Провадження № 1-і/761/96/25
УХВАЛА

13 листопада 2025 року місто Київ

Слідчий суддя Шевченківського районного суду міста Києва ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні суду клопотання адвоката ОСОБА_3 , яка діє в інтересах ОСОБА_4 , про скасування арешту майна, накладеного ухвалою слідчого судді Святошинського районного суду міста Києва від 04.11.2021 (справа № 759/24607/21) у кримінальному провадженні № 0000068 від 17.04.2020,

установив:

Через систему «Електронний суд» до Шевченківського районного суду міста Києва надійшло клопотання адвоката ОСОБА_3 , яка діє в інтересах ОСОБА_4 , про скасування арешту майна, накладеного ухвалою слідчого судді Святошинського районного суду міста Києва від 04.11.2021 (справа № 759/24607/21) у кримінальному провадженні № 0000068 від 17.04.2020, на майно, яке належить ОСОБА_4 , а саме: нежитлове приміщення 107, загальною площею: 127,6 кв.м., що за адресою: АДРЕСА_1 , номер запису: 32427095, реєстраційний номер майна: 224.

На думку заявника, у застосуванні такого заходу забезпечення кримінального провадження, як арешт майна відпала потреба, оскільки 13.03.2025 закрито кримінальне провадження, в рамках якого накладено арешт.

Відповідно до протоколу автоматизованого визначення слідчого судді від 21.10.2025, слідчим суддею визначено ОСОБА_1 22.10.2025 клопотання передано слідчому судді з відділу організаційного забезпечення розгляду кримінальних справ Шевченківського районного суду міста Києва.

У судове засідання адвокат та прокурор, будучи належним чином повідомленими про дату час та місце розгляду клопотання не з`явились. Через систему «Електронний суд» надійшла заява адвоката ОСОБА_3 про розгляд справи без її участі. Крім того, на електронну адресу надійшов лист прокурора відділу Київської обласної прокуратури ОСОБА_5 про розгляд справи без його участі, в якому зазначив, що не заперечує проти скасування арешту майна.

Згідно ч. 4 ст. 107 КПК України, під час розгляду справи фіксування судового процесу технічними засобами не здійснювалось.

Дослідивши клопотання та додані до нього матеріали, слідчий суддя вважає за необхідне зазначити про таке.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Положенням ч. 2 ст. 170 КПК України встановлено, що арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Як вбачається з матеріалів справи, слідчими СУ ГУНП у Київській області здійснювалося досудове розслідування кримінального провадження № 0000068, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 17.04.2020, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 190, ч. 3 ст. 358 КК України.

Ухвалою слідчого судді Святошинського районного суду міста Києва від 04.11.2021 (справа № 759/24607/21) накладено арешт на майно ОСОБА_4 , а саме на: нежитлове приміщення 107, загальною площею: 127,6 кв.м., що за адресою: АДРЕСА_1 , номер запису: 32427095, реєстраційний номер майна: 224.

Згідно з ч. 1 ст. 174 КПК арешт майна може бути скасований за клопотанням власника майна за умови, що останній доведе, що у подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладений необґрунтовано.

Як вбачається зі змісту вказаної ухвали, підставою для накладення арешту була наявність розумних підозр вважати, що арештоване майно відповідає критеріям, визначеним ст. 98 КПК України, а також з метою забезпечення відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення.

У той же час, як убачається з матеріалів клопотання про скасування арешту майна, кримінальне провадження № 0000068 від 17.04.2020, закрито 13.03.2025.

При цьому слідчий суддя наділений повноваженнями приймати рішення про припинення заходу забезпечення кримінального провадження, як арешт майна, виключно під час досудового розслідування. Процедура вирішення скасування арешту майна за межами кримінального провадження чинним кримінальним процесуальним законом не визначена.

У той же час, питання про скасування арешту майна, накладеного за правилами КПК 2012 року та нескасованого після закриття слідчим кримінального провадження, за клопотанням власника або іншого володільця відповідного майна вирішує слідчий суддя в порядку, передбаченому ст. 174 цього Кодексу.

Такого висновку дійшла Велика Палата Верховного Суду в постанові від 30 червня 2020 року (справа № 727/2878/19), відступивши від свого висновку, сформульованого в п. 49 постанови від 15 травня 2019 року (справа № 372/2904/17-ц), у частині того, що питання про скасування арешту майна, накладеного за КПК 2012 року, після закриття слідчим кримінального провадження слід вирішувати за правилами цивільного судочинства.

Таким чином, враховуючи, що кримінальне провадження № 0000068 від 17.04.2020 закрите, арешт майна накладався на підставі п.п. 1, 4 ч. 2 ст. 170 КПК України, слідчий суддя вважає, що такий обмежувальний захід як арешт майна, який застосований 04.11.2021 ухвалою слідчого судді Святошинського районного суду міста Києва у кримінальному провадженні № 0000068 від 17.04.2020, підлягає скасуванню, оскільки у застосуванні цього заходу відпала потреба.

Керуючись частиною другою статті 376, статтями 2, 7, 98, 170, 173-174, 309, 376, 532 Кримінального процесуального кодексу України, слідчий суддя

постановив:

Клопотання адвоката ОСОБА_3 , яка діє в інтересах ОСОБА_4 , про скасування арешту майна, накладеного ухвалою слідчого судді Святошинського районного суду міста Києва від 04.11.2021 (справа № 759/24607/21) у кримінальному провадженні № 0000068 від 17.04.2020 - задовольнити.

Скасувати арешт майна, накладений ухвалою слідчого судді Святошинського районного суду міста Києва від 04.11.2021 (справа № 759/24607/21), а саме на: нежитлове приміщення 107, загальною площею: 127,6 кв.м., що за адресою: АДРЕСА_1 , номер запису: 32427095, реєстраційний номер майна: 22.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_6