Справа № 953/732/26
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"06" лютого 2026 р. м. Харків

Київський районний суд м. Харкова у складі:

слідчого судді ОСОБА_1

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Київського районного суду м. Харкова клопотання слідчого слідчого відділення Відділу спеціальної поліції ГУНП в Харківській області капітана поліції ОСОБА_3 , погоджене прокурором Харківської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Східного регіону ОСОБА_4 у кримінальному провадженні №0000850 від 03.07.2025 про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Воля Старосамбірського району Львівської області, українця, громадянина України, з вищою технічною освітою, військовослужбовця військової частини НОМЕР_1 , перебуває на посаді начальника групи логістики штабу самохідного артилерійського дивізіону імені князя Романа Великого ВЧ НОМЕР_1 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

який підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_4 ,

підозрюваного ОСОБА_5 ,

захисника підозрюваного ОСОБА_6 ,

ВСТАНОВИВ:

06 лютого 2026 року до суду надійшло клопотання слідчого слідчого слідчого відділення Відділу спеціальної поліції ГУНП в Харківській області капітана поліції ОСОБА_3 , погоджене прокурором Харківської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Східного регіону ОСОБА_4 у кримінальному провадженні №0000850 від 03.07.2025 про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України.

Клопотання обґрунтовано тим, що слідчим відділенням Відділу спеціальної поліції ГУНП в Харківській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000850 від 03.07.2025, за підозрою ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України.

Так досудовим розслідування встановлено, що капітан військової служби в Збройних Силах України ОСОБА_5 у невстановлений в ході досудового розслідування час та у невстановленому в ході досудового розслідування місці, але не пізніше 22.09.2025, діючи умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, в порушення вимог Інструкції про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної, холодної і охолощеної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, та патронів до них, а також боєприпасів до зброї, основних частин зброї та вибухових матеріалів, яка затверджена Наказом МВС України №622 від 21.08.1998 (з подальшими змінами та доповненнями), норм Конституції України, незаконно придбав бойову нарізну вогнепальну зброю автомат системи Калашникова «АК-74» калібру 5.45 мм (під патрон калібру 5.45х39 АК), заводський номер « НОМЕР_2 » 1987 року виготовлення, та 1080 бойові проміжні патрони калібру 5.45х39 АК, що призначені для стрільби зі зброї системи Калашникова, а також іншої нарізної вогнепальної зброї відповідного калібру та типорозміру патронника (автомати, кулемети), та почав їх зберігати не маючи передбаченого законом дозволу. Далі, ОСОБА_5 продовжуючи свої протиправні дії, реалізуючи свій корисливий умисел, спрямований на незаконний збут вогнепальної зброї та бойових припасів, запропонував гр. ОСОБА_7 , який надав свою добровільну згоду на конфіденційне співробітництво з правоохоронними органами, придбати у нього бойову нарізну вогнепальну зброю автомат системи Калашникова «АК-74» калібру 5.45 мм (під патрон калібру 5.45х39 АК), заводський номер « НОМЕР_2 » 1987 року виготовлення, та 1080 бойові проміжні патрони калібру 5.45х39 АК, що призначені для стрільби зі зброї системи Калашникова, а також іншої нарізної вогнепальної зброї відповідного калібру та типорозміру патронника (автомати, кулемети). В подальшому, діючи під контролем правоохоронних органів, гр. ОСОБА_7 з метою викриття протиправної діяльності капітана військової служби в Збройних Силах України ОСОБА_5 у ході проведення оперативної закупки, 22.09.2025 у період часу з 18 год. 47 хв. до 18 год. 56 хв. з метою придбання вогнепальної зброї та бойових припасів у капітана військової служби в Збройних Силах України ОСОБА_5 , прибув до вказаного останнім місця розташованого за адресою: АДРЕСА_3 , зустрівся із капітаном військової служби в Збройних Силах України ОСОБА_5 , де під час особистої зустрічі, ОСОБА_5 передав ОСОБА_7 нарізну вогнепальну зброю автомат системи Калашникова «АК-74» калібру 5.45 мм (під патрон калібру 5.45х39 АК), заводський номер « НОМЕР_2 » 1987 року виготовлення, та 1080 бойові проміжні патрони калібру 5.45х39 АК, що призначені для стрільби зі зброї системи Калашникова, а також іншої нарізної вогнепальної зброї відповідного калібру та типорозміру патронника (автомати, кулемети). За придбання вищевказаної зброї та патронів ОСОБА_7 передав ОСОБА_5 заздалегідь ідентифіковані грошові кошти у сумі 800 (вісімсот) доларів США, після чого добровільно видав придбану зброю та набої співробітникам правоохоронних органів. Придбані гр. ОСОБА_7 у капітана військової служби в Збройних Силах України ОСОБА_5 вищевказані об`єкти, згідно висновку експерта №СЕ-19/121 25/25126-БЛ від 08.10.2025 є бойовою нарізною вогнепальною зброєю автоматом системи Калашникова «АК-74» калібру 5.45 мм (під патрон калібру 5.45х39 АК), заводський номер « НОМЕР_2 », 1987 року виготовлення, та 1080 бойові проміжні патрони калібру 5.45х39 АК, що призначені для стрільби зі зброї системи Калашникова, а також іншої нарізної вогнепальної зброї відповідного калібру та типорозміру патронника (автомати, кулемети).

Крім того, Наказом КВ ОК « ІНФОРМАЦІЯ_2 » №251 від 25.03.2025 командиром військової частини НОМЕР_1 капітана військової служби в Збройних Силах України ОСОБА_5 призначено на посаду начальника групи логістики штабу самохідного ІНФОРМАЦІЯ_3 ВЧ НОМЕР_1 . У ході досудового слідства встановлено, що капітан військової служби в Збройних Силах України ОСОБА_5 , діючи повторно, у невстановлений в ході досудового розслідування час та у невстановленому в ході досудового розслідування місці, але не пізніше 04.02.2026, діючи умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, в порушення вимог Інструкції про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної, холодної і охолощеної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, та патронів до них, а також боєприпасів до зброї, основних частин зброї та вибухових матеріалів, яка затверджена Наказом МВС України №622 від 21.08.1998 (з подальшими змінами та доповненнями), норм Конституції України, незаконно придбав корпус гранати Ф-1 з маркуванням «107 129 79 Т», корпус гранати Ф-1 з маркуванням «386 316-87 Т», корпус гранати Ф-1 з маркуванням «107 129-79 Т», запал типу УЗРГМ-2 з маркуванням «199 79 УЗРГМ-2 583», запал типу УЗРГМ-2 з маркуванням «199 79 УЗРГМ -2 583», запал типу УЗРГМ-2 з маркуванням «52-81 УЗРГМ -2 349-2 386-63-82», 40 постілів осколкової гранати VOG-25 з маркуванням «AR 706 43-24», та почав їх зберігати не маючи передбаченого законом дозволу Далі, ОСОБА_5 продовжуючи свої протиправні дії, реалізуючи свій корисливий умисел, спрямований на незаконний збут вогнепальної зброї та бойових припасів, запропонував гр. ОСОБА_7 , який надав свою добровільну згоду на конфіденційне співробітництво з правоохоронними органами, придбати у нього корпус гранати Ф-1 з маркуванням «107 129-79 Т», корпус гранати Ф-1 з маркуванням «386 316-87 Т», корпус гранати Ф-1 з маркуванням «107 129-79 Т», запал типу УЗРГМ-2 з маркуванням «199 79 УЗРГМ -2 583», запал типу УЗРГМ-2 з маркуванням «199 79 УЗРГМ -2 583», запал типу УЗРГМ-2 з маркуванням «52-81 УЗРГМ -2 349-2 386-63-82», 40 пострілів осколкової гранати VOG-25 з маркуванням «AR 706 43-24». Далі, діючи під контролем правоохоронних органів, гр. ОСОБА_7 з метою викриття протиправної діяльності капітана військової служби в Збройних Силах України ОСОБА_5 у ході проведення оперативної закупки, 04.02.2026, в період часу з 14:30 до 17:30 з метою придбання вогнепальної зброї, бойових припасів та вибухових пристроїв у капітана військової служби в Збройних Силах України ОСОБА_5 , прибув до вказаного останнім місця розташованого за адресою: АДРЕСА_3 , де зустрівся із капітаном військової служби в Збройних Силах України ОСОБА_5 ОСОБА_5 сів у салон автомобіля, на якому приїхав ОСОБА_7 . Після цього, ОСОБА_7 та ОСОБА_5 на зазначеному автомобілі переміщались по території Куп`янського району Харківської області. Через деякий час на автомобілі ОСОБА_7 вони з ОСОБА_5 приїхали до с. Миколаївка Чугуївського району Харківської області, де ОСОБА_5 збув ОСОБА_7 корпус гранати Ф-1 з маркуванням «107 129-79 Т», корпус гранати Ф-1 з маркуванням «386 316-87 Т», корпус гранати Ф-1 з маркуванням «107 129-79 Т», запал типу УЗРГМ-2 з маркуванням «199 79 УЗРГМ -2 583», запал типу УЗРГМ-2 з маркуванням «199 79 УЗРГМ -2 583», запал типу УЗРГМ-2 з маркуванням «52-81 УЗРГМ -2 349-2 386-63-82», 40 пострілів осколкової гранати VOG 25 з маркуванням «AR 706 43-24». За придбання вищевказаних бойових припасів та вибухових пристроїв ОСОБА_7 передав ОСОБА_5 заздалегідь ідентифіковані грошові кошти у сумі 10 000 (десять тисяч) гривень, після чого добровільно видав придбані бойові припаси та вибухові пристрої співробітникам правоохоронних органів.

Згідно довідки про категорію вибухонебезпечності виявлених матеріалів №237/1ХК від 04.02.2026 придбані гр. ОСОБА_7 у капітана військової служби в Збройних Силах України ОСОБА_5 вищевказані об`єкти є корпус гранати Ф-1 з маркуванням «107 129-79 Т», корпус гранати Ф-1 з маркуванням «386 316-87 Т», корпус гранати Ф-1 з маркуванням «107 129-79 Т», належать до категорії «обмежено небезпечні». Згідно довідки про категорію вибухонебезпечності виявлених матеріалів №237/2ХК від 04.02.2026 придбані гр. ОСОБА_7 у капітана військової служби в Збройних Силах України ОСОБА_5 вищевказані об`єкти є запал типу УЗРГМ-2 з маркуванням «199 79 УЗРГМ -2 583», запал типу УЗРГМ-2 з маркуванням «199 79 УЗРГМ -2 583», запал типу УЗРГМ-2 з маркуванням «52-81 УЗРГМ -2 349-2 386-63 82», належать до категорії «небезпечні».

Згідно довідки про категорію вибухонебезпечності виявлених матеріалів №237/3ХК від 04.02.2026 придбані гр. ОСОБА_7 у капітана військової служби в Збройних Силах України ОСОБА_5 вищевказані об`єкти є 40 пострілів осколкової гранати VOG-25 з маркуванням «AR 706 43-24», належать до категорії «небезпечні».

Таким чином, ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, тобто у придбанні, зберіганні та збуті вогнепальної зброї та бойових припасів та вибухових пристроїв без передбаченого законом дозволу.

05.02.2026 ОСОБА_5 повідомлено про підозру за ч 1 ст. 263 КК України.

Причетність ОСОБА_5 до скоєння інкримінованих кримінальних правопорушень підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, якими обґрунтовується пред`явлена підозра, а саме: повідомленням Управління СБ України в Харківській області про кримінальне правопорушення №70.4/70/23-3474 від 27.06.2025 при супровідному листі №70.4/70/23-3474 від 03.07.2025; матеріалами Управління СБ України в Харківській області щодо виконання доручень слідчого на проведення слідчих дій (у порядку п.3 ч.2 ст.40 КПК України; Протоколом огляду, копіювання та вручення заздалегідь ідентифікованих засобів грошових купюр від 22.09.2025; Протоколом добровільної видачі від 22.09.2025; Протоколами допитів свідка ОСОБА_7 ; Постановою про призначення судової балістичної експертизи; Висновком експерта №СЕ-19/121-25/25126-БЛ від 08.10.2025; Постановою про визнання та долучення до матеріалів кримінального провадження речових доказів від 19.12.2025; Розсекреченими матеріалами за результатами проведення негласних слідчих (розшукових) дій в рамках кримінального провадження №0000850 від 03.07.2025 за ч.1 ст.263 КК України при супровідному листі Харківської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Східного регіону №53-952ВИХ-26 від 27.01.2026; Протоколом затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину від 04.02.2026; Протоколом обшуку від 04.02.2026; Протоколом огляду місця події від 04.02.2026; Протоколом допиту свідка ОСОБА_8 від 05.02.2026; Протоколом допиту свідка ОСОБА_9 від 05.02.2026; Актом перевірки об`єкта на наявність вибухових матеріалів №237 від 04.02.2026; Довідкою про категорію вибухонебезпечності виявлених вибухових матеріалів №237/1ХК від 04.02.2026; Довідкою про категорію вибухонебезпечності виявлених вибухових матеріалів №237/2ХК від 04.02.2026; Довідкою про категорію вибухонебезпечності виявлених вибухових матеріалів №237/3ХК від 04.02.2026; Постановою про визнання та долучення до матеріалів кримінального провадження речових доказів від 05.02.2026; Постановою про визнання речовими доказами та визначення їх місця зберігання від 05.02.2026; Постановою про визнання та приєднання до матеріалів кримінального провадження речових доказів від 05.02.2026; іншими матеріалами кримінального провадження

Необхідність застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_5 обумовлюється наявністю ризиків, передбачених п.п. 1, 2, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Метою та підставами застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_5 є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватись від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на потерпілого та свідка у цьому ж кримінальному провадженні, вчинити інше кримінальне правопорушення.

Підставою застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_5 є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінальних правопорушень, які відповідно до ст. 12 КК України є тяжким злочином, за вчинення якого можливе покарання у вигляді реального позбавлення волі, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави вважати, що підозрюваний може здійснити вищезазначені дії.

Прокурор ОСОБА_4 у судовому засіданні підтримав зазначене клопотання в повному обсязі, просив його задовольнити.

Підозрюваний ОСОБА_5 у судовому засіданні причетність до інкримінованих злочинів визнав частково, зазначив, що він був лише посередником, від надання пояснень відмовився. Заперечував щодо застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою, оскільки ухилятись наміру не має, бажає співпрацювати зі слідством, просить застосувати більш мякий запобіжний захід.

Захисник ОСОБА_6 заперечувала щодо задоволення клопотання, зазначила, що стороною обвинувачення не доведено неможливість застосування іншого більш м`якого запобіжного заходу, з урахуванням відомостей про особу підозрюваного, який раніше до кримінальної відповідальності не притягався, є війсковослужбовцем, має ряд нагород. Ризики наведені у клопотанні недоведені доказами. Просила розглянути можливість обрання іншого запобіжного заходу у виді мінімальної застави.

Слідчий суддя, вислухавши учасників справи, дослідивши матеріали кримінального провадження, вважає за необхідне зазначити наступне.

Згідно із ч. 1, 2 ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити такі дії: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні (ч. 1 ст. 194 КПК України).

Слідчим відділенням Відділу спеціальної поліції ГУНП в Харківській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000850 від 03.07.2025, за підозрою ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України.

Судом встановлено, що 05.02.2026 ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 263 КК України, за вчинення яких передбачене покарання у вигляді позбавлення волі на строк трьох до семи років.

Щодо наявності обґрунтованої підозри.

Кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики ЄСПЛ (частина 5 статті 9 КПК України).

У своїх рішеннях, зокрема, «Фокс, Кемпбел і Гартлі проти Сполученого Королівства», «Нечипорук та Йонкало проти України», Європейський суд з прав людини наголошує, що «обґрунтована підозра» передбачає наявність фактів або інформації, які б могли переконати об`єктивного спостерігача у тому, що відповідна особа могла вчинити злочин.

«Обґрунтована підозра» існує тоді, коли факти, якими обґрунтовується затримання, можна «розумно» вважати такими, що підпадають під опис одного з правопорушень, визначених у законі про кримінальну відповідальність. Тобто явно не може йтися про наявність «обґрунтованої підозри», якщо дії, у вчиненні яких підозрюється особа, не становлять кримінального правопорушення на момент учинення (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Волох проти України»).

При цьому факти що підтверджують обґрунтовану підозру не повинні бути такого ж рівня, що й факти, на яких має ґрунтуватися обвинувальний вирок. Стандарт доказування «обґрунтована підозра» не передбачає, що уповноважені органи мають оперувати доказами, достатніми для пред`явлення обвинувачення чи ухвалення обвинувального вироку, що пов`язано з меншою мірою ймовірності, необхідною на ранніх етапах кримінального провадження для обмеження прав особи.

Стаття 277 КПК України визначає вимоги до змісту повідомлення про підозру як процесуального документа. Так, повідомлення про підозру, окрім інших відомостей, має містити зміст підозри.

Достатність належить до оціночної категорії, тому в кожному кримінальному провадженні за внутрішнім переконанням слідчий, детектив, прокурор вирішують питання про достатність рівня підозри, обґрунтування якої (тобто її зміст) лягає в основу процесуального документа. Повідомлення про підозру це суб`єктивне, засноване на відповідній структурі складу злочину, формулювання обвинувачення у формі певної тези, яка лише у процесі досудового розслідування в повному обсязі може перерости у твердження у вигляді обвинувального акта.

Уявлення про «обґрунтовану підозру» має ґрунтуватися поміж інших факторів, на двох ключових критеріях: суб`єктивному та об`єктивному.

Перший критерій означає, що підозра має бути добросовісною, тобто особа, яка виконала затримання та оголосила підозру, має щиро підозрювати особу у вчиненні кримінального правопорушення, другий що об`єктивно існують дані про скоєне кримінальне правопорушення і причетність особи до вчинення правопорушення. Такими даними можуть бути дії самого підозрюваного, наявні документи, речові докази, показання очевидців тощо.

Не вирішуючи питання про доведеність вини та остаточної кваліфікації його дій, виходячи з наданих стороною обвинувачення документів, які перелічені вище у сукупності, слідчий суддя дійшов висновку про наявність обґрунтованої підозри, на час розгляду клопотання, щодо можливого вчинення ОСОБА_5 кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 263 КК України.

У світлі обставин цього кримінального провадження досліджених матеріалів достатньо для того, щоб у рамках судового контролю, який здійснюється слідчим суддею при розгляді питання про застосування запобіжного заходу, дійти висновку про наявність «обґрунтованої підозри».

Слідчий суддя наголошує, що при вирішенні питання щодо існування обґрунтованої підозри у розрізі наявності підстав для застосування заходу забезпечення кримінального провадження чи продовження строку його дії, оцінка наданих слідчому судді доказів здійснюється не в контексті оцінки доказів з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності, доведення чи не доведення винуватості особи, що здійснюється судом при ухваленні вироку, а з метою визначення вірогідності та достатності підстав причетності тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення, а також того чи є підозра обґрунтованою, щоб виправдати подальше розслідування або висунення обвинувачення.

Висновок про обґрунтованість підозри не констатує винуватості ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованих злочинах та відповідно не порушує принципу «презумпції невинуватості».

Щодо наявності ризиків.

Частиною 5 ст. 9 КПК визначено, що кримінальне процесуальне законодавство застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини. Прецедентне право Європейської конвенції з прав людини сформулювало підстави, за наявності яких допускається безперервне тримання особи під вартою.

До цих підстав віднесені: наявність ризику, що підозрюваний не з`явиться до суду; вчинить дії, які перешкоджають правосуддю; скоїть інше кримінальне правопорушення; стане причиною громадських заворушень (Tironv. Romania, § 37; Smirnovav. Russia, § 59; Piruzyanv. Armenia, § 94).

Ризик переховування обвинуваченого від суду, крім суворості покарання, має оцінюватись також з врахуванням низки інших релевантних факторів, які можуть або підтвердити цей ризик, або продемонструвати, що він наскільки незначний, що не виправдовує попереднє ув`язнення особи. (Panchenkov. Russia, § 106).

Вказаний ризик підлягає врахуванню у світлі таких чинників, як характер людини, його моральні принципи, місце мешкання, робота, сімейні зв`язки та будь-які інші зв`язки з країною, у якій ведеться її переслідування. (Beccievv. Moldova, § 58).

Згідно з рішенням ЄСПЛ у справі «Cloothv. Belgium» серйозність звинувачень може примусити судові органи помістити обвинуваченого під варту з метою попередження спроб подальших правопорушень. Однак необхідно, щоб цей ризик був очевидним, а захід таким, що відповідає обставинам справи, зокрема, минулому та особі обвинуваченого.

Вказані підстави враховані у національному законодавстві.

Зокрема, згідно зі ст. 178 КПК України, суд при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу зобов`язаний врахувати ризики неправомірної процесуальної поведінки, тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному у разі визнання його винуватим у вчиненні інкримінованого правопорушення, міцність соціальних зв`язків обвинуваченого, наявність у нього родини та утриманців, його репутацію тощо.

Вирішуючи питання про існування передбачених кримінальним процесуальним законом ризиків неправомірної процесуальної поведінки підозрюваного, суд відмічає, що ризиком не можна вважати прогнозовану подію, настання якої розглядається як цілком гарантоване.

Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь ймовірності того, що особа, у цьому випадку підозрюваний, вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати проведенню досудового слідства та судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству. Таким чином, суд, оцінюючи вірогідність такої поведінки підозрюваного, має дійти обґрунтованого висновку про високу ступінь ймовірності позапроцесуальних дій зазначеної особи.

У рішенні Європейського суду з прав людини «Бессієв проти Молдови» вказано, що ризик втечі має оцінюватися судом у контексті чинників, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейним зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідування. Серйозність покарання є релевантною обставиною в оцінці ризику того, що підозрюваний може втекти.

Надаючи оцінку можливості ОСОБА_5 переховуватися від суду, суд бере до уваги, що існує певна ймовірність того, що підозрюваний з метою уникнення покарання, передбаченого за вчинення інкримінованих злочинів, передбачених ч. 1 ст. 263 КК України, які відповідно до ст. 12 КК України є тяжкими злочинами, за яке законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк трьох до семи років може вдатися до відповідних дій. Зазначена обставина сама по собі може бути мотивом та підставою для підозрюваного переховуватися від органів досудового розслідування чи суду. Це твердження узгоджується із позицією Європейського суду з прав людини у справі «Ілійков проти Болгарії», в якому зазначено, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування.

Водночас, окрім врахування ступеня тяжкості кримінального правопорушення, яке інкриміноване ОСОБА_5 не залишається поза увагою слідчого судді те, що Указом Президента України № 64/2022 на території України з 24.02.2022 введено воєнний стан. Також вимоги ст. 26 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» та роз`яснення, надані Верховним Судом у листі від 03.03.2022 р. N 1/0/2-22 «Щодо окремих питань здійснення кримінального провадження в умовах воєнного стану», де у п. 8 зазначено, що як відповідний ризик суди мають ураховувати запровадження воєнного стану та збройну агресію в Україні.

Наведені вище обставини у сукупності дають підстави стверджувати, що підозрюваний у разі не обрання йому запобіжного заходу, який належним чином не забезпечить виконання покладених на нього обов`язків, зможе за необхідності переховуватися від органів досудового розслідування чи суду.

Співставлення негативних для підозрюваного наслідків переховування у виді його покарання у невизначеному майбутньому, тобто після його можливого затримання, із засудженням до покарання у разі доведення прокурором його винуватості у найближчій перспективі доводять, що цей ризик є достатньо високим.

У свою чергу сторона захисту не змогла навести достатні аргументи того, щоб взагалі виключити такий ризик.

При встановленні наявності ризику впливу на потерпілих, свідків, слід враховувати встановлену КПК процедуру отримання показань від осіб у кримінальному провадженні, а саме спочатку на стадії досудового розслідування показання отримуються шляхом допиту слідчим чи прокурором, а після направлення обвинувального акту до суду на стадії судового розгляду усно шляхом допиту особи в судовому засіданні (частини 1, 2 статті 23, стаття 224 КПК).

Суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання, або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 цього Кодексу. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них, крім порядку отримання показань, визначеного статтею 615 цього Кодексу (частина 4 статті 95 КПК України).

В свою чергу, частиною 11 ст. 615 КПК України визначено, що показання, отримані під час допиту свідка, потерпілого, у тому числі одночасного допиту двох чи більше вже допитаних осіб, у кримінальному провадженні, що здійснюється в умовах воєнного стану, можуть бути використані як докази в суді виключно у випадку, якщо хід і результати такого допиту фіксувалися за допомогою доступних технічних засобів відеофіксації. Показання, отримані під час допиту підозрюваного, у тому числі одночасного допиту двох чи більше вже допитаних осіб, у кримінальному провадженні, що здійснюється в умовах воєнного стану, можуть бути використані як докази в суді виключно у випадку, якщо у такому допиті брав участь захисник, а хід і результати проведення допиту фіксувалися за допомогою доступних технічних засобів відеофіксації.

За таких обставин ризик впливу на потерпілого та свідків існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й продовжує існувати на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань та дослідження їх судом.

Наведені обставини формують у слідчого судді переконання щодо наявності ризику впливу на учасників цього кримінального провадження.

Ризик знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, підтверджується тим, що досудове розслідування перебуває на активному етапі, незважаючи на вже проведені обшуки, на даний час не встановлено повного об`єму предметів та документів, які б підтвердили або спростували причетність ОСОБА_5 до вказаного злочину.

Щодо ризику вчинити інше кримінальне правопорушення, суд враховує те, що він підозрюється у скоєнні двох епізодів збуту, перебуваючи на волі, може вчинити самокалічення або симулювати хворобу, підробивши документи, крім цього зважаючи на відсутність у ОСОБА_5 постійного місця мешкання, у зв`язку із безпосередньою участю у бойових діях, останній може продовжити вчиняти аналогічні злочини у якому підозрюється, цей ризик підтверджено стороною обвинувачення, а тому при обранні запобіжного заходу він взятий до уваги у сукупності із іншими ризиками.

За таких обставин, слідчий суддя дійшов висновку про наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: 1) переховування від органів досудового розслідування та суду; 2) знищення, приховання або спотворення документів, речей, які в подальшому будуть використані як докази у зазначеному кримінальному провадженні, 3) незаконного впливу на потерпілого та свідків у кримінальному провадженні; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення.

Згідно п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчинені злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Слідчий суддя враховує, що ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні двох єпізодах злочинів які є тяжкими, вперше притягається до кримінальної відповідальності, має зареєстроване та фактичне місце проживання, є війсковослужбовцем.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Слідчий суддя вважає, що наявність у підозрюваного родини, постійного місця проживання, з урахуванням обставин кримінальних правопорушень, не може бути достатнім стримуючим фактором, який міг би беззаперечно нівеліювати або зменшити наявні ризики.

Вирішуючи клопотання про застосування запобіжного заходу, слідчий суддя крім наявності ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, також на виконання вимог ст. 178 КПК України на підставі наданих сторонами матеріалів враховує відомості про особу підозрюваного, однак такі відомості не спростовують та не мінімізують наявних ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України, запобігти яким в данному випадку може лише застосування такого виняткового запобіжного заходу як тримання під вартою.

З урахуванням викладеного, приймаючи до уваги вагомість наявних даних про причетність до вчинення підозрюваним злочину, тяжкість покарання яке може бути застосовано, відомостей про особу підозрюваного, який притягається до кримінальної відповідальності за вчинення тяжких злочинів, слідчий суддя дійшов висновку про необхідність застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя вважає, що прокурор довів у судовому засіданні наявність достатніх підстав вважати, що існують перелічені вище ризики.

Під час розгляду клопотання слідчим суддею вивчалась можливість застосування відносно ОСОБА_5 більш м`якого запобіжного заходу для запобігання вищезазначених ризиків.

Так, ОСОБА_5 раніше не судимий, має постійне місце проживання, однак зазначені обставини існували на час інкримінованих підозрюваному дій та вони не стали для нього стримуючим фактором для уникнення від вчинення дій.

Оцінюючи сукупністьобставин, а саме: вагомість наявних доказів про причетність до вчинення тяжких кримінальних правопорушень тяжкість покарання, що загрожує йому в разі визнання винуватим у кримінальному правопорушенні у вчиненні якого підозрюється, застосування більш м`яких запобіжних заходів є неможливим, а тому обирає йому запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на 60 (шістдесят) днів в межах строку досудового розслідування, тобто до 04 квітня 2026 року.

Даних щодо неможливості застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою за станом здоров`я слідчому судді не надано.

За таких обставин клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підлягає задоволенню.

Між тим, відповідно до ч. 3 ст. 183 КПК України суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 4 ст. 182 КПК України розмір застави визначається з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

Пункт 2 ч. 5 ст. 182 КПК України визначає, що розмір застави щодо особи, підозрюваної у вчиненні тяжкого злочину може бути застосований у межах від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

У рішенні «Мангурас проти Іспанії» від 20.11.2010 Європейський суд з прав людини зазначив, що гарантії, передбачені п. 3 статті 5 Конвенції, покликані забезпечити не компенсацію втрат, а зокрема явку обвинуваченого на судове засідання. Таким чином, сума (застави) повинна бути оцінена враховуючи самого обвинуваченого, його активи та його взаємовідносини з особами які мають забезпечить його безпеку, іншими словами, розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри (впевненості) при якому перспектива втрати застави, у випадку відсутності на суді, буде достатнім стримуючим засобом, щоб унеможливити перешкоджання особою встановленню істини у кримінальному провадженні. При цьому має бути враховано наявність грошових засобів у обвинуваченого.

Отже, розмір застави повинен, головним чином, визначатися виходячи з особи обвинуваченого, його майнового стану і його відносин з особами, які надають забезпечення, іншими словами, враховуючи той факт, чи буде втрата забезпечення чи дії проти поручителів у випадку неявки обвинуваченого в суд достатнім стримуючим фактором для обвинуваченого, щоб не здійснити втечу.

При цьому Європейський суд з прав людини також наголошує, що якщо на карту поставлене право на свободу, гарантоване статтею 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, влада повинна приділяти питанню встановлення відповідного розміру застави таку ж увагу, якби це стосувалося обґрунтування необхідності тримання особи під вартою.

Дослідивши матеріали клопотання щодо розміру застави, слідчий суддя з урахуванням майнового та соціального стану підозрюваного, який підозрюється у вчиненні умисного кримінального правопорушення, доведених ризиків, погоджується, що застава у межах, визначених п. 2 ч. 5 ст. 182 КПК України, здатна забезпечити виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків.

На переконання слідчого судді, підозрюваному ОСОБА_5 , слід визначити заставу у розмірі 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що складає 266 240 (двісті шістдесят шість тисяч двісті сорок) гривень 00 коп.

Ця сума є значною та, на думку слідчого судді, цілком здатною забезпечити виконання належної процесуальної поведінки з боку підозрюваного.

Окрім цього, суд вважає за необхідне відповідно до норм ч. 3 ст. 183 та ч. 5 ст. 194 КПК України у разі внесення застави покласти на підозрюваного такі обов`язки: прибувати до слідчого, прокурора та суду за першим викликом; не відлучатись із населеного пункту, де він проживає, без дозволу слідчого, прокурора або суду; повідомляти слідчого, прокурора та суд про зміну свого місця проживання та роботи; утриматись від спілкування зі свідками у вказаному кримінальному провадженні; здати на зберігання до відповідного органу державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Керуючись ст. ст. 176-178, 183, 193, 194, 197, 372, 376, 395 Кримінального процесуального кодексу України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання слідчого слідчого відділення Відділу спеціальної поліції ГУНП в Харківській області капітана поліції ОСОБА_3 , погоджене прокурором Харківської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Східного регіону ОСОБА_4 у кримінальному провадженні №0000850 від 03.07.2025 про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 задовольнити.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді тримання під вартою в Державній установі «Харківський слідчий ізолятор» на строк 60 (шістдесят) днів в межах строку досудового розслідування, тобто до 04 квітня 2026 року.

Строк тримання під вартою обчислювати з 04 лютого 2026 року до 04 квітня 2026 року.

Встановити строк дії даної ухвали до 04 квітня 2026 року.

Визначити ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , заставу в розмірі 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що складає 266 240 (двісті шістдесят шість тисяч двісті сорок) гривень 00 коп, яка може бути внесена як самим підозрюваним, так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем) на наступний депозитний рахунок :

ТУ ДСА України у Харківській області (Отримувач коштів (одержувач): ТУ ДСА України у Харківській області; Код отримувача (код за ЄДРПОУ): 26281249; Банк отримувача (одержувача): ДКСУ м. Київ; Код банку отримувача (МФО одержувача): 820172; Рахунок отримувача (Р/р): UA0006674; призначення платежу застава) до сплину терміну тримання під вартою.

Підозрюваний або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу у розмірі, визначеному в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, протягом строку дії ухвали.

У разі внесення застави покласти на підозрюваного ОСОБА_5 наступні обов`язки:

- прибувати до слідчого, прокурора та суду за першим викликом;

- не відлучатись із населеного пункту, де він проживає, без дозволу слідчого, прокурора або суду;

- повідомляти слідчого, прокурора та суд про зміну свого місця проживання та роботи;

- утриматись від спілкування зі свідками у вказаному кримінальному провадженні;

- здати на зберігання до відповідного органу державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну;

Термін дії обов`язків, покладених судом, у разі внесення застави визначити на строк 2 місяці.

Роз`яснити підозрюваному, що у разі внесення застави у визначеному у даній ухвалі розміру, оригінал документу з відміткою банку, який підтверджує внесення на депозитний рахунок коштів має бути наданий уповноваженій службовій особі місця ув`язнення.

Після отримання та перевірки документа, що підтверджує внесення застави, уповноважена службова особа місця ув`язнення має негайно здійснити розпорядження про звільнення ОСОБА_5 з-під варти та повідомити усно і письмово прокурора та Київський районний суд м.Харкова.

У разі внесення застави та з моменту звільнення підозрюваного з-під варти внаслідок внесення застави, визначеної у даній ухвалі, підозрюваний зобов`язаний виконувати покладені на нього обов`язки, пов`язані із застосуванням запобіжного заходу у виді застави.

У разі невиконання обов`язків заставодавцем, а також, якщо підозрюваний, обвинувачений, будучи належним чином повідомлений, не з`явився за викликом до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду без поважних причин чи не повідомив про причини своєї неявки, або якщо порушив інші покладені на нього при застосуванні запобіжного заходу обов`язки, застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України й використовується у порядку, встановленому законом для використання коштів судового збору.

З моменту звільнення з-під варти у зв`язку з внесенням застави підозрюваний ОСОБА_5 вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у виді застави.

Копію ухвали надіслати учасникам судового провадження та керівнику Державної установи «Харківський слідчий ізолятор» для виконання.

Зобов`язати слідчого слідчого відділення Відділу спеціальної поліції ГУНП в Харківській області капітана поліції ОСОБА_3 негайно повідомити близького родича підозрюваного ОСОБА_5 про тримання під вартою останнього.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення, а ОСОБА_5 в той же строк, але з моменту вручення копії ухвали суду.

Ухвала слідчого судді набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1