Справа № 953/8058/25
н/п 1-кс/953/6604/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"30" вересня 2025 р. м. Харків

Київський районний суд м. Харкова у складі:

слідчого судді ОСОБА_1

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Київського районного суду м. Харкова клопотання прокурора відділу Харківської обласної прокуратури ОСОБА_3 у кримінальному провадженні №0000509 від 08.04.2025 про продовження строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки смт. Золочів, Золочівського району, Харківської області, українки, громадянки України, офіційно не працевлаштованої, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , яка фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 , заміжньої, яка на утриманні малолітню дитину ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , раніше не судимої, обвинувальний акт відносно якої 04.06.2021 направлено до Шевченківського районного суду м. Харкова за ч.2 ст.185 КК України,

підозрюваної у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 307 КК України,

за участю сторін кримінального провадження :

прокурора ОСОБА_3 ,

підозрюваної ОСОБА_4 ,

захисника підозрюваної ОСОБА_6 ,

ВСТАНОВИВ:

30.09.2025 до суду надійшло клопотання прокурора відділу Харківської обласної прокуратури ОСОБА_3 у кримінальному провадженні №0000509 від 08.04.2025 про продовження строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваної у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 307 КК України.

В обґрунтування клопотання слідчий посилається на те, що СУ ГУНП в Харківській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000509 від 08.04.2025, за підозрою ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_3 , у вчиненні кримінальних правопорушень злочинів, передбачених ч. 2 ст. 307 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_4 , маючи умисел на незаконне придбання та зберігання наркотичного засобу метадон, а також незаконний збут вказаного наркотичного засобу, при невстановлених слідством обставинах (час та місце в ході досудового розслідування не встановлені), придбала наркотичний засіб метадон, який незаконно зберігала з метою подальшого збуту.

13.05.2025 о 12:15 год. ОСОБА_4 , маючи умисел на незаконний збут наркотичного засобу, переслідуючи корисливу мету, знаходячись в салоні автомобіля ВАЗ-21214 з д.н.з. НОМЕР_1 , який був припаркований поруч з будинком за адресою м. Харків, вул. Єворопейська, 27, під час проведення негласної слідчої (розшукової) дії контроль за вчиненням злочину у формі оперативної закупки, передбаченої положеннями статті 271 КПК України та статті 5 Закону України «Про заходи протидії незаконному обігу наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів та зловживанню ними», запропонувала ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_4 , якого працівники правоохоронних органів залучали до конфіденційного співробітництва при проведенні контролю за вчиненням злочину у якості покупця, придбати у неї наркотичний засіб метадон, та в подальшому отримавши від останнього грошові кошти в сумі 8000 гривень, повідомила ОСОБА_7 , про те, що на даний момент у неї відсутні наркотичні засоби, однак в подальшому вона зобов`язалась передати останньому наркотичну речовину.

В подальшому 14.05.2025 о 15:18 год, продовжуючи свою злочинну діяльність, знаходячись у заздалегідь домовленому місці - в салоні автомобіля ВАЗ-21214 з д.н.з. НОМЕР_1 , який був припаркований поруч з будинком за адресою м. Харків, вул. Єворопейська,27, під керуванням ОСОБА_7 , під час проведення негласної слідчої (розшукової) дії контроль за вчиненням злочину у формі оперативної закупки, передбаченої положеннями статті 271 КПК України та статті 5 Закону України «Про заходи протидії незаконному обігу наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів та зловживанню ними», незаконно передала, тим самим збула ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_4 якого працівники правоохоронних органів залучали до конфіденційного співробітництва при проведення контролю за вчиненням злочину у якості покупця, наркотичний засіб метадон, що знаходився в 12 упаковках всередині яких, у кожній знаходилось по 10 таблеток.

14.05.2025 о 14:30 год. ОСОБА_7 на загальнодоступній ділянці місцевості біля будинку №11 по вул. Ляпунова в м. Харкові, добровільно видав працівникам поліції 12 упаковок, всередині яких у кожній знаходиться 10 таблеток, які згідно висновку судової експертизи матеріалів, речовин та виробів за експертною спеціальністю 8.6 (дослідження наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів та прекурсорів) №СЕ-19/121-25/13355-НЗПРАП від 05.06.2025 містить у своєму складі метадон, який віднесено до наркотичних засобів та рослин, обіг яких обмежено. Маса метадонну, в перерахунку на масу наданої на експертизу речовини, склала: 0,2476 г, 0,2478 г, 0,2487 г, 0,2474 г, 0,2488 г, 0,2474 г, 0,2478 г, 0,2479 г, 0,2477 г, 0,2474 г, 0,2476 г, 0,2470 г, що у сумі становить 2, 9732 грама, що згідно наказу МОЗ України № 188 від 01.08.2000 «Про затвердження таблиць невеликих, великих та особливо великих розмірів наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів, які знаходяться у незаконному обігу» становить великий розмір.

Таким чином, ОСОБА_4 , порушуючи Закон України «Про обіг в Україні наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів і прекурсорів» та згідно наказу МОЗ України № 188 від 01.08.2000 «Про затвердження таблиць невеликих, великих та особливо великих розмірів наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів, які знаходяться у незаконному обігу», незаконно придбала та зберігала з метою збуту, а також незаконно збула ОСОБА_7 наркотичний засіб метадон, у великих розмірах.

Крім того, ОСОБА_4 , маючи умисел на незаконне придбання та зберігання наркотичного засобу метадон, а також незаконний збут вказаного наркотичного засобу, повторно, при невстановлених слідством обставинах (час та місце в ході досудового розслідування не встановлені), придбала наркотичний засіб метадон, який незаконно зберігала з метою подальшого збуту.

06.08.2025 приблизно о 11:00 год. ОСОБА_4 , маючи умисел на незаконний збут наркотичного засобу, переслідуючи корисливу мету, повторно, знаходячись в салоні автомобіля ВАЗ-21214 з д.н.з. НОМЕР_1 , який був припаркований поруч з будинком за адресою м. Харків, вул. Єворопейська, 27, під час проведення негласної слідчої (розшукової) дії контроль за вчиненням злочину у формі оперативної закупки, передбаченої положеннями статті 271 КПК України та статті 5 Закону України «Про заходи протидії незаконному обігу наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів та зловживанню ними», запропонувала ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_4 , якого працівники правоохоронних органів залучали до конфіденційного співробітництва при проведенні контролю за вчиненням злочину у якості покупця, придбати у неї наркотичний засіб метадон, та в подальшому отримавши від останнього грошові кошти в сумі 15000 гривень, повідомила ОСОБА_7 , про те, що на даний момент у неї відсутні наркотичні засоби, однак в подальшому вона зобов`язалась передати останньому наркотичну речовину.

В подальшому 07.08.2025 приблизно о 13:00 год, продовжуючи свою злочинну діяльність, знаходячись у заздалегідь домовленому місці - в салоні автомобіля ВАЗ-21214 з д.н.з. НОМЕР_1 , який був припаркований поруч з будинком за адресою м. Харків, вул. Єворопейська,27, під керуванням ОСОБА_7 , під час проведення негласної слідчої (розшукової) дії контроль за вчиненням злочину у формі оперативної закупки, передбаченої положеннями статті 271 КПК України та статті 5 Закону України «Про заходи протидії незаконному обігу наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів та зловживанню ними», повторно, незаконно передала, тим самим збула ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_4 якого працівники правоохоронних органів залучали до конфіденційного співробітництва при проведення контролю за вчиненням злочину у якості покупця, наркотичний засіб - метадон, що знаходився в 20 упаковках всередині яких, у кожній знаходилось по 10 таблеток.

07.08.2025 о 13:10 год. ОСОБА_7 на загальнодоступній ділянці місцевості біля будинку №11 по вул. Ляпунова в м. Харкові, добровільно видав працівникам поліції 20 упаковок всередині яких у кожній знаходиться 10 таблеток.

ОСОБА_4 , порушуючи Закон України «Про обіг в Україні наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів і прекурсорів» та згідно наказу МОЗ України № 188 від 01.08.2000 «Про затвердження таблиць невеликих, великих та особливо великих розмірів наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів, які знаходяться у незаконному обігу», повторно, незаконно придбала та зберігала з метою збуту, а також незаконно збула ОСОБА_7 наркотичний засіб метадон, у великих розмірах.

Таким чином, ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.307 КК України незаконне придбання та зберігання наркотичних засобів у великих розмірах з метою збуту, а також незаконний збут наркотичних засобів у великих розмірах, вчинене повторно.

07.08.2025 о 13:10 ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_3 затримано у порядку ст. 208 КПК України за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України.

08.08.2025 ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 307 КК України.

Наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 307 КК України підтверджується наступними зібраними під час досудового розслідування доказами: протоколом допиту ОСОБА_7 від 18.04.2025, постановою про конфіденційне співробітництво від 18.04.2025, протоколом огляду від 13.05.2025, протоколом огляду покупця від 13.05.2025, протоколом за результатами проведення НСРД у порядку ст. 269 КПК України від 03.06.2025, протоколом за результатами контролю за вчиненням злочину від 15.05.2025, протоколом за результатами проведення НСРД у порядку ст. 260 КПК України від 14.05.2025, протоколом за результатами проведення НСРД у порядку ст. 260 КПК України від 14.05.2025, висновком експерта від 05.06.2025, протоколом огляду особи від 06.08.2025, протоколом огляду грошових коштів від 06.08.2025, протоколом огляду особи від 07.08.2025, протоколом добровільної видачі від 07.08.2025, протоколом додаткового допиту свідка ОСОБА_7 , протоколом затримання особи у порядку ст. 208 КПК України, протоколом обшуку від 07.08.2025 та іншими матеріалами кримінального провадження як окремо, так і усіма в сукупності.

08.08.2025 слідчим суддею Київського районного суду м. Харкова стосовно ОСОБА_8 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з визначенням суми застави у розмірі 242 240 гривень.

Постановою першого заступника керівника Харківської обласної прокуратури від 30.09.2025 продовжено строк досудового розслідування у кримінальному проваджені до трьох місяців, тобто до 08 листопада 2025 року.

Слідчий зазначає, що 05.10.2025 строк застосування до підозрюваної ОСОБА_4 запобіжного заходу у виді тримання під вартою закінчується, однак завершити досудове розслідування до вказаного строку не можливо внаслідок його складності, через наявність комплексу не розсекречених негласних слідчих розшукових дій, не проведених тимчасових доступів до речей та документів, а також у зв`язку з необхідністю проведення великого обсягу слідчих (розшукових), процесуальних дій та судових експертиз, проведення яких потребує значного часу, та без результатів яких неможливо завершити досудове розслідування.

Сторона обвинувачення зазначила, що з метою закінчення досудового розслідування даного кримінального провадження необхідно виконати низку процесуальних дій, результати яких мають значення для судового розгляду, всебічного, повного та об`єктивного дослідження всіх обставин кримінального провадження, зокрема: отримати та долучити до матеріалів кримінального провадження результати проведених негласних слідчих (розшукових) дій проведених в порядку ст. ст 260, 263, 269, 271 КПК України; отримати та виконати ухвали Київського районного суду міста Харкова на проведення тимчасового доступу до речей та документів у ТОВ «Аксіома Медікал», ТОВ "МЕДИЧНИЙ ЦЕНТР "НАДІЯ-21" та ТОВ «ШАНС»; провести слідчі (розшукові) дії відносно підозрюваної ОСОБА_4 з метою перевірки на причетність до вчинення інших злочинів аналогічного характеру; виконати вимоги ст. 290, 291 КПК України.

Необхідність продовження строку тримання підозрюваної ОСОБА_4 під вартою, обумовлюється наявністю ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, які з часу застосування запобіжного заходу не зменшились та не перестали існувати, а саме тим, що остання може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; незаконно впливати на свідків, інших підозрюваних у цьому кримінальному провадженні; вчинити інше кримінальне правопорушення.

Прокурор у судовому засіданні клопотання про продовження підозрюваній ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підтримав, зазначив, що зібрані докази свідчать про обґрунтованість пред`явленої підозри у вчиненні ОСОБА_4 кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 307 КК України.

Підозрювана ОСОБА_4 в судовому засіданні свою причетність до інкримінованого злочину визнала частково, відмовилась від надання пояснень. Щодо застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою заперечувала, зазначила, що має на утриманні дитину.

Захисник підозрюваної ОСОБА_6 заперечувала проти задоволення клопотання, зазначила, що, ризики наведені у клопотанні є недоведеними. Вказала, що запобіжного заходу у виді цілодобового домашнього арешту буде цілком достатньо для забезпечення належної поведінки підозрюваної. Просила врахувати, що ОСОБА_4 має на утриманні малолітню дитину

Дослідивши матеріали кримінального провадження, заслухавши прокурора, який наполягав на задоволенні клопотання, захисника, підозрювану, слідчий суддя дійшов висновку про необхідність задоволення клопотання, оскільки обставини, які виправдовують подальше тримання підозрюваної під вартою, є доведеними.

Відповідно до ч. 3 ст. 199 КПК України клопотання про продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених у ст. 184 цього Кодексу, повинно містити: 1) виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою; 2) виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

Клопотання про продовження строку тримання під вартою повинно бути розглянуте згідно з правилами, передбаченими для розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу (ч. 4 ст. 199 КПК України).

Частиною 5 ст. 199 КПК України визначено, що слідчий суддя зобов`язаний відмовити у продовженні строку тримання під вартою, якщо прокурор, слідчий не доведе, що обставини, зазначені у частині третій цієї статті, виправдовують подальше тримання підозрюваного, обвинуваченого під вартою.

Отже, при вирішенні питання про продовження строку тримання під вартою стосовно ОСОБА_4 , слідчий суддя керується загальними приписами, якими врегульовано застосування запобіжних заходів, з урахуванням додаткових відомостей щодо продовження існування ризиків та спливу строків тримання під вартою.

Згідно із ч. 1, 2 ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити такі дії: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення;

наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;

недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні (ч. 1 ст. 194 КПК України).

СУ ГУНП в Харківській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000509 від 08.04.2025 за ознаками складу кримінального правопорушення-злочину, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України.

07.08.2025 о 13:10 ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_3 затримано у порядку ст. 208 КПК України за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України.

08.08.2025 ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 307 КК України.

08.08.2025 слідчим суддею Київського районного суду м. Харкова стосовно ОСОБА_8 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з визначенням суми застави у розмірі 242 240 гривень.

Постановою першого заступника керівника Харківської обласної прокуратури від 30.09.2025 продовжено строк досудового розслідування у кримінальному проваджені до трьох місяців, тобто до 08 листопада 2025 року.

Завершення досудового розслідування в кримінальному провадженні до закінчення дії попередньої ухвали слідчого судді від 08 серпня 2025 року, якою підозрюваній застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою в межах строку досудового розслідування, з урахуванням обставин, що по справі необхідно провести ряд слідчих дій, виконати процесуальні дії, направлені на закінчення досудового розслідування у кримінальному провадженні не є можливим.

Кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики ЄСПЛ (частина 5 статті 9 КПК України).

У своїх рішеннях, зокрема, «Фокс, Кемпбел і Гартлі проти Сполученого Королівства», «Нечипорук та Йонкало проти України», Європейський суд з прав людини наголошує, що «обґрунтована підозра» передбачає наявність фактів або інформації, які б могли переконати об`єктивного спостерігача у тому, що відповідна особа могла вчинити злочин.

«Обґрунтована підозра» існує тоді, коли факти, якими обґрунтовується затримання, можна «розумно» вважати такими, що підпадають під опис одного з правопорушень, визначених у законі про кримінальну відповідальність. Тобто явно не може йтися про наявність «обґрунтованої підозри», якщо дії, у вчиненні яких підозрюється особа, не становлять кримінального правопорушення на момент учинення (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Волох проти України»).

При цьому факти що підтверджують обґрунтовану підозру не повинні бути такого ж рівня, що й факти, на яких має ґрунтуватися обвинувальний вирок. Стандарт доказування «обґрунтована підозра» не передбачає, що уповноважені органи мають оперувати доказами, достатніми для пред`явлення обвинувачення чи ухвалення обвинувального вироку, що пов`язано з меншою мірою ймовірності, необхідною на ранніх етапах кримінального провадження для обмеження прав особи.

Стаття 277 КПК України визначає вимоги до змісту повідомлення про підозру як процесуального документа. Так, повідомлення про підозру, окрім інших відомостей, має містити зміст підозри.

Достатність належить до оціночної категорії, тому в кожному кримінальному провадженні за внутрішнім переконанням слідчий, детектив, прокурор вирішують питання про достатність рівня підозри, обґрунтування якої (тобто її зміст) лягає в основу процесуального документа. Повідомлення про підозру це суб`єктивне, засноване на відповідній структурі складу злочину, формулювання обвинувачення у формі певної тези, яка лише у процесі досудового розслідування в повному обсязі може перерости у твердження у вигляді обвинувального акта.

Уявлення про «обґрунтовану підозру» має ґрунтуватися поміж інших факторів, на двох ключових критеріях: суб`єктивному та об`єктивному.

Перший критерій означає, що підозра має бути добросовісною, тобто особа, яка виконала затримання та оголосила підозру, має щиро підозрювати особу у вчиненні кримінального правопорушення, другий що об`єктивно існують дані про скоєне кримінальне правопорушення і причетність особи до вчинення правопорушення. Такими даними можуть бути дії самого підозрюваного, наявні документи, речові докази, показання очевидців тощо.

З матеріалів, доданих до клопотання вбачається, що ОСОБА_4 08.08.2025 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України.

Не вирішуючи питання про доведеність вини та остаточної кваліфікації її дій, виходячи з наданих стороною обвинувачення документів, які перелічені вище у сукупності, слідчий суддя дійшов висновку про наявність обґрунтованої підозри, на час розгляду клопотання, щодо можливої причетності до вчинення ОСОБА_4 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України.

Слідчий суддя наголошує, що при вирішенні питання щодо існування обґрунтованої підозри у розрізі наявності підстав для застосування заходу забезпечення кримінального провадження чи продовження строку його дії, оцінка наданих слідчому судді доказів здійснюється не в контексті оцінки доказів з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності, доведення чи не доведення винуватості особи, що здійснюється судом при ухваленні вироку, а з метою визначення вірогідності та достатності підстав причетності тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення, а також того чи є підозра обґрунтованою, щоб виправдати подальше розслідування або висунення обвинувачення.

Висновок про обґрунтованість підозри не констатує винуватості ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого їй злочину та відповідно не порушує принципу «презумпції невинуватості».

Щодо наявності ризиків.

Частиною 5 ст. 9 КПК визначено, що кримінальне процесуальне законодавство застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини. Прецедентне право Європейської конвенції з прав людини сформулювало підстави, за наявності яких допускається безперервне тримання особи під вартою.

До цих підстав віднесені: наявність ризику, що підозрюваний не з`явиться до суду; вчинить дії, які перешкоджають правосуддю; скоїть інше кримінальне правопорушення; стане причиною громадських заворушень (Tiron v. Romania, § 37; Smirnova v. Russia, § 59; Piruzyan v. Armenia, § 94).

Ризик переховування обвинуваченого від суду, крім суворості покарання, має оцінюватись також з врахуванням низки інших релевантних факторів, які можуть або підтвердити цей ризик, або продемонструвати, що він наскільки незначний, що не виправдовує попереднє ув`язнення особи. (Panchenko v. Russia, § 106).

Вказаний ризик підлягає врахуванню у світлі таких чинників, як характер людини, його моральні принципи, місце мешкання, робота, сімейні зв`язки та будь-які інші зв`язки з країною, у якій ведеться її переслідування. (Becciev v. Moldova, § 58).

Згідно з рішенням ЄСПЛ у справі «Clooth v. Belgium» серйозність звинувачень може примусити судові органи помістити обвинуваченого під варту з метою попередження спроб подальших правопорушень. Однак необхідно, щоб цей ризик був очевидним, а захід таким, що відповідає обставинам справи, зокрема, минулому та особі обвинуваченого.

Вказані підстави враховані у національному законодавстві.

Зокрема, згідно зі ст. 178 КПК України, суд при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу зобов`язаний врахувати ризики неправомірної процесуальної поведінки, тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному у разі визнання його винуватим у вчиненні інкримінованого правопорушення, міцність соціальних зв`язків обвинуваченого, наявність у нього родини та утриманців, його репутацію тощо.

Вирішуючи питання про існування передбачених кримінальним процесуальним законом ризиків неправомірної процесуальної поведінки підозрюваного, суд відмічає, що ризиком не можна вважати прогнозовану подію, настання якої розглядається як цілком гарантоване.

Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь ймовірності того, що особа, у цьому випадку обвинувачений, вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству. Таким чином, суд, оцінюючи вірогідність такої поведінки підозрюваного, має дійти обґрунтованого висновку про високу ступінь ймовірності позапроцесуальних дій зазначеної особи.

У рішенні Європейського суду з прав людини «Бессієв проти Молдови» вказано, що ризик втечі має оцінюватися судом у контексті чинників, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейним зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідування. Серйозність покарання є релевантною обставиною в оцінці ризику того, що підозрюваний може втекти.

Надаючи оцінку можливості ОСОБА_4 переховуватися від суду, суд бере до уваги, що існує певна ймовірність того, що підозрювана з метою уникнення покарання за вчинення інкримінованого злочину, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, який відповідно до ст. 12 КК України є тяжким, за яке законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від 6 до 10 років з конфіскацією майна, може вдатися до відповідних дій. Зазначена обставина сама по собі може бути мотивом та підставою для підозрюваної переховуватися від органів досудового розслідування чи суду. Це твердження узгоджується із позицією Європейського суду з прав людини у справі «Ілійков проти Болгарії», в якому зазначено, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування.

У свою чергу сторона захисту не змогла навести достатні аргументи того, щоб взагалі виключити такий ризик.

Водночас, окрім врахування ступеня тяжкості кримінального правопорушення, яке інкриміноване ОСОБА_4 , не залишається поза увагою слідчого судді те, що Указом Президента України № 64/2022 на території України з 24.02.2022 введено воєнний стан. Також вимоги ст. 26 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» та роз`яснення, надані Верховним Судом у листі від 03.03.2022 р. N 1/0/2-22 «Щодо окремих питань здійснення кримінального провадження в умовах воєнного стану», де у п. 8 зазначено, що як відповідний ризик суди мають ураховувати запровадження воєнного стану та збройну агресію в Україні.

Слідчий суддя вважає, що стороною обвинувачення у судовому засіданні доведений можливий ризик того, що підозрювана за необхідності зможе переховуватись від органів досудового розслідування та суду.

Співставлення негативних для підозрюваної наслідків переховування у виді її покарання у невизначеному майбутньому, тобто після її можливого затримання, із засудженням до покарання у разі доведення прокурором її винуватості у найближчій перспективі доводять, що цей ризик є достатньо високим.

При встановленні наявності ризику впливу на свідків, інших підозрюваних у цьому кримінальному провадженні, слід враховувати встановлену КПК процедуру отримання показань від осіб у кримінальному провадженні, а саме спочатку на стадії досудового розслідування показання отримуються шляхом допиту слідчим чи прокурором, а після направлення обвинувального акту до суду на стадії судового розгляду усно шляхом допиту особи в судовому засіданні (частини 1, 2 статті 23, стаття 224 КПК).

Суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання, або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 цього Кодексу. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них, крім порядку отримання показань, визначеного статтею 615 цього Кодексу (частина 4 статті 95 КПК України).

В свою чергу, частиною 11 ст. 615 КПК України визначено, що показання, отримані під час допиту свідка, потерпілого, у тому числі одночасного допиту двох чи більше вже допитаних осіб, у кримінальному провадженні, що здійснюється в умовах воєнного стану, можуть бути використані як докази в суді виключно у випадку, якщо хід і результати такого допиту фіксувалися за допомогою доступних технічних засобів відеофіксації. Показання, отримані під час допиту підозрюваного, у тому числі одночасного допиту двох чи більше вже допитаних осіб, у кримінальному провадженні, що здійснюється в умовах воєнного стану, можуть бути використані як докази в суді виключно у випадку, якщо у такому допиті брав участь захисник, а хід і результати проведення допиту фіксувалися за допомогою доступних технічних засобів відеофіксації.

За таких обставин ризик впливу на свідків, інших підозрюваних існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й продовжує існувати на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань та дослідження їх судом.

Наведені обставини формують у слідчого судді переконання щодо наявності ризику впливу на учасників цього кримінального провадження.

Щодо ризику вчинити інше кримінальне правопорушення, слідчим суддею взято до уваги те, що ОСОБА_4 офіційно не працевлаштована, законного джерела доходу немає, а тому повністю виключити вказаний ризик неможливо.

Слідчий суддя вважає необхідним зазначити, що у розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість покарання не є самостійною підставою для застосування запобіжного заходу, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. Тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_4 у разі визнання її винуватою, з огляду на вірогідність переховування від органів досудового розслідування, суду, впливу на свідків, вчинення іншого кримінального правопорушення, спростовують доводи захисту про відсутність ризиків, передбачених п.п. 1, 3,5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

З урахуванням викладеного, приймаючи до уваги вагомість наявних даних про причетність до вчинення підозрюваною злочину, тяжкість покарання, яке може бути застосовано, відомостей про особу підозрюваної, яка має постійне місце проживання та реєстрації, має на утриманні малолітню дитину, однак дані відомості не спростовують та не мінімізують наявних ризиків, слідчий суддя дійшов висновку про необхідність продовження строку тримання підозрюваної під вартою, слідчий суддя вважає, що прокурор довів у судовому засіданні наявність достатніх підстав вважати, що існують перелічені вище ризики.

Вирішуючи клопотання про продовження строків застосування запобіжного заходу, слідчий суддя крім наявності ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, також на виконання вимог ст. 178 КПК України на підставі наданих сторонами матеріалів враховує відомості про особу підозрюваної, вік та стан її здоров`я, майновий та сімейний стан.

Приймаючи до уваги ризики, які продовжують існувати, конкретні обставини провадження та наявність обґрунтованої підозри щодо вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, а також характер та ступінь суспільної небезпечності вказаного кримінального правопорушення, слідчий суддя дійшов висновку про неможливість застосування підозрюваній іншого більш м`якого запобіжного заходу.

Суд враховує відомості про особу підозрювано, проте, вказані обставини не спростовують висновку суду про неможливість запобігти зазначеним вище ризикам у разі застосування менш суворого запобіжного заходу.

Даних щодо неможливості застосування до підозрюваної запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою за станом здоров`я слідчому судді не надано.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою та доцільність подовження строку тримання під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання під вартою та продовження строку тримання під вартою може бути виправдано за наявності того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважають над принципом поваги до особистої свободи.

Дослідивши матеріали кримінального провадження, доводи учасників, суд прийшов до висновку, що всі зазначені обставини в сукупності свідчать про те, що єдиним запобіжним заходом, адекватним особі підозрюваної, здатним забезпечити її належну поведінку та запобігти встановленим ризикам, є тримання під вартою.

За таких обставин клопотання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підлягає задоволенню.

Разом з тим, відповідно до ч. 3 ст. 183 КПК України суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 4 ст. 182 КПК України розмір застави визначається з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

Пункт 2 ч. 5 ст. 182 КПК України визначає, що розмір застави щодо особи, підозрюваної у вчиненні тяжкого злочину визначається від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

У рішенні «Мангурас проти Іспанії» від 20.11.2010 Європейський суд з прав людини зазначив, що гарантії, передбачені п. 3 статті 5 Конвенції, покликані забезпечити не компенсацію втрат, а зокрема явку обвинуваченого на судове засідання. Таким чином сума (застави) повинна бути оцінена враховуючи самого обвинуваченого, його активи та його взаємовідносини з особами які мають забезпечить його безпеку, іншими словами, розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри (впевненості) при якому перспектива втрати застави, у випадку відсутності на суді, буде достатнім стримуючим засобом, щоб унеможливити перешкоджання особою встановленню істини у кримінальному провадженні. При цьому має бути враховано наявність грошових засобів у обвинуваченого.

Отже, розмір застави повинен, головним чином, визначатися виходячи з особи обвинуваченого, його майнового стану і його відносин з особами, які надають забезпечення, іншими словами, враховуючи той факт, чи буде втрата забезпечення чи дії проти поручителів у випадку неявки обвинуваченого в суд достатнім стримуючим фактором для обвинуваченого, щоб не здійснити втечу.

При цьому Європейський суд з прав людини також наголошує, що якщо на карту поставлене право на свободу, гарантоване статтею 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, влада повинна приділяти питанню встановлення відповідного розміру застави таку ж увагу, якби це стосувалося обґрунтування необхідності тримання особи під вартою.

Дослідивши матеріали клопотання щодо розміру застави, слідчий суддя з урахуванням майнового та соціального стану підозрюваної, яка підозрюється у вчиненні умисного кримінального правопорушення у сфері незаконного обігу наркотичних засобів та психотропних речовин, доведених ризиків, доходить висновку, що застава у межах, визначених п. 2 ч. 5 ст. 182 КПК України, здатна забезпечити виконання підозрюваною покладених на неї обов`язків.

На переконання слідчого судді, підозрюваній ОСОБА_4 слід визначити заставу у розмірі 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що складає 242 240 (двісті сорок дві тисячі двісті сорок) гривень 00 коп. Ця сума є значною та, на думку слідчого судді, цілком здатною забезпечити виконання належної процесуальної поведінки з боку підозрюваної.

Окрім цього, суд вважає за необхідне відповідно до норм ч. 3 ст. 183 та ч. 5 ст. 194 КПК України у разі внесення застави покласти на підозрювану такі обов`язки: прибувати до слідчого, прокурора та суду за першим викликом; не відлучатись із населеного пункту, де вона проживає, без дозволу слідчого, прокурора або суду; повідомляти слідчого, прокурора та суд про зміну свого місця проживання та роботи; утриматись від спілкування зі свідками, понятими, експертами у цьому провадженні;здати на зберігання до відповідного органу державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Керуючись ст. ст. 176-178, 183, 193, 194, 197, 372, 376, 395 Кримінального процесуального кодексу України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання прокурора відділу Харківської обласної прокуратури ОСОБА_3 у кримінальному провадженні №0000509 від 08.04.2025 про продовження строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 задовольнити.

Продовжити підозрюваній ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді тримання під вартою в Державній установі «Харківський слідчий ізолятор» на строк 40 (сорок) днів в межах строку досудового розслідування, тобто до 08 листопада 2025 року включно.

Встановити строк дії даної ухвали до 08 листопада 2025 року включно.

Визначити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , заставу в розмірі 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що складає 242 240 (двісті сорок дві тисячі двісті сорок) гривень 00 коп, яка може бути внесена як підозрюваною, так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем) на наступний депозитний рахунок :

ТУ ДСА України у Харківській області (Отримувач коштів (одержувач): ТУ ДСА України у Харківській області; Код отримувача (код за ЄДРПОУ): 26281249; Банк отримувача (одержувача): ДКСУ м. Київ; Код банку отримувача (МФО одержувача): 820172; Рахунок отримувача (Р/р): UA0006674; призначення платежу застава) до сплину терміну тримання під вартою.

Підозрювана або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу у розмірі, визначеному в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, протягом строку дії ухвали.

У разі внесення застави покласти на підозрювану ОСОБА_4 наступні обов`язки:

- прибувати до слідчого, прокурора та суду за першим викликом;

- не відлучатись із населеного пункту, де вона проживає, без дозволу слідчого, прокурора або суду;

- повідомляти слідчого, прокурора та суд про зміну свого місця проживання та роботи;

- утриматись від спілкування зі свідками, понятими, експертами у цьому провадженні;

- здати на зберігання до відповідного органу державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну;

Термін дії обов`язків, покладених судом, у разі внесення застави визначити на строк 2 місяці.

Роз`яснити підозрюваній, що у разі внесення застави у визначеному у даній ухвалі розміру, оригінал документу з відміткою банку, який підтверджує внесення на депозитний рахунок коштів має бути наданий уповноваженій службовій особі місця ув`язнення.

Після отримання та перевірки документа, що підтверджує внесення застави, уповноважена службова особа місця ув`язнення має негайно здійснити розпорядження про звільнення ОСОБА_4 з-під варти та повідомити усно і письмово прокурора та Київський районний суд м.Харкова.

У разі внесення застави та з моменту звільнення підозрюваної з-під варти внаслідок внесення застави, визначеної у даній ухвалі, підозрювана зобов`язана виконувати покладені на неї обов`язки, пов`язані із застосуванням запобіжного заходу у виді застави.

З моменту звільнення з-під варти у зв`язку з внесенням застави підозрювана ОСОБА_4 вважається такою, до якої застосовано запобіжний захід у виді застави.

Копію ухвали надіслати учасникам судового провадження та керівнику Державної установи «Харківський слідчий ізолятор» для виконання.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення, а ОСОБА_4 в той же строк, але з моменту вручення копії ухвали суду.

Ухвала слідчого судді набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1