Справа № 347/882/25
Провадження № 1-кс/347/30/26
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 січня 2026 року м.Косів

Слідчий суддя Косівського районного суду Івано-Франківської області ОСОБА_1 , з участю секретаря с/з ОСОБА_2 , представника скаржника адвоката ОСОБА_3 , слідчого ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду скаргу адвоката ОСОБА_3 подану в інтересах ОСОБА_5 на постанову слідчого про закриття кримінального провадження, -

в с т а н о в и в :

Стислий виклад доводів скарги.

14.01.2026 року в системі Електронний суд адвокат ОСОБА_3 подав в інтересах ОСОБА_6 скаргу на постанову слідчого про закриття кримінального провадження.

В обґрунтування скарги адвокат вказав, що Косівським РВП ГУНП в Івано-Франківській області проводилось досудове розслідування внесене до ЄРДР за №0000126 від 06.05.2025 року за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст.286-1 КК України. 30.12.2025 року слідчим ОСОБА_4 винесено постанову про закриття кримінального провадження у зв?язку з відсутністю в діях ОСОБА_6 складу кримінального правопорушення. Оскаржувану постанову адвокат отримав 02.01.2026 року на свою електронну пошту. Однак, до вказаної дати жодного повідомлення про завершення досудового розслідування він не отримував. А 07.01.2026 року, адвокат звернувся до слідчого ОСОБА_4 з клопотанням надати для ознайомлення матеріали кримінального провадження №0000126, оскільки на підставі його клопотання в даному кримінальному провадженні було проведено слідчий експеримент з водійкою ОСОБА_7 з висновком експерта від 22.12.2025 року № СЕ-19/109-25/1601ТТ. Слідчим йому було відмовлено у ознайомленні з матеріалами справи з підстав, що кримінальне провадження закрито і знаходиться в архіві Косівського РВП ГУНП в Івано-Франківській області. Вважає такі дії зі сторони слідчого і прокурора протиправними і неетичними.

З даною постановою погоджується та вважає, що вона є передчасною, оскільки під час винесення оскаржуваної постанови порушено порядок збирання доказів та дачі їм правової оцінки, а тому її слід скасувати.

Позиція учасників в судовому засіданні.

Представник скаржника адвокат ОСОБА_3 в судовому засіданні вимоги скарги підтримав з мотивів наведених в ній та додатково ствердив, що слідчий не надав належної оцінки висновкам експертиз, вихідні дані експертиз зібрані з грубим порушенням, на підставі яких слідчим зроблено висновок про вину у вчиненні даної ДТП ОСОБА_6 . Зокрема при складені схеми ДТП, працівником поліції не вказано місце зіткнення транспортних засобів, кут зіткнення транспортних засобів, слідчий експеримент було проведено без участі адвоката ОСОБА_3 .

Вважає винесену постанову слідчого не обґрунтованою, невмотивованою, а відтак саме з цих підстав просив її скасувати.

Слідчий Косівського РВП ГУНП в Івано-Франківській області ОСОБА_4 в судовому засіданні вимоги скарги повністю заперечив та зазначив, що висновками експертиз встановлено саме вину ОСОБА_8 у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди, який перебував в стані алкогольного сп`яніння, та керував незареєстрованим транспортним засобом, без посвідчення водія. Вважає, що своїми діями, щодо оскарження постанови адвокат ОСОБА_3 затягує строки розгляду справи про адміністративне правопорушення, оскільки саме після винесення постанови про закриття кримінального провадження щодо ОСОБА_8 повинні були скласти відповідні адміністративні матеріали.

Слідчий категорично заперечив доводи адвоката, оскільки всі слідчі дії, в тому числі щодо збору інформації та доказів, були проведені в строгій відповідності з кримінально-процесуальним законом. В задоволенні скарги просив відмовити.

Заслухавши учасників судового процесу та дослідивши скаргу і матеріали кримінального провадження, слідчий суддя встановив наступне.

Норми права, які застосував суд.

Стаття 55 Конституції України гарантує кожному право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади та посадових осіб.

Відповідно до частини 3 статті 21 КПК України кожен має право на участь у розгляді в суді будь-якої інстанції справи, що стосується його прав та обов`язків, у порядку, передбаченому цим Кодексом.

Відповідно до частини 1 статті 304 КПК України, скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора, передбачені частиною 1 статті 303 цього Кодексу, можуть бути подані особою протягом десяти днів з моменту прийняття рішення, вчинення дії або бездіяльності. Якщо рішення слідчого чи прокурора оформлюється постановою, строк подання скарги починається з дня отримання особою її копії.

Главою 26 КПК визначено порядок оскарження рішень, дій чи бездіяльності під час досудового розслідування. Частиною 1 статті 303 КПК передбачено, які рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора підлягають оскарженню під час досудового провадження та ким (заявником, потерпілим, підозрюваним, володільцем майна тощо) такі рішення, дії або бездіяльність можуть бути оскаржені.

Згідно з положеннями п.3 ч.1 ст.303 КПК України, на досудовому провадженні можуть бути оскаржені серед іншого рішення слідчого, дізнавача про закриття кримінального провадження - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України, орган державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов?язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч.1 ст.9 КПК України під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий, інші службові особи органів державної влади зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства.

Відповідно до ст.2 КПК України, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Частиною 1 ст. 94 КПК України визначено, що слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Згідно п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України кримінальне провадження закривається при встановлені відсутності в діянні складу кримінального правопорушення.

Відповідно до ч.2 ст.9 КПК України, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

Зміст та форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких, зокрема, відносяться: верховенство права; законність; рівність перед законом і судом; повага до людської гідності; доступ до правосуддя та обов`язковість судових рішень; змагальність сторін та свобода в поданні ними суду своїх доказів , а також у доведенні перед судом їх переконливості; безпосередність дослідження показань, речей і документів; забезпечення права на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності.

Відповідно до вимог ст. 91 КПК України доказуванню у кримінальному провадженні підлягають: подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення); винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення; вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, а також розмір процесуальних витрат; обставини, які впливають на ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, характеризують особу обвинуваченого, обтяжують чи пом`якшують покарання, які виключають кримінальну відповідальність або є підставою закриття кримінального провадження; обставини, що є підставою для звільнення від кримінальної відповідальності або покарання, а сам процес доказування полягає доказування у збиранні, перевірці та оцінці доказів з метою встановлення обставин, що мають значення для кримінального провадження.

Відповідно до ч. 5 ст. 110 КПК України постанова слідчого, прокурора складається з: 1) вступної частини, яка повинна містити відомості про: місце і час прийняття постанови; прізвище, ім`я, по батькові, посаду особи, яка прийняла постанову; 2) мотивувальної частини, яка повинна містити відомості про: зміст обставин, які є підставами для прийняття постанови; мотиви прийняття постанови, їх обґрунтування та посилання на положення цього Кодексу; 3) резолютивної частини, яка повинна містити відомості про: зміст прийнятого процесуального рішення; місце та час (строки) його виконання; особу, якій належить виконати постанову; можливість та порядок оскарження постанови.

На слідчого суддю, відповідно до норм КПК України, покладено обов`язок здійснювати судовий контроль за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні під час досудового розслідування, зобов`язаний перевірити законність прийнятої слідчим постанови. Зокрема, якщо слідчим закрито провадження за відсутністю в діях особи складу злочину, то слідчий суддя має звернути увагу на те, чи містить постанова детальний виклад обставин, за яких заявник вважав, що особою (особами) вчинено злочин, а у разі, якщо особі (особам) ставилося в вину декілька протиправних діянь, які підпадають під ознаки різних статей кримінального закону, то чи містить постанова висновки слідчого щодо відсутності вини особи (осіб) у вчиненні кожного з них.

Таким чином, прийняття рішення про закриття кримінального провадження можливе лише після всебічного, повного та об`єктивного дослідження всіх обставин кримінального провадження, безпосереднього дослідження та оцінки слідчим доказів, які стосуються цього провадження в сукупності.

Постанова прокурора та слідчого про закриття провадження у кримінальній справі повинна бути законною, обґрунтованою та вмотивованою.

Законність закриття провадження та відповідного рішення (постанови) буде зумовлюватися тим, що воно:

- винесене компетентним органом чи особою своєчасно,

- йому передувало проведення здійснених відповідно до закону процесуальних дій, які призвели до встановлення обставин, за наявності яких може бути винесено це рішення;

- правильно застосовано кримінальний закон України

- рішення має своїм вираженням установлену законом процесуальну форму й містить необхідні реквізити.

Фактичні обставини, встановлені слідчим суддею та мотивована оцінка щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення скарги.

Судом встановлено, що 30.12.2025 року слідчим Косівського РВП ГУНП в Івано-Франківській області ОСОБА_4 винесено постанову про закриття кримінального провадження у зв?язку з відсутністю в діях ОСОБА_6 складу кримінального правопорушення (а.с.225-231 матеріалів кп).

Вказане кримінальне провадження №0000126 від 06.05.2025 року було розпочато за заявою ОСОБА_9 з попередньою правовою кваліфікацією ч.1 ст.286 КК України, що підтверджується Витягом з ЄРДР (а.с.1 матеріалів кп).

Того ж дня, 06.05.2025 року слідчий Косівського РВП ГУНП в Івано-Франківській області ОСОБА_10 повідомив керівника прокуратури про початок досудового розслідування (а.с.4 матеріалів кп).

Повідомлення заявника ОСОБА_9 про ДТП зафіксовано рапортом помічника чергового як таке, що надійшло зі служби 102 (а.с.5 матеріалів кп).

Протокол огляду місця події складений слідчим 05.05.2025 року одразу після події ДТП у відповідності до вимог КПК України, із зазначенням усіх відомостей передбачених процесуальним законом та містить підписи усіх залучених до огляду осіб (а.с.11-14 матеріалів кп), до якого долучено в якості додатків схему ДТП та ілюстративну таблицю (а.с.15-26 матеріалів кп).

У своїй скарзі, адвокат ОСОБА_3 зазначає, що з моменту реєстрації в ЄРДР слідство прийшло передчасного висновку про вину у скоєнні даної ДТП мотоцикліста ОСОБА_6 , а інші обставини справи, зокрема про винуватість водія транспортного засобу ОСОБА_7 у вчиненні даної ДТП не досліджувалися взагалі.

Проте, такі твердження адвоката спростовуються тим, що постановою слідчого від 20.08.2025 року ОСОБА_6 було визнано потерпілим, в зв?язку із чим йому було під підпис роз?яснено права і обов?язки (а.с.140-142 матеріалів кп), і він допитувався в якості потерпілого, що підтверджено протоколом допиту потерпілого (а.с.143 матеріалів кп).

Також адвокат вказує, що слідчий проігнорував:

1) клопотання про виклик свідків, які безпосередньо були на місці події в момент ДТП і зразу ж після вчинення ДТП однак на таке адвокату листом слідчого було повідомлено, що факти викладені ним у клопотанні будуть прийняті до уваги та перевірені (а.с.153 матеріалів кп). Після цього слідчим було дано відповідне доручення працівникам Косівського РВП ГУНП з переліком заходів запропонованих адвокатом у клопотання;

2) щодо твердження адвоката про неналежне проведення огляду місця події та проведення слідчого експерименту, то таке спростовується протоколом огляду місця події від 06.11.2025 року (а.с.188-190 матеріалів кп) та протоколом проведення слідчого експерименту за участю водія автомобіля учасника ДТП (а.с.199-202 матеріалів кп), зі складанням схеми місця ДТП (а.с.203 матеріалів кп);

3) щодо усунення недоліків протоколу огляду місця події та відсутності фіксації місця зіткнення, то таке спростовується наявністю наведених вище протоколів слідчих дій і повторно складеною схемою ДТП, де пунктом 1 відмічено «місце зіткнення транспортних засобів» (а.с.203 матеріалів кп).

Крім того, як правильно зазначив слідчий, місце дорожньо-транспортної пригоди встановлюється не слідчим, а експертом за результатами проведення транспортно-трасологічної експертизи.

Крім того, пунктом 4 розділу ІХ Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі від 07.11.2015 року встановлено, що саме має бути графічно зображено, та які об`єкти фіксуються. При цьому вказаний пункт не містить вимог щодо зазначення на схемі ДТП місця зіткнення, а лише ділянку дороги де сталось ДТП, що є ширшим поняттям ніж місце зіткнення.

А відтак, схема ДТП яка міститься в матеріалах справи повністю відповідає вимогам Інструкції. Місце зіткнення транспортних засобів визначено експертом, в межах проведеної експертизи.

4) твердження адвоката про проведення слідчого експерименту на низькому рівні, без залучення експерта та невідповідності даних в результаті його проведення дійсним обставинам справи суд оцінює критично, оскільки адвокат, як представник потерпілого не був позбавлений права бути присутнім при проведенні заявленого ним слідчого експерименту та в ході його проведення висловлювати свої припущення/клопотання чи заперечення.

Однак згідно поданого адвокатом ОСОБА_3 клопотання про проведення слідчого експерименту, адвокат жодним чином не виявляв наміру про залучення його до проведення слідчого експерименту, а просив лише провести слідчий експеримент за участю водія ОСОБА_7 (а.с.157 матеріалів кп).

Відповідно до ч.2, 3 ст. 240 КПК України за необхідності слідчий експеримент може проводитися за участю спеціаліста. Під час проведення слідчого експерименту можуть проводитися вимірювання, фотографування, звуко- чи відеозапис, складатися плани і схеми, виготовлятися графічні зображення, відбитки та зліпки, які додаються до протоколу.

До участі в слідчому експерименті можуть бути залучені підозрюваний, потерпілий, свідок, захисник, представник.

Таким чином, залучення до участі у слідчому експерименті осіб передбачених в ч.3 ст. 240 КПК України є правом, а не обов`язком слідчого. А відтак за відсутності наміру бути присутнім на слідчому експерименті, доводи адвоката ОСОБА_3 про те, що його не було залучено до участі спростовується його ж письмовим клопотанням, та вимогами КПК України.

5) щодо відсутності у постанові про закриття кп належної оцінки доказам зібраним у ході досудового розслідування, то таке є безпідставним, оскільки в ході досудового розслідування слідчим брались до уваги та були враховані усі клопотання адвоката.

Положеннями ст. 307 КПК України визначено, що за результатами розгляду скарг на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора постановляється ухвала згідно з правилами цього Кодексу.

Отже, при дослідженні матеріалів кримінального провадження судом встановлено здійснення слідчим органом повного і всебічного досудового розслідування у даному кримінальному провадженні, а тому скарга не підлягає до задоволення.

На підставі наведеного та керуючись ст. ст. 303, 306, 307, 309, 376 КПК України, слідчий суддя -

п о с т а н о в и в :

В задоволенні скарги адвоката ОСОБА_3 , що діє в інтересах ОСОБА_8 на постанову про закриття кримінального провадження № 0000126 від 06.05.2025 відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Івано-Франківського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1