Провадження № 1-і/344/82/25
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 жовтня 2025 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області в складі:

головуючої-судді ОСОБА_1 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

з участю:

прокурора ОСОБА_3 ,

потерпілого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

розглядаючи у відкритому судовому засіданні заяву потерпілого ОСОБА_4 про відвід судді Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області ОСОБА_6 , -

В С Т А Н О В И В:

В провадженні судді Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області ОСОБА_6 знаходиться кримінальне провадження про обвинувачення ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 190 КК України.

29 квітня 2025 року потерпілий ОСОБА_4 подав заяву про відвід від розгляду вказаного кримінального провадження судді ОСОБА_6 . Заяву мотивовано тим, що 30 червня 2025 року приблизно о пів на третю, він перебуваючи в центрі міста Івано-Франківськ вирішив пообідати та зайшов в ресторан АМВАSАDА, який знаходиться за адресою площа Міцкевича 4. Оскільки на вулиці була гарна та тепла погода, він присів за один із столиків на відкритому літньому майданчику ресторану. Через декілька столиків від нього він побачив наступний сюжет, що за одним столиком, у глибині літнього майданчика, сидять та спілкуються між собою суддя Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області ОСОБА_8 , яка є суддею у справі № 344/21302/24, де він потерпілий у кримінальному провадженню № 0000655 від 25.10.2024 року про обвинувачення ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, та захисник ОСОБА_7 - ОСОБА_9 . Їх зустріч та спілкування, за вказаних обставин, тривало більше аніж півтори години. Вважає, що така ситуація є неприпустимою з огляду на принципи неупередженості, безсторонності судді та заборону позапроцесуального спілкування з учасниками процесу, що передбачено нормами українського законодавства та практикою Європейського суду з прав людини. На його думку, суддя, без сумніву, може підтримувати дружні відносини із захисником ОСОБА_10 , але за таких обставин, зобов`язаний заявити собі самовідвід. До заяви долучено фото/відеозаписи спілкування .

В судовому засіданні заявник ОСОБА_4 подану заяву підтримав. Також вказав, що швидше не подавав заяви про відвід, оскільки йому потрібно було час на вивчення судової практики та законодавства з даного приводу, а також вважав, що суддя ОСОБА_6 знаючи про вказану ситуацію, мала б заявити самовідвід. Однак, оскільки в засідання, які були уже після вказаної зустрічі вона цього не зробила, то в нього є всі правові підстави подати вказану заяву про відвід.

Захисник ОСОБА_5 в судовому засіданні вказала, що категорично заперечує щодо задоволення вказаної заяви. Зазначила, що не може точно пригадати такої події. 30 червня 2025 року вона перебувала у відпустці, якщо і зустріла суддю ОСОБА_6 , то це була розмова не про роботу, спілкування було поверхневим і не містило значущих обговорень, це була формальна ввічливість. Вважає, що таке поведінка заявника щодо фіксування її на відеозапис є неприпустимою і нею будуть прийняті відповідні заходи.

Прокурор в судовому засіданні заперечив щодо задоволення такого, вказавши, що вичерпний перелік підстав для відводу судді визначено нормами КПК України. Суддею ОСОБА_6 при розгляді кримінального провадження не було вчинено жодних дій, які б вказували на її упередженість в розгляді справи. А тому в задоволенні поданої заяви просить відмовити.

Про призначення судового засідання повідомлялася суддя Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області ОСОБА_6 , якій заявлено відвід. Письмових пояснень від судді з приводу відводу не надходило.

Інші учасники кримінального провадження не прибули, причини неявки суд не повідомили.

Дослідивши надані матеріали, заслухавши думку осіб, які беруть участь у розгляді заяви, суд приходить до наступного.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

При здійсненні правосуддя судді незалежні і керуються верховенством права (ст. 129 Конституції України, ч. 1 ст. 6 Закону України «Про судоустрій і статус суддів»).

Підстави для відводу судді передбачені ст. ст. 75, 76 КПК України.

Згідно зі статтею 75 КПК України слідчий суддя, суддя не може брати участі у розгляді справи і підлягає відводу (самовідводу): 1) якщо він є заявником, потерпілим, цивільним позивачем, цивільним відповідачем, близьким родичем чи членом сім`ї слідчого, прокурора, підозрюваного, обвинуваченого, заявника, потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача; 2) якщо він брав участь у цьому провадженні як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, слідчий, прокурор, захисник або представник; 3) якщо він особисто, його близькі родичі чи члени його сім`ї заінтересовані в результатах провадження; 4) за наявності інших обставин, які викликають сумнів у його неупередженості; 5) у випадку порушення встановленого частиною третьою статті 35 цього Кодексу порядку визначення слідчого судді, судді для розгляду справи. Також згідно зі ст. 76 цього Кодексу не допускається повторна участь судді в кримінальному провадженні.

Перелік підстав для відводу судді є вичерпним.

Згідно з частиною 5 статті 80 КПК України відвід повинен бути вмотивованим.

Згідно з ч.5 ст.9 КПК України кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 09 листопада 2006 року по справі «Білуха проти України» зазначено, що відповідно до усталеної практики Суду наявність безсторонності відповідно до п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод повинна визначатися за суб`єктивним та об`єктивним критеріями. Особиста безсторонність суду презюмується, поки не надано доказів протилежного (рішення ЄСПЛ у справі «Ветштайн проти Швейцарії»). У кожній окремій справі слід визначити, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу та ступінь, що свідчать про те, що суд не є безстороннім (рішення у справі «Пуллар проти Сполученого Королівства» від 10 червня 1996 року).

У відповідності з практикою Європейського суду з прав людини наявність безсторонності відповідно до п.1 ст.6 Конвенції з прав людини та основоположних свобод повинна визначатись суб`єктивними та об`єктивними критеріями.

Відповідно до суб`єктивного критерію беруться до уваги особисті переконання та поведінка окремого судді, тобто, чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у даній справі.

Відповідно до об`єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності.

Для відводу судді необхідно обґрунтувати наявність обставин, які об`єктивно можуть вказувати на можливу упередженість. Обставини, які були покладені в основу заяви про відвід, повинні бути доведеними.

Відвід повинен бути вмотивований, з наведенням відповідних аргументів, доказів, які підтверджують наявність підстав для відводу. Якщо він не вмотивований, це є підставою для відмови у його задоволенні.

До своєї заяви ОСОБА_4 долучив диск, на якому міститься 2 відеофайли та фотофайли. На відео файлі ОСОБА_4 на свій мобільний телефон знімає відео, на якому він 30 червня 2025 року перебуває за одним із столиків закладу АМВАSАDА. На одному відео зафіксовано як в заклад заходить суддя ОСОБА_6 , на іншому відео в заклад заходить захисник ОСОБА_5 . На фото файлах зображення як вони сидять поруч.

Суть доводів заяви про відвід зводиться до того, що сторона потерпілого має сумніви в неупередженості головуючої судді, оскільки був свідком її зустрічі із захисником обвинуваченого в літньому кафе.

Стосовно відводу (як права сторони його ініціювати) вказано, що «особиста безсторонність суду презюмується, поки не надано доказів протилежного». Безумовно, сторони можуть побоюватися, що суддя є небезстороннім, але «вирішальним є те, чи можна вважати такі побоювання об`єктивно обґрунтованими» (рішення ЄСПЛ від 09 листопада 2006 року у справі «Білуха проти України» (Belukha v. Ukraine), заява № 33949/02).

Одним із найважливіших принципів судочинства є nemo iudex in causa sua (ніхто не може бути суддею у власній справі), який виключає для учасника процесу можливість обирати суддю на власний розсуд, зокрема шляхом заявлення відводів тим суддям, які не влаштовують.

На думку суду, не може бути підставою для відводу судді заява, яка містить лише припущення та/або голослівні висловлювання про існування обставин, які викликають сумнів у неупередженості або об`єктивності судді, не підтверджених жодними належними і допустимими доказами.

За окремою підставою відводу визначеною саме як наявність «інших обставин, які викликають сумнів у неупередженості або об`єктивності судді», особа яка подала заяву про відвід судді, повинна довести на підставі доказів факт упередженості судді у розгляді справи. Водночас відвід повинен бути вмотивований, з наведенням відповідних аргументів, доказів, які підтверджують наявність підстав для відводу.

Cумнів у безсторонності судді повинен бути розумним, інакше будь-який судовий процес можна було б перетворити у безкінечну недовіру до суду та відповідно зміну його складу.

Матеріали справи не містять обставин, відповідно до яких суддя ОСОБА_6 згідно ст.75 КПК України не може приймати участь у кримінальному провадженні про обвинувачення ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 190 КК України.

Крім того, відповідність дій судді вимогам закону може бути перевірена та дана оцінка під час подальшого розгляду справи в апеляційній, а також касаційній інстанціях.

Оскільки судом не встановлено і заявником не доведено наявність обставин, які б викликали сумніви в неупередженості та об`єктивності судді, що не відповідає вимогам вмотивованості згідно вимог ч.5 ст.80 КПК України, заява про відвід судді задоволенню не підлягає.

Таким чином, аналіз законодавчих норм, які чітко регулюють порядок звернення з заявою про відвід, вимоги до вмотивованості та порядку вирішення заяви, свідчать про відсутність достатнього обґрунтування заявником своєї заяви, та враховуючи практику Європейського суду з прав людини, положення п.1 ст. 6 Конвенції, суд дійшов висновку про необґрунтованість поданої заяви про відвід судді Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області ОСОБА_6 при розгляді кримінального провадження про обвинувачення ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 190 КК України, а тому у задоволенні вказаної заяви слід відмовити.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.21, 30, 31, 35, 75, 80-81, 369-372 КПК України,-

У Х В А Л И В :

В задоволенні заяви ОСОБА_4 про відвід судді Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області ОСОБА_6 від розгляду кримінального провадження про обвинувачення ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 190 КК України, - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали складено та підписано 02 жовтня 2025 року.

Суддя ОСОБА_11