УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 грудня 2025 року

м. Київ

справа № 503/1157/24

провадження № 51- 4597ск25

Верховний Суд колегією суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду (далі - Суд) у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянув касаційну скаргу захисника ОСОБА_4 в інтересах засудженого на вирок Кодимського районного суду Одеської області від 21 січня 2025 року та ухвалу Одеськогоапеляційного суду від 30 вересня 2025 року щодо ОСОБА_5 .

Обставини справи

1. Вказаним вироком, залишеним без змін апеляційним судом,

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1

засуджено за статтею 336 Кримінального кодексу України (далі - КК) до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки.

2. Суд визнав доведеним, що військовозобов`язаний ОСОБА_5 , був придатним до військової служби за рішенням ВЛК, був військовозобов`язаним, без наявності підстав на відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації, передбачених ст. 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» в порушення вимог ст. 65 Конституції України, ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» (у редакції, чинній на час події), у воєнний стан діючи умисно, був попередженим про кримінальну відповідальність, 20 лютого 2024 року прибувши до ІНФОРМАЦІЯ_2 та відмовився від отримання повістки для призову на військову службу під час мобілізації.

Доводи касаційної скарги

3. У касаційній скарзі захисник просить скасувати судові рішеннячерез грубі порушення, які допущенні судом першої інстанції та не усунуті судом апеляційної інстанції під час перегляду кримінального провадження щодо ОСОБА_5 .

4. Він вважає, що в обвинуваченні не зазначено, що злочин вчинено в особливий період, що є обов`язковою ознакою складу злочину, передбаченого ст.336 КК; порушено процедуру вручення ОСОБА_5 повістки про виклик до військового комісаріату; під час досудового розслідування та судового розгляду було порушено право на захист обвинуваченого; ОСОБА_5 недостатньо володіє українською мовою; ряд доказів є недопустими та отриманні з порушенням кримінального процесуального закону; призначено надто суворе покарання, яке не відповідає тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого.

Оцінка суду

5. Суд перевірив матеріали провадження, обговорив доводи касаційної скарги та долучену до неї копію судового рішення та не вбачає підстав для відкриття касаційного провадження з огляду на таке.

6. Згідно зі ст. 438 КПК підставами для скасування або зміни судових рішень при розгляді справи в суді касаційної інстанції є істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого.

7. У касаційній скарзі захисник оспорює правильність встановлення судом фактичних обставин кримінального правопорушення щодо винуватості ОСОБА_5 за ст. 336 КК. Однак, відповідно до статті 433 КПК, суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин, встановлених судами першої та апеляційної інстанції.

8. Зміст касаційної скарги зводиться до незгоди з оцінкою судами попередніх інстанцій фактичних обставин справи. Однак така незгода з висновками судів, зробленими на підставі досліджених доказів, не є свідченням порушення ними процесуального закону. Будь-яких інших доводів про порушення судами норм матеріального чи процесуального права в касаційній скарзі захисника не наведено.

9. З судових рішень вбачається, що суд першої інстанції зробив висновок про винуватість ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 336 КК, на підставі об`єктивного з`ясування всіх обставин, які підтверджено доказами, дослідженими та перевіреними під час судового розгляду й оціненими в їх взаємозв`язку, відповідно до статті 94 КПК.

10. Судом в основу обвинувального вироку було покладено як показання свідків, які є послідовні та узгоджуються між собою, так і ряд інших доказів, які є належними, достовірними і допустимими.

11. Підстав для сумніву в обґрунтованості такого висновку суду, зробленого на підставі з`ясування обставин, підтверджених доказами, які оцінено відповідно до статей 17 та 94 КПК, Суд не встановив.

12. Апеляційний суд обґрунтовано залишив вирок без зміни, зазначивши в ухвалі підстави прийняття такого рішення.В ухвалі суд послався на конкретні докази, що містяться у кримінальному проваджені та свідчать про правильність висновків суду першої інстанції про доведеність обставин справи та правову кваліфікацію дій засудженого за ст. 336 КК. Стосовно доводів, наведених в апеляційній скарзі сторони захисту, то вони є аналогічними доводам касаційної скарги, а суд апеляційної інстанції навів мотиви їх необґрунтованості.

13. Незгода з висновками судів, зробленими на підставі досліджених доказів, не є свідченням порушення судами процесуального закону.

14. Щодо доводів касаційної скарги в частині незастосування апеляційним судом більш м?якого покарання, то вони є необґрунтованими.

15. На обґрунтування своєї позиції щодо суворості призначеного покарання ОСОБА_5 , захисник зазначає, що суд, обираючи покарання засудженому у виді позбавлення волі, не повною мірою врахував особу винного, обставини вчинення кримінального правопорушення та тяжкість вчиненого злочину, які мають значення для призначення більш м`якого покарання не пов`язаного з позбавленням волі.

16. Відповідно до статей 50, 65 КК особі, яка вчинила кримінальне провадження, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Виходячи з указаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації покарання, повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного. При виборі покарання мають значення й повинні братися до уваги обставини, які його пом`якшують і обтяжують.

17. Загальні засади призначення покарання наділяють суд правом вибору форми реалізації кримінальної відповідальності. Ця функція є дискреційною, оскільки потребує урахування та оцінки конкретних обставин кримінального правопорушення, ступеню тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особи винного, обставин, що впливають на призначення покарання.

18. Як вбачається з доданих копій судових рішень, суд першої інстанції, призначаючи покарання ОСОБА_5 врахував ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке згідно ст. 12 КК є нетяжким, дані про особу обвинуваченого, який на обліку в диспансерах не перебуває, позитивно характеризується за місцем проживання, обставин, які пом`якшують та обтяжують покарання - не встановив, а також вчинення кримінального правопорушення в умовах воєнного стану, введеного у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, не знайшов підстав для застосування щодо ОСОБА_5 як положень ст. 69 КК, так і можливість прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням у відповідності до положень ст. 75 цього ж Кодексу.

19. Суд апеляційної інстанції погодився з такими висновками районного суду щодо призначеного ОСОБА_5 покарання, при цьому зазначив, що засуджений не усвідомлює наслідки вчиненого та намагається будь-яким чином уникнути покарання, а тому рішенням суду першої інстанції при призначенні ОСОБА_5 покарання у виді 3 років позбавлення волі, дотримані загальні засади призначення кримінального покарання, зокрема принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, та відповідає ступеню тяжкості вчиненого діяння, є справедливим за своїм видом і розміром, а також необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.

20. Суд погоджується з такими висновками апеляційного суду і вважає, що його ухвала є належно умотивованою й обґрунтованою, яка за змістом відповідає вимогам статей 370, 419 КПК. Переконливих аргументів, які б вказували на неправильне застосування закону про кримінальну відповідальність при юридичній оцінці діяння, а також порушень процесуального закону, які перешкодили судам ухвалити законні та обґрунтовані рішення, в касаційній скарзі не зазначено.

21. Фактично, доводи захисника у касаційній скарзі зводяться до того, що суди надали таку оцінку обставинам вчинення злочину, індивідуальним рисам особи засудженого та іншим обставинам справи, з якою не згоден захист.

22. Зміст судових рішень не дає підстав вважати, що покарання ОСОБА_5 призначено з порушенням визначених у законі загальних засад. Із такими висновками судів погоджується і колегія суддів.

23. З огляду на викладене, обґрунтування касаційної скарги не містить доводів, які свідчать про необхідність відкриття провадження і перевірки його матеріалів, а з касаційної скарги та долучених до неї копій судових рішень убачається, що підстав для задоволення касаційної скарги немає.

Керуючись пунктом 2 частини 2 статті 428 КПК, Суд постановив:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою захисника ОСОБА_4 в інтересах засудженого на вирок Кодимського районного суду Одеської області від 21 січня 2025 року та ухвалу Одеськогоапеляційного суду від 30 вересня 2025 року щодо ОСОБА_5 .

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3