Справа № 750/2214/25
Провадження № 1-кс/750/5474/25
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 грудня 2025 року м. Чернігів

Слідчий суддя Деснянського районного суду м. Чернігова ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , скаржника ОСОБА_3 , представника скаржника ОСОБА_4 , прокурора ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Чернігові скаргу ОСОБА_3 на постанову слідчого про закриття кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000019 від 18.04.2024, -

в с т а н о в и в :

12.12.2025 засобами поштового зв`язку до суду надійшла скарга ОСОБА_3 від 17.11.2025 на постанову слідчого П`ятого слідчого відділу (з дислокацією у м. Чернігові) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Києві, ОСОБА_6 від 24.10.2025 про закриття кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000019 від 18.04.2024.

У судовому засіданні ОСОБА_3 скаргу підтримав та пояснив, що на нього чинився психологічний тиск слідчим ОСОБА_7 та іншими працівниками поліції після затримання за підозрою в учиненні умисного вбивства 28.01.2020. На той час він був неповнолітнім. Працівники поліції не допускали протягом двох годин до нього його батька та в цей час тиснули на нього зазначаючи, що за вмисне вбивство до нього буде застосовано покарання у вигляді 15 років позбавлення волі чи довічне позбавлення волі, вимагали, щоб він надав показання щодо участі інших підозрюваних у вбивстві. Про цей тиск він повідомив батькові, але не говорив захиснику на той час. Батько в подальшому звертався зі скаргою на неправомірні дії поліцейських, однак відповідну скаргу батька до матеріалів кримінального провадження не долучено. В подальшому він надав показання, які від нього вимагали поліцейські. Вважає, що в постанові про закриття кримінального провадження викладено показання таким чином, як вигідно стороні обвинувачення, зокрема, показання його батька. Також зазначає про неправдивість показань слідчого ОСОБА_7 , який був присутній і в суді під час застосування запобіжного заходу 31.01.2020, також цей слідчий показав, що не пам`ятає, щоб застосовувався психологічний тиск, однак не заперечив цей тиск. Вважає, що в ході досудового розслідування не встановлено всі фактичні обставини, а тому постанова про закриття кримінального провадження є незаконною.

Представник скаржника ОСОБА_4 вважає, що рішення про закриття кримінального провадження є незаконним і необґрунтованим. Зокрема, представник вважає, що слід було допитати вчителя навчального закладу, де перебував ОСОБА_3 під час його затримання поліцейськими; встановити та допитати працівників оперативного підрозділу, які безпосередньо затримували підозрюваного та доставили до відділу поліції; допитати працівників чергової частини щодо часу фактичного затримання й долучити інформацію з журналу затриманих, відеозаписи з відділу поліції; перевірити показання законного представника щодо його не допуску протягом двох годин до підозрюваного ОСОБА_3 після його фактичного затримання, оскільки в той час саме чинився тиск на неповнолітнього підозрюваного. Вказав про порушення КПК України при повторному затриманні ОСОБА_3 після його звільнення з-під варти за наслідками розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу. Оскільки в ході розслідування, на думку адвоката, не встановлено всі важливі фактичні обставини, тому постанову про закриття кримінального провадження слід скасувати.

Прокурор вважав рішення про закриття кримінального провадження законним і обґрунтованим. Зокрема, в ході досудового розслідування допитано заявника ОСОБА_3 , який повідомив, що вважав психологічним тиском на нього те, що під час слідчого експерименту йому ставили багато питань, при цьому його не били і не кричали на нього; про психологічний тиск він вирішив заявити тільки під час судових дебатів у суді за рекомендацією захисника, який приймав участь при проведення первинних слідчих дій за участю підозрюваного, в тому числі й під час слідчого експерименту. Він безпосередньо допитував ОСОБА_3 і його батька, які після надання показань підтвердили правильність їхнього відображення в протоколі, зазначивши про це особисто. В ході розслідування допитано слідчих, які проводили розслідування й які заперечили психологічний тиск на підозрюваного. В постанові про закриття кримінального провадження показання всіх свідків відображено відповідно до протоколів допиту. Під час кримінального провадження перевірено всі аргументи заявника. Фактів застосування психологічного тиску до ОСОБА_3 не встановлено, а тому слідчим законно, на переконання прокурора, прийнято рішення про закриття кримінального провадження.

Заслухавши учасників судового провадження, дослідивши матеріали кримінального провадження, приходжу до наступних висновків.

П`ятим слідчим відділом (з дислокацією у м. Чернігові) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Києві, здійснювалось досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000019 від 18.04.2024, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 127 КК України.

У ході досудового розслідування до матеріалів указаного кримінального провадження долучено копії протоколів проведення слідчих експериментів, проведених у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000028 від 28.01.2020, за участю підозрюваних ОСОБА_8 , ОСОБА_9 і ОСОБА_3 ; допитано як свідків ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 (виконував обов`язки слідчого під час досудового розслідування, зокрема проводив слідчий експеримент за участю підозрюваного ОСОБА_9 ), ОСОБА_11 (як слідча приймала участь у досудовому розслідуванні з 04.02.2020), ОСОБА_3 , ОСОБА_12 та ОСОБА_7 (виконував обов`язки слідчого під час досудового розслідування 28.01.2020, здійснюючи затримання та допит підозрюваного ОСОБА_3 ).

Постановою слідчого від 24.10.2025 кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000019 від 18.04.2024, закрито на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України, у зв`язку з відсутністю в діях працівників поліції складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 127 КК України.

Відповідно до ст. 2 КПК України визначено завдання кримінального провадження, якими є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Постанова слідчого має ґрунтуватися на всебічному, повному і неупередженому дослідженні обставин кримінального провадження, яким слідчий повинен надати належну правову оцінку, що випливає зі змісту ст.ст. 2, 9 КПК України.

Висновки слідчого про відсутність в діянні працівників Сновського ВП Менського ВП ГУНП в Чернігівській області складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 127 КК України, ґрунтуються на вимогах процесуального закону та матеріалах кримінального провадження.

Не можливо не звернути увагу, що ОСОБА_3 вперше повідомив про застосування в січні 2020 року до нього психологічного тиску працівниками поліції під час затримання тільки через чотири роки під час судового розгляду в квітні 2024 року, отже встановлення всіх дійсних фактичних обставин такого діяння є ускладненим. У той же час, захисник неповнолітнього підозрюваного адвокат ОСОБА_4 також не повідомляв про такі факти до правоохоронних органів ні під час досудового розслідування, ні в суді. Жодних зауважень про застосування недозволених методів досудового розслідування до ОСОБА_3 , ні останній, ні його захисник не зазначали в протоколах слідчих і процесуальних дій, що підтвердили в судовому засіданні.

Слідчий суддя погоджується з аргументами постанови про закриття кримінального провадження про те, що твердження ОСОБА_3 щодо застосування психологічного насильства до нього з боку поліцейських при його затриманні та проведені слідчих дій за його участю не підтверджено зібраними у ході досудового розслідування матеріалами. Так, як під час допиту, так і в судовому засіданні ОСОБА_3 зазначав про вчинення на нього психологічного тиску слідчим ОСОБА_7 та іншими працівниками поліції. Допитаний як свідок ОСОБА_7 показав, що 28.01.2020 у м. Сновськ він приймав участь у розслідуванні умисного вбивства чоловіка, у тому числі, спілкувався з ОСОБА_3 та його батьком щодо обставин справи; при цьому він не пам`ятає, про погрози будь-кому з учасників; заходи фізичного впливу до підозрюваних не застосовувались; допит ОСОБА_3 без адвоката чи законного представника він не проводив.

Показання свідка ОСОБА_7 щодо присутності під час проведення слідчих (розшукових) дій захисника та законного представника підозрюваного ОСОБА_3 підтверджуються копією протоколу проведення слідчого експерименту від 29.01.2020 у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000028 від 28.01.2020, в якому наявні підписи як законного представника ОСОБА_3 ОСОБА_12 , так і захисника підозрюваного адвоката ОСОБА_4 . У судовому засіданні ОСОБА_3 і його представник ОСОБА_4 не заперечували, що слідчі дії проводились у присутності як захисника, так і законного представника, однак зазначили про здійснення психологічного тиску на підозрюваного до проведення вказаних слідчих дій, зокрема одразу після фактичного затримання підозрюваного.

У судовому засіданні скаржник ОСОБА_3 зазначив про неправдивість показань слідчого ОСОБА_7 , який був присутній і в суді під час застосування запобіжного заходу 31.01.2020; вказав, що цей слідчий категорично не заперечував застосування до нього психологічного тиску, а тільки не пам`ятав, щоб застосовувався психологічний тиск. Разом з тим, предметом доказування в цьому кримінальному провадження є вчинення працівниками поліції психологічного тиску (катування) стосовно неповнолітнього підозрюваного ОСОБА_3 , який, по суті показань, під час допиту заперечив свідок ОСОБА_7 .

Допитані як свідки ОСОБА_11 та ОСОБА_10 , які як слідчі проводили слідчі дії у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000028 від 28.01.2020, та показали, що жодних скарг від учасників кримінального провадження, зокрема від підозрюваних, щодо здійснення психологічного тиску під час досудового розслідування не надходило.

Представник скаржника в судовому засіданні, вказуючи на незаконність постанови слідчого про закриття кримінального провадження, вважав, що в ході розслідування слід допитати вчителя щодо обставин затримання ОСОБА_3 ; встановити та допитати працівників оперативного підрозділу, які безпосередньо затримували підозрюваного та доставили до відділу поліції; допитати працівників чергової частини відділу поліції й долучити інформацію з журналу затриманих, вилучити відеозаписи з відділу поліції. Разом з тим, обставини фактичного затримання ОСОБА_3 не мають значення для досудового розслідування щодо застосування до нього недозволених методів досудового розслідування вчинення психологічного тиску на підозрюваного для надання ним неправдивих показань.

Також адвокат зазначив про порушення КПК України при повторному затриманні ОСОБА_3 після його звільнення з-під варти за наслідками розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу. Разом з тим, ці обставини не мають значення для кримінального провадження, що розслідувалося П`ятим слідчим відділом (з дислокацією у м. Чернігові) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Києві, за фактом катування.

Слідчий суддя не може погодитися з твердженням скаржника та його представника щодо неправильного відображення показань свідків у постанові про закриття кримінального провадження, оскільки такі показання відображені не в повному обсязі, однак в достатньому для прийняття рішення в цьому кримінальному провадженні й стосуються предмету доказування, відповідаючи протоколам допиту свідків.

З огляду на наведене, у кримінальному провадженні проведено необхідні слідчі (розшукові) та процесуальні дії для встановлення дійсних фактичних обставин щодо події розслідуваного діяння; отримані у ході досудового розслідування матеріали не містять об`єктивних відомостей щодо застосування катування стосовно підозрюваних ОСОБА_3 , ОСОБА_8 і ОСОБА_9 під час досудового розслідування в кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000028 від 28.01.2020. Сама по собі незгода скаржника з постановою слідчого про закриття кримінального провадження не може слугувати достатньою підставою для скасування законного та обґрунтованого процесуального рішення слідчого.

Зважаючи, що слідчим за наслідками досудового розслідування прийнято законне й обґрунтоване рішення про закриття кримінального провадження на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України, в задоволенні скарги ОСОБА_3 слід відмовити.

Керуючись ст. ст. 303, 306, 307, 309 КПК України,

у х в а л и в :

У задоволенні скарги ОСОБА_3 на постанову слідчого П`ятого слідчого відділу (з дислокацією у м. Чернігові) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Києві, ОСОБА_6 від 24.10.2025 про закриття кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000019 від 18.04.2024, відмовити.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга до Чернігівського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1