні захисник ОСОБА_7 підтримала апеляційну скаргу та просила її задовольнити, натомість прокурор ОСОБА_6 заперечувала щодо її задоволення.

Заслухавши доповідь судді, з`ясувавши позиції учасників судового провадження, перевіривши доводи апеляційної скарги та дослідивши матеріали судового провадження, апеляційний суд дійшов висновків про таке.

Мотиви суду апеляційної інстанції.

Відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду 1-ої інстанції в межах апеляційної скарги.

Частина 1 ст. 370 КПК України передбачає, що судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

За наслідками апеляційного провадження, колегія суддів вважає, що оскаржувана ухвала слідчого судді відповідає зазначеним вище вимогам кримінального процесуального закону з огляду на таке.

У відповідності до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу.

За приписами ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про обрання запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення, наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, і на які вказує слідчий і прокурор; недостатність підстав для застосування більш м`якого запобіжного заходу для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

При розгляді зазначеного кримінального провадження у відповідності до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» апеляційний суд застосовує Конвенцію «Про захист прав людини і основоположних свобод» (далі «Конвенція») та практику Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) як джерело права.

Пунктами 3, 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод і практики ЄСПЛ передбачено, що обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливо лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Відповідно до п. 219 рішення у справі «Нечипорук та Йонкало проти України» від 21.04.2011, заява №42310/04, ЄСПЛ повторює, що термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення.

Оскільки в апеляційній скарзі захисник фактично не оспорює обґрунтованість підозри, пред`явлену ОСОБА_8 за обставинами, які викладені у повідомленні про підозру, апеляційний суд не переглядає оскаржувану ухвалу в цій частині та констатує, що підозра ОСОБА_8 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України, за кваліфікуючими ознаками: сприяння у незаконному переправленні осіб через державний кордон України порадами, вказівками або усунення перешкод, вчинене з корисливих мотивів за попередньою змовою групою осіб є обґрунтованою та потребує подальшого розслідування.

Що стосується ризиків у зазначеному кримінальному провадженні, апеляційний суд приходить до таких висновків.

Частиною 1 ст. 177 КПК України визначено, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення.

Відповідно до рішення ЄСПЛ у справі «Клішин проти України» наявність кожного ризику повинна носити не абстрактний, а конкретний характер та доводитися відповідними доказами.

Висновки про наявність ризиків та неможливість запобігання їм шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів, мають бути зроблені за результатами сукупного аналізу обставин злочину та особистості підозрюваного (його характеру, моральних якостей, способу життя, сімейних зв`язків, постійного місця роботи, утриманців), поведінки підозрюваного під час розслідування злочину (наявність або відсутність спроб ухиляння від органів влади), поведінки підозрюваного під час попередніх розслідувань (способу життя взагалі, способу самозабезпечення, системності злочинної діяльності, наявності злочинних зв`язків).

Запобіжний захід застосовується з метою попередження ризиків здійснення такої поведінки обвинуваченого та, як наслідок, унеможливлення здійснення негативного впливу на хід та результати кримінального провадження. Тобто в даному випадку, слідчий, прокурор, слідчий суддя чи суд мають зробити висновки прогностичного характеру, коли доказування спрямоване не на подію, яка відбулася в минулому, а на встановлення фактичних даних, які дозволять стверджувати про подію, яка може статися з достатньою долею ймовірності у майбутньому.

Санкція ч. 3 ст. 332 КК України, яка інкримінується підозрюваному ОСОБА_8 передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від 7 до 9 років з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років з конфіскацією майна, що є тяжким злочином відповідно до класифікації, передбаченої ст. 12 КК України.

У рішенні ЄСПЛ по справі «Пунцельт проти Чехії» («Punzelt v. Czech Republic») №31315/96 від 25.04.2000 зазначено, що при оцінці ризику переховування від правосуддя може братися до уваги (поряд з іншими обставинами) і загроза відносно суворого покарання.

Апеляційний суд зауважує, що ризик переховування від органу досудового розслідування та суду є актуальним безвідносно до стадії кримінального провадження та обумовлений, серед іншого, можливістю притягнення до кримінальної відповідальності та пов`язаними із цим можливими негативними для особи наслідками (обмеженнями), зокрема і суворістю передбаченого покарання, та обставинами вчинення інкримінованого злочину.

При цьому, апеляційний суд враховує, що кримінальне провадження стосовно ОСОБА_8 знаходиться на початковій стадії розслідування, 10.12.2025 йому було пред`явлено підозру в цьому к/п, що обумовлює необхідність проведення ряду слідчих дій з метою зібрання доказів, допиту свідків, проведення експертиз тощо. Тобто, зазначене підтверджує наявність в цьому к/п ризиків, передбачених п.п. 1,3 ч. 1 ст. 177 КПК України, що правильно було встановлено слідчим суддею та є підставою для застосування підозрюваному ОСОБА_8 запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

В цьому контексті, апеляційний суд відхиляє доводи захисника щодо необізнаності підозрюваного ОСОБА_8 про злочинну діяльність організатора, його роль, а також про те, що свідки в цьому к/п йому невідомі, оскільки вказані обставини будуть встановлювати органом досудового розслідування в ході проведення необхідних слідчих дій з метою підтвердження або спростування фактів, які є предметом розслідування чи встановлення нових. Відтак, зазначене відноситься до компетенції органу досудового розслідування та на цій стадії к/п не спростовує потребу застосування до підозрюваного необхідного запобіжного заходу.

При цьому, апеляційний суд наголошує на тому, що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою носить тимчасовий характер та його необхідність через нетривалий період часу буде переглянута судом, що гарантовано кримінальним процесуальним законодавством, під час чого може бути встановлена відсутність потреби в його продовженні або ж застосований більш м`який запобіжний захід.

Водночас, апеляційний суд зауважує, що слідчий суддя, застосовуючи підозрюваному ОСОБА_8 суворий вид запобіжного заходу визначив альтернативний запобіжний захід - заставу в розмірі, що не перевищує встановлений законом, а саме п. 2 ч. 5 ст. 182 КПК України в 60 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що на глибоке переконання апеляційного суду, з врахуванням обставин цього к/п, стадії розслідування, специфіки інкримінованого злочину, вчиненого у воєнний час є цілком виправданим та відповідає виконанню завдань цього к/п, що узгоджується із приписами кримінального процесуального законодавства.

З врахуванням наведеного, наявність міцних соціальних зв`язків, постійного місця проживання, відсутність судимостей не спростовують та не зменшують вище встановлені ризики та вони існували на момент можливого вчинення інкримінованого діяння та не були стримуючими факторами для підозрюваного, що з огляду на стадію розслідування цього к/п не може бути підставою для обрання більш м`якого запобіжного заходу.

Співпраця зі слідством та зацікавленість підозрюваного ОСОБА_8 в об`єктивному та справедливому досудовому розслідуванні можуть в подальшому вплинути на хід розслідування, в результаті чого необхідність в застосуванні запобіжного заходу може відпасти. Або ж ці обставини можуть бути враховані судом під час розгляду обвинувального акту по суті в разі його направлення до суду. Разом з тим, зазначені обставини на цій стадії к/п та за встановлених вище обставин на теперішній час не нівелюють встановлені ризики та необхідність застосування стосовно підозрюваного запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Водночас, апеляційний суд приймає до уваги посилання захисника щодо стану здоров`я підозрюваного ОСОБА_8 та зауважує, що умовах слідчого ізолятора наявна можливість проведення необхідних медичних обстежень та, в разі потреби в закладах МОЗ України. При цьому, з наданої захисником медичної документації від 14.03.2025 та 08.09.2025 вбачається наявність в підозрюваного ОСОБА_8 захворювань та рекомендації лікування (спостереження у сімейного лікаря, приймання ліків), однак захисником не надано належних підтверджень неможливості його перебування в умовах СІЗО. Крім того, захисник надала копію направлення ОСОБА_8 на госпіталізацію від 05.12.2025, в якому значиться пріоритет ургентний на стаціонарне лікування загального напрямку, в той час як фактично його було затримано 09.12.2025, тобто впродовж 4 днів будь-які дії зі звернення до лікарні за вказаним направленням підозрюваним не вчинялись, а зворотне захистом не доведено.

За таких обставин, істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які б давали підстави для скасування оскаржуваної ухвали слідчого судді, колегією суддів не встановлено.

Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 407 КПК України за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвали слідчого судді суд апеляційної інстанції має право залишити ухвалу без змін.

Отже, апеляційний суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги захисника ОСОБА_7 та скасування законної та обґрунтованої ухвали слідчого судді.

Керуючись ст.ст. 24, 177, 182, 183, 194, 370, 404, 405, 407, 419, 422, 532, 615 КПК України, апеляційний суд

ухвалив:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 , в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 , - залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 11.12.2025, якою стосовно ОСОБА_8 , підозрюваного у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України, застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою до 06.02.2026 включно, із визначенням розміру застави - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4