Справа № 740/7349/25
Провадження № 1-кс/740/1113/25
УХВАЛА

про застосування запобіжного заходу

24 грудня 2025 року м.Ніжин

Слідчий суддя Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_3 ,

підозрюваного ОСОБА_4 ,

захисника адвоката ОСОБА_5 ,

розглянувши клопотання слідчої у кримінальному провадженні слідчої відділення розслідування злочинів загальнокримінальної спрямованості слідчого відділу Ніжинського районного управління поліції Головного управління національної поліції в Чернігівській області ОСОБА_6 , погодженого прокурором у кримінальному провадженні - прокурором Деснянської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Центрального регіону ОСОБА_3 , у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000279 від 07.11.2025, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 , підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 407, ч. 2 ст. 309 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Слідча у кримінальному провадженні - слідча відділу відділення розслідування злочинів загальнокримінальної спрямованості слідчого відділу Ніжинського районного управління поліції Головного управління національної поліції в Чернігівській області ОСОБА_6 звернулася до суду з клопотанням про застосування до підозрюваного ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, без визначення розміру застави.

В обґрунтування клопотання зазначила, що слідчим відділом Ніжинського районного управління поліції Головного управління національної поліції в Чернігівській області за процесуального керівництва Деснянської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Центрального регіону здійснюється досудове розслідування у об`єднаному кримінальному провадженні №0000279 від 07.11.2025 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 407, ч. 2 ст. 309 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що вимогами статей 17, 65, 68 Конституції України визначено, що оборона України, захист її суверенітету, територіальної цілісності і недоторканності покладаються на Збройні Сили України, захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є обов`язком громадян України, кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України.

Положення статті 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», статті 17 Закону України «Про оборону України» визначають, що захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про оборону України» воєнний стан це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози та забезпечення національної безпеки, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.

Указом Президента України № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» на території України введено воєнний стан із 05 год 30 хв 24.02.2022 строком на 30 діб, який у подальшому неодноразово продовжувався та який діє і на теперішній час.

Досудовим розслідуванням встановлено, що 05.03.2025 ІНФОРМАЦІЯ_1 військовозобов`язаного старшого солдата ОСОБА_4 призвано на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період.

Згідно з ч. 6 ст. 2, п. 4 ч. 1 ст. 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» одним з видів військової служби є військова служба за призовом під час мобілізації, на особливий період. Початком проходження військової служби для громадян, прийнятих на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, вважається день відправлення у військову частину з відповідного районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки.

Таким чином, з 05.03.2025 старший солдат ОСОБА_4 почав проходити військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий та набув статусу військовослужбовця Збройних сил України.

Відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 05.03.2025 року № 64 старшого солдата ОСОБА_4 призначено на посаду старшого водія 1 механізованого відділення 3 механізованого взводу 7 механізованої роти НОМЕР_2 механізованого батальйону та зараховано до списків особового складу частини, на всі види забезпечення та визнано вважати таким, що справу та посаду прийняв і приступив до виконання службових обов`язків.

Будучи військовослужбовцем військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період старший солдат ОСОБА_4 , відповідно до вимог статей 11, 16, 127-128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, статей 2, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України зобов`язаний свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, бути готовим до виконання завдань, пов`язаних із захистом Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, додержуватися військової дисципліни, виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг завдань, доручених йому за посадою, не допускати негідних вчинків, у разі потреби відлучитися питати дозволу в командира, а після повернення доповідати йому про прибуття.

Однак, під час дії воєнного стану, напередодні 02.05.2025 у старшого солдата ОСОБА_4 виник кримінально-протиправний умисел, спрямований на самовільне залишення військової частини НОМЕР_1 , з метою тимчасового незаконного ухилення від виконання обов`язків військової служби, який він реалізував за наступних обставин.

На виконання свого кримінально-протиправного умислу старшого солдата ОСОБА_4 порушуючи вищезазначене законодавство, будучи військовослужбовцем військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, з метою тимчасового незаконного ухилення від виконання обов`язків військової служби, без поважних причин та дозволу відповідних командирів в умовах воєнного стану 02.05.2025 не пізніше 20 год 00 хв самовільно залишив військову частину НОМЕР_1 , яка на той час дислокувалася поблизу АДРЕСА_1 , мала чіткі межі (периметр, огорожу, КПП, військовий патруль) та до 23.12.2025 включно проводив час на власний розсуд, не пов`язуючи його з проходженням військової служби і не вживаючи жодних заходів для повернення до військової частини за наявності реальної можливості для цього.

У подальшому, 24.12.2025 старшого солдата ОСОБА_4 затримано у порядку ст. 208 КПК України слідчим слідчого відділу Ніжинського районного управління поліції ГУНП в Чернігівській області.

Також, досудовим розслідуванням встановлено, що з 05.03.2025 військовослужбовець військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період старший солдат ОСОБА_4 проходить військову службу у військовій частині НОМЕР_1 та з 03.05.2025 останній вважається таким, що самовільно залишив військову частину.

Згідно зі статтею 26 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, військовослужбовці залежно від характеру вчиненого правопорушення чи провини несуть дисциплінарну, адміністративну, матеріальну, цивільно-правову та кримінальну відповідальність згідно із законом.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про заходи протидії незаконному обігу наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів та зловживанню ними», незаконний обіг наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів це діяння з: культивування рослин, включених до Переліку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів, розроблення, виробництва, виготовлення, зберігання, перевезення, пересилання, придбання, збуту, ввезення на територію України, вивезення з території України, транзиту через територію України, використання, знищення наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів, що здійснюються з порушенням законодавства про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори. Незаконне вживання наркотичних засобів або психотропних речовин це вживання наркотичних засобів або психотропних речовин без призначення лікаря.

Статтею 3 зазначеного вище Закону передбачено, що протидію незаконному обігу наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів, окрім інших, здійснюють Національна поліція, Служба безпеки України, Офіс Генерального прокурора.

Згідно з положеннями ст. 2 Закону України «Про обіг в Україні наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів і прекурсорів», наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори з урахуванням їх корисності для використання у медичній практиці та залежно від ступеня їх небезпечності для здоров`я, яку вони можуть становити у разі зловживання ними, і застосовуваних згідно з законодавством заходів контролю за їх обігом включаються до відповідно пронумерованих списків таблиць Переліку таблиця І містить особливо небезпечні наркотичні засоби і психотропні речовини, включені до списків № 1 і № 2, обіг яких в Україні заборонено згідно з законодавством.

Відповідно до статті 6 Закону України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори» на території України встановлюються заходи контролю за обігом наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів, що передбачають окрім іншого: визначення основних умов, вимог, правил і системи заходів, пов`язаних з обігом наркотичних засобів, психотропних речовин в Україні; ліцензування відповідних видів діяльності з обігу наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів; запровадження системи дозволів у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів та контролю за дотриманням дозвільних документів; застосування заборон та обмежень щодо обігу окремих наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів та встановлення квот, у межах яких здійснюються виробництво, виготовлення, зберігання, ввезення на територію України, вивезення з території України наркотичних засобів і психотропних речовин; відпуск фізичним особам наркотичних засобів, психотропних речовин лише за рецептом лікаря і відповідно до медичних показань; встановлення обмежень, пов`язаних з виконанням окремих видів діяльності (робіт, професій, служби) у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів; запровадження відповідальності за порушення законодавства про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори; інші заходи, передбачені Законом та міжнародними договорами України.

Статтею 7 Закону України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори» визначено, що діяльність з обігу наркотичних засобів і психотропних речовин на території України дозволяється лише в цілях і в порядку, встановлених цим Законом, а в передбачених ним випадках - у порядку, що встановлюється нормативно-правовими актами Кабінету Міністрів України та відповідних центральних органів виконавчої влади.

Згідно з постановою Верховної Ради України «Про право власності на окремі види майна» від 17.06.1992 № 2471-XII, наркотичні, психотропні, сильнодіючі отруйні лікарські засоби (за винятком отримуваних громадянами за призначенням лікаря) не можуть перебувати у власності громадян.

Відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 06.05.2000 № 770 «Про затвердження Переліку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів», «Списку № 1 Наркотичні засоби та рослини, обіг яких обмежено» в «Таблиці ІI», канабіс є наркотичним засобом, обіг якого обмежено.

Згідно з наказом Міністерства охорони здоров`я України від 01.08.2000 № 188 «Про затвердження таблиць невеликих, великих та особливо великих розмірів наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів, які знаходяться у незаконному обігу» маса канабісу до 5,0 грам є невеликим розміром, від 500 до 2500 грам великим розміром, 2500 грам і більше особливо великим розміром.

Однак, усупереч вищенаведеним нормативно-правовим актам ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів за таких обставин.

Так, 18.11.2024 вироком Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області ОСОБА_4 засуджено за ч. 1 ст. 309 КК України до покарання у виді пробаційного нагляду строком на 1 рік, який вступив у законну силу 19.12.2024.

У невстановлений досудовим розслідуванням день та час, але не пізніше початку листопада 2025 року ОСОБА_4 , перебуваючи в по вул. Космонавтів в м. Ніжині Чернігівської області, маючи умисел на незаконне придбання і зберігання наркотичних речовин, з метою подальшого особистого вживання, без мети збуту, знайшов дикорослі рослини коноплі за адресою: вул. Космонавтів, поблизу будинку № 90, м. Ніжин, Чернігівська область, які вирвавши, в подальшому висушив та зберігав при собі в поліетиленовому пакеті, тим самим здійснив незаконне придбання і зберігання наркотичних засобів.

У подальшому, 07.11.2025 близько 15 год 03 хв ОСОБА_4 , перебуваючи поблизу будинку № 1, який розташований по вул. Полковника Обідовського в м. Ніжині Чернігівської області, був зупинений працівниками відділу кримінальної поліції Ніжинського районного управління Головного управління Національної поліції в Чернігівській області та відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 32 Закону України «Про Національну поліцію» під час перевірки документів у ОСОБА_4 останній повідомив, що має при собі наркотичний засіб, обіг якого обмежено канабіс.

Цього ж дня, 07.11.2025 у період часу з 15 год 03 хв до 15 год 09 хв під час проведення огляду місця події поблизу будинку № 1, який розташований по вул. Полковника Обідовського, в м. Ніжині Чернігівської області працівниками поліції у ОСОБА_4 було виявлено та вилучено полімерний пакет з пазовим замком, у якому міститься наркотичний засіб, обіг якого обмежено канабіс, загальною масою 25,672 г.

Канабіс, незалежно від розмірів, кваліфікується як наркотичний засіб, обіг якого обмежено. Так, згідно з Постановою Кабінету Міністрів України № 770 від 06.05.2000 «Про затвердження переліку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів» канабіс віднесений до Списку 1 таблиці IІ «Наркотичні засоби та рослини, обіг яких обмежено».

У зв`язку із викладеним, 23.12.2025 прокурором Деснянської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Центрального регіону зазначені кримінальні провадження об`єднано в одне провадження із присвоєнням спільного № 0000279.

24.12.2025 за погодженням слідчого з прокурором ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 407, ч. 2 ст. 309 КК України.

Підозра ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 407, ч. 2 ст. 309 КК України, обґрунтовується зібраними у кримінальному провадженні доказами.

Ураховуючи обставини вчинення кримінальних правопорушень, слідчою визначені ризики, передбачені пункти 1, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України для обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки застосування іншого, більш м`якого, запобіжного заходу вважає неможливим.

У судовому засіданні прокурор клопотання підтримав та просив задовольнити з підстав, викладених у ньому.

Підозрюваний та його захисник у судовому засіданні у вирішенні питання щодо застосувати до нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою покладалися на розсуд суду.

Вислухавши сторони кримінального провадження, дослідивши матеріали справи, матеріали кримінального провадження, слідчий суддя доходить наступного висновку.

Слідчим управлінням ГУНП в Чернігівській області розслідується кримінальне провадження №0000279 від 07.11.2025 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 407, ч. 2 ст. 309 КК України.

24.12.2025 ОСОБА_4 затримано у порядку ст. 208 КПК України за підозрою у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 407, ч. 2 ст. 309 КК України.

24.12.2025 ОСОБА_4 вручено письмове повідомлення про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 407, ч. 2 ст. 309 КК України.

Згідно з ч.1 ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання ризикам, передбаченим цією нормою.

Частиною 2 ст. 177 КПК України передбачено, що підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Виходячи з наявних у матеріалах справи даних, а саме: повідомлення військової частини НОМЕР_1 про вчинення кримінального правопорушення; службової характеристики на ОСОБА_4 ; медичної характеристики; доповіді тимчасово виконуючого обов`язки командира в/ч НОМЕР_1 до керівника ІНФОРМАЦІЯ_2 та старшого оперативного чергового ОК « ІНФОРМАЦІЯ_3 » за фактом самовільного залишення в/ч НОМЕР_1 ОСОБА_4 ; витягу із Наказу № 64 командира в/ч НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 05.03.2025 про призначення ОСОБА_4 на посаду старшого водія 1 механізованого відділення 3 механізованого взводу 7 механізованої роти 3 механізованого батальйону; витягу із Наказу № 126 командира в/ч НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 03.05.2025; акту службового розслідування за фактом самовільного залишення в/ч НОМЕР_1 старшим солдатом ОСОБА_4 , затвердженим командиром частини; витягу із Наказу № 1460 командира в/ч НОМЕР_1 (з основної діяльності) від 23.08.2025 року за результатами проведеного службового розслідування за фактом самовільного залишення в/ч НОМЕР_1 старшим солдатом ОСОБА_4 ; протоколу огляду місця події; висновку експерта № CE-19/125-25/15535-НЗПРАП від 17.11.2025; протоколу допиту свідків ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , - слідчий суддя дійшов висновку про обґрунтованість підозри (для цієї стадії досудового розслідування) ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 407, ч. 2 ст. 309 КК України і достатності підстав для застосування щодо нього запобіжного заходу.

Однак, на цьому етапі провадження слідчий суддя не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, винуватість чи невинуватість особи у вчиненні кримінального правопорушення. Слідчий суддя на підставі оцінки сукупності отриманих доказів повинен визначити лише чи є причетність особи до вчинення кримінального правопорушення вірогідною та достатньою (за стандартом «обґрунтованої підозри») для застосування щодо неї запобіжного заходу.

Вирішуючи клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_4 , слідчий суддя враховує обставини, передбачені ст. 178 КПК України, а саме: вагомість наявних доказів, які можуть переконувати, що підозрюваний міг вчинити кримінальні правопорушення, у яких підозрюється; тяжкість кримінальних правопорушень, одне з яких відповідно до ст. 12 КК України є тяжким злочином, санкція якого передбачає покарання лише у виді позбавлення волі на строк від 5 до 10 років; вік та задовільний стан здоров`я підозрюваного, що не перешкоджає перебуванню в умовах попереднього ув`язнення, а також його сімейний стан, є військовослужбовцем, раніше судимий, тому доходить висновку, що у судовому засіданні доведено наявність ризиків, визначених п.п. 1, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: ОСОБА_4 , будучи повідомленим про підозру у вчиненні тяжкого злочину, може переховуватись від органів досудового розслідування та суду; незаконно впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні; іншим чином перешкоджати кримінальному провадженню, вчинити інші кримінальні правопорушення чи продовжити вчиняти аналогічні кримінальні правопорушення, у яких підозрюється.

При оцінці ризику передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України щодо запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, суд бере до уваги інкримінований ОСОБА_4 злочин, передбачений ч. 5 ст. 407 КК України, що полягає в самовільному залишенні військової частини.

Також при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, слідчий суддя вважає, що стороною захисту не наведено даних про наявність обставин, визначених ч. 1 ст. 178 КПК України, які могли б вплинути на обрання більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою.

Більш того, відповідно до ч. 8 ст. 176 КПК України під час дії воєнного стану до військовослужбовців, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених статтями 402-405, 407, 408, 429 Кримінального кодексу України, застосовується виключно запобіжний захід, визначений пунктом 5 частини першої цієї статті, тобто тримання під вартою.

Як зазначив Європейський суд з прав людини у своєму рішенні № 11036/03 від 18.03.2008 у справі «Ладен проти Польщі», рішення суду повинно забезпечити не тільки право підозрюваного (обвинуваченого), а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

На підставі викладеного, з урахуванням всіх з`ясованих обставин щодо заявленого клопотанню, слідчий суддя вважає, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не достатній для запобігання зазначеним в ст. 177 КПК України ризикам, тому дійшов висновку про необхідність застосування відносно підозрюваного ОСОБА_4 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, строком на 60 днів, оскільки саме такий запобіжний захід забезпечить його належну процесуальну поведінку у цьому кримінальному провадженні.

Ураховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 КПК України, керуючись абз. 3 ч. 4 ст. 183 КПК України, слідчий суддя вважає за необхідне не визначати розмір застави у кримінальному провадженні.

Керуючись ст. 29 Конституції України, статтями 176-178, 183-186, 193-197, 205, 309, 372, 395, 532, 534 КПК України, слідчий суддя

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання слідчої у кримінальному провадженні слідчої відділення розслідування злочинів загальнокримінальної спрямованості слідчого відділу Ніжинського районного управління поліції Головного управління національної поліції в Чернігівській області ОСОБА_6 у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000279 від 07.11.2025, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, задовольнити.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , уродженця м. Ніжина Чернігівської області, громадянина України, військовослужбовця військової служби за призовом під час мобілізації, яку проходить на посаді старшого водія 1 механізованого відділення 3 механізованого взводу 7 механізованої роти 3 механізованого батальйону військової частини НОМЕР_1 у військовому званні «старший солдат», зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , та проживає за адресою: АДРЕСА_3 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строком на 60 (шістдесят) днів з дати фактичного затримання о 08 год 40 хв 24 грудня 2025 року до 21 лютого 2026 року включно, без визначення розміру застави.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її оголошення.

Апеляційна скарга, на ухвалу суду, щодо застосування запобіжного заходу, може бути подана протягом п`яти днів з дня її оголошення. Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.

Подання апеляційної скарги на ухвалу суду зупиняє набрання нею законної сили, але не зупиняє її виконання.

Слідчий суддя ОСОБА_9