В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"18" грудня 2025 р. місто Київ

Дніпровський районний суд міста Києва в складі:

головуючої судді ОСОБА_1 ,

при секретарях ОСОБА_2

ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі Дніпровського районного суду міста Києва, кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000181 від 01 жовтня 2025 року, за обвинуваченням

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець смт. Коцюбинське Київської області, українця, громадянина України, з середньою освітою, неодруженого, непрацюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого: 28 серпня 2006 року вироком Апеляційного суду міста Києва за пунктами 4, 7 частини другої статті 115 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 14 років, звільнений 08 травня 2020 року по відбуттю строку покарання,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною другою статті 263 КК України,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

В С Т А Н О В И В:

у 2011 року, точної дати та часу органом досудового розслідування не встановлено, ОСОБА_4 , відбуваючи покарання за вчинене кримінальне правопорушення в ДУ «Полтавська виправна колонія № 64», отримав від невстановленої в ході досудового розслідування особи ніж, та в цей час у ОСОБА_4 , виник злочинний умисел, спрямований на незаконне носіння холодної зброї без передбаченого законом дозволу.

Реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на незаконне носіння холодної зброї без передбаченого законом дозволу, ОСОБА_4 , у порушення Положення про дозвільну систему, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України № 576 від 12 жовтня 1992 року, Інструкції про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної і холодної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу, спорядженими гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України № 622 від 21 серпня 1998 року, помістив вищевказаний ніж до переднього відділення рюкзака, який був при ньому на той час, та розпочав носити при собі, без передбаченого законом дозволу до моменту вилучення працівниками правоохоронного органу.

У подальшому, 01 жовтня 2025 року о 20 год. 45 хв. ОСОБА_4 , зайшов до станції метрополітену «Чернігівська» КП «Київський метрополітен» у місті Києві, де у вестибюлі і був зупинений працівником поліції та на запитання щодо наявності у нього речей та предметів, обіг яких обмежено або заборонено законом, повідомив, що у передньому відділенні його рюкзака, який перебуває при ньому, знаходиться ніж, який він придбав за вищевикладених обставин та незаконно носив при собі без передбаченого законом дозволу.

Після чого, ОСОБА_4 , був запрошений до кімнати поліції, що розташована на станції метрополітену «Чернігівська» КП «Київський метрополітен» у місті Києві, де на підставі статті 208 КПК України, був затриманий як особа підозрювана у вчиненні злочину та у присутності двох запрошених понятих, під час проведення особистого обшуку ОСОБА_4 , та обшуку його особистих речей, виявлено та вилучено з переднього відділення його рюкзака, який перебував при ньому ніж, який відноситься до контактної клинкової холодної зброї колючо-ріжучої дії, виготовлений саморобним способом по типу мисливських ножів загального призначення, який ОСОБА_4 незаконно носив при собі без передбаченого законом дозволу.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною другою статті 263 КК України, визнав повністю та пояснив суду, що йому зрозуміло обвинувачення, права, передбачені КПК України, він погоджується з обставинами, встановленими під час досудового розслідування, із зібраними у кримінальному провадженні доказами, як достовірними і допустимими, знає про міру та вид покарання, передбачені КК України за вказаний злочин, і його заява про винуватість не є результатом якихось погроз або обіцянок. Пояснив суду, що дійсно ще у 2011 році отримав від особи, з якою відбував покарання великий саморобний ніж у подарунок та почав його носити при собі в рюкзаку, без передбаченого законом дозволу до того часу, поки не був зупинений працівниками поліції, які виявили та вилучили у нього зазначений ніж. При цьому зазначив, що він розумів, що зазначений ніж відноситься до холодної зброї та погоджується із висновком експертизи. Протиправні діяння, які ставляться йому у провину, він не оспорює, в скоєному щиросердно розкаюється та обіцяє більше такого не вчинятиме, хоче стати на шлях виправлення.

Показання обвинуваченого ОСОБА_4 , відповідають фактичним обставинам справи, ним не оспорюються, а також є логічними, послідовними та не викликають у суду сумніву щодо їх щирості.

Відповідно до вимог частини третьої статті 349 КПК України, суд має право, якщо проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому суд з`ясовує, чи правильно розуміють зазначені особи зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснює їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Враховуючи те, що обвинувачений та інші учасники процесу не оспорюють всі фактичні обставини справи, кваліфікацію кримінального правопорушення, і судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності їх позиції, суд, роз`яснивши учасникам процесу положення статті 349 КПК України, провів судове слідство у справі щодо всіх фактичних обставин із застосуванням правил частини третьої статті 349 КПК України, обмежившись допитом обвинуваченого та дослідженням письмових документів, а саме: висновоку експерта від 02 жовтня 2025 року; довідки про витрати на проведення експертизи у кримінальному провадженні №0000181 від 01 жовтня 2025 року; постанови про визнання предметів речовими доказами від 02 жовтня 2025 року; квитанції про передачу речових доказів на зберігання від 03 жовтня 2025 року та матеріалів, що характеризують особу обвинуваченого ОСОБА_4 .

Крім того, винуватість ОСОБА_4 , який не оспорює фактичні обставини справи, у вчиненні інкримінованого йому злочину, знайшла повне підтвердження під час судового розгляду.

Аналізуючи наведене, суд вважає доведеною винуватість ОСОБА_4 у тому, що він своїми умисними діями вчинив незаконне носіння холодної зброї без передбаченого законом дозволу, тому, знаходить правильною кваліфікацію його дій за частиною другою статті 263 КК України.

При ухваленні вироку відносно обвинуваченого ОСОБА_4 суд вважає за необхідне відповідно до положень статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» застосувати як джерело права Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини.

Дотримання загальних засад призначення покарання є гарантією обрання винній особі необхідного й доцільного заходу примусу, яке би ґрунтувалося на засадах законності, гуманізму, індивідуалізації та сприяло досягненню справедливого балансу між правами і свободами людини та захистом інтересів держави й суспільства.

Згідно статті 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

ЄСПЛ неодноразово у своїх рішеннях вказував, що при призначенні покарання для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий надмірний тягар для особи»; досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значним, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу законності і воно не було свавільним.

Вирішуючи питання про обрання міри покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд враховує відповідно до статей 65-67 КК України ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що обтяжують та пом`якшують покарання. Визначаючи розмір покарання, суд повинен виходити із усіх обставин справи, зокрема, форми вини, мотиву та мети, способу і стадії вчинення кримінального правопорушення, тяжкості наслідків, що настали, тощо.

Обставиною, що пом`якшує покарання ОСОБА_4 , відповідно до статті 66 КК України, суд визнає щире каяття у вчиненні кримінального правопорушення.

Обставиною, що обтяжує покарання ОСОБА_4 , відповідно до статті 67 КК України, суд визнає рецидив злочинів.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд враховує ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, яке у відповідності до статті 12 КК України є нетяжким злочином, дані, що характеризують особу винного - раніше судимий, має не погашену судимість, на обліках у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває, має постійне місце реєстрації і проживання, відношення обвинуваченого до вчиненого, а саме те, що обвинувачений щиро розкаявся у вчиненому, позицію прокурора, яка просила призначити покарання обвинуваченому у виді пробаційного нагляду, особливості й обставини вчинення: форму вини, мотив і мету, спосіб його вчинення, стадію, характер і ступінь тяжкості наслідків, що настали; поведінку під час та після вчинення злочинних дій, а також конкретні обставини справи, та вважає за необхідне призначити йому покарання в межах санкції частини другої статті 263 КК України у виді пробаційного нагляду.

Відповідно до частини першої статті 59-1 КК України покарання у виді пробаційного нагляду полягає в обмеженні прав і свобод засудженого, визначених законом і встановлених вироком суду, із застосуванням наглядових та соціально-виховних заходів без ізоляції від суспільства.

Суд покладає на засудженого до пробаційного нагляду, згідно частини другої статті 59-1 КК України, визначені даною статтею обов`язки.

Строк покарання у виді пробаційного нагляду, згідно з частиною першою статті 49-2 Кримінально-виконавчого кодексу України обчислюється з дня постановки засудженого на облік уповноваженим органом з питань пробації.

На думку суду, таке покарання у вигляді пробаційного нагляду, перебуває у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного, адже справедливість розглядається як властивість права, виражена, зокрема, в рівному юридичному масштабі поведінки й у пропорційності юридичної відповідальності вчиненому порушенню. Це означає не тільки те, що передбачений законом склад кримінального правопорушення та рамки покарання відповідатимуть один одному, а й те, що покарання має перебувати у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного. Окремим виявом справедливості є питання відповідності покарання вчиненому кримінальному правопорушенню, так як категорія справедливості передбачає, що покарання за кримінальне правопорушення повинно бути домірним кримінальному правопорушенню.

Запобіжний захід, як захід забезпечення кримінального провадження, обвинуваченому ОСОБА_4 у вигляді домашнього арешту у нічний час доби, враховуючи вимоги статтей 131-132, 177, 178 КПК України, та даних про його особу, слід залишити без змін до набрання вироком законної сили.

Процесуальні витрати згідно матеріалів кримінального провадження складають 1337 гривень 10 копійок за проведення судової експертизи у кримінальному провадженні №0000181 від 01 жовтня 2025 року (висновок № СЕ-19/111-25/60886-ХЗ від 02 жовтня 2025 року).

Питання процесуальних витрат суд вирішує відповідно до вимог статті 124 КПК України.

Цивільний позов у справі не заявлявся, потерпілих немає, майнова шкода нікому не заподіювалася.

Питання про долю речових доказів суд вирішує відповідно до статті 100 КПК України.

Враховуючи вищевикладене, керуючись положеннями Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», статтями 100, 124, 349, 368-371, 373-374, 376, 395 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною другою статті 263 КК України, та призначити йому покарання у виді 3 (трьох) років пробаційного нагляду.

На підставі частини другої статті 59-1 КК України покласти на засудженого ОСОБА_4 такі обов`язки:

1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну свого місця проживання, роботи;

3) не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації;

Строк відбуття покарання у виді пробаційного нагляду ОСОБА_4 , на підставі частини першої статті 49-2 КВК України, обчислювати з дня постановки на облік уповноваженим органом з питань пробації.

До набрання вироком законної сили запобіжний захід ОСОБА_4 у вигляді домашнього арешту у нічний час доби за місцем його проживання: АДРЕСА_2 , залишити без змін.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави процесуальні витрати за проведення експертизи 1337 (одну тисячу триста тридцять сім) гривень 10 копійок.

Речові докази: ніж який знаходиться у пакеті експертної служби № 4102914, який передано на зберігання до камери схову речових доказів УП в метрополітені ГУ НП у місті Києві - знищити.

Вирок може бути оскаржений до Київського апеляційного суду через Дніпровський районний суд міста Києва шляхом подачі апеляції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити учасникам судового провадження. Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду.

Суддя Дніпровського районного суду

міста Києва ОСОБА_1