Номер провадження:1-кс/521/297/26
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 січня 2026 року м.Одеса

Слідчий суддя Хаджибейського районного суду міста Одеси ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участі прокурора ОСОБА_3 , слідчого ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 , захисника адвоката ОСОБА_6 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Одеси клопотання старшого слідчого СВ відділення поліції №3 ОРУП №1 ГУНП в Одеській області ОСОБА_4 , погоджене з прокурором Хаджибейської окружної прокуратури м.Одеси ОСОБА_3 , про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до ЄРДР за №0000670 від 17.07.2025 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.189 КК України, та клопотання захисника - адвоката ОСОБА_6 про зміну запобіжного заходу стосовно підозрюваного ОСОБА_5 ,

В С Т А Н О В И В :

Старший слідчий СВ відділення поліції №3 ОРУП №1 ГУНП в Одеській області звернувся до слідчого судді Хаджибейського районного суду м.Одеси з клопотанням, погодженим з прокурором, про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_5 у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до ЄРДР за №0000670 від 17.07.2025 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.189 КК України.

В обґрунтування клопотання зазначено, що Досудовим розслідуванням встановлено, що відповідно до Указу Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 на території України із 05 години 30 хвилин 24.02.2022 введено воєнний стан строком на 30 діб, який цього ж дня затверджено Верховною Радою України. У подальшому, строк дії воєнного стану неодноразово продовжувався, останній раз продовжено на 90 діб Указом Президента України № 793/2025 від 20.10.2025, який 21.10.2025 затверджено Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» № 4643-IX, тобто з 05 години 30 хвилин 05 листопада 2025 року до 03 лютого 2026 року.

Так, в невстановлений час та місці, однак не пізніше липня 2025 року, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 переслідуючи корисливі мотиви, з метою незаконного збагачення, вступив у злочинну змову з ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , щодо вимагання грошових коштів у ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , під приводом вигаданого боргу у розмірі 10 000 доларів США.

Після цього, 14.08.2025 приблизно о 17 годині 00 хвилин ОСОБА_7 , під час телефонної розмови з ОСОБА_9 спитав у останнього де він знаходиться, на що потерпілий повідомив, що наразі він перебуває біля кафе «Макарона кафе», яке розташоване за адресою: м. Одеса, вулиця Новосельського, 80.

В подальшому, о 17 годині 49 хвилин цього ж дня, ОСОБА_5 , спільно з ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та діючи умисно, за попередньою змовою групою осіб, прибули до кафе «Макарона кафе», розташованого по вулиці Новосельського, 80 у місті Одесі, де реалізуючи свій спільний злочинний умисел, направлений на вимагання грошових коштів у потерпілого ОСОБА_9 , з корисливих мотивів, в умовах воєнного стану, з метою незаконного збагачення, усвідомлюючи суспільну небезпечність своїх дій та передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки у вигляді заподіяння матеріальної шкоди потерпілому і бажаючи їх настання, користуючись значною фізичною перевагою та кількістю над потерпілим, здійснюючи психологічний вплив, який виражався з боку ОСОБА_7 у погрозах застосування фізичного насильства до потерпілого, а ОСОБА_5 та ОСОБА_8 обступивши останнього з різних боків, демонстрували свою мовчазну згоду на дії ОСОБА_7 , висунули вимогу про передачу їм грошових коштів у розмірі 10 000 доларів США, під приводом неіснуючого боргу.

Надалі, потерпілий ОСОБА_9 , приймаючи погрози ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_5 за реальні, повідомив про наявність у нього коштів у сумі 800 доларів США та 5000 гривень, на що ОСОБА_7 разом із ОСОБА_8 , ОСОБА_5 продовжуючи вимагати грошові кошти, використовуючи при цьому психологічний тиск, погрозу спричинення тілесних ушкоджень, забрали 800 доларів США (що згідно офіційного курсу НБУ станом на 14.08.2025 становило 33 тисяч 424 гривень) та 5000 гривень з рук ОСОБА_9 , які ОСОБА_7 брав особисто, після чого ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_5 покинули місце вчинення кримінального правопорушення, розпорядившись вказаними грошовими коштами на власний розсуд, чим спричинили потерпілому ОСОБА_9 майнову шкоду на загальну суму 38 тисяч 424 гривень.

Таким чином, ОСОБА_5 підозрюється у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 189 КК України, за кваліфікуючими ознаками: вимога передачі чужого майна з погрозою насильства над потерпілим (вимагання), вчинена за попередньою змовою групою осіб, в умовах воєнного стану.

Крім того, відповідно до Указу Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 на території України із 05 години 30 хвилин 24.02.2022 введено воєнний стан строком на 30 діб, який цього ж дня затверджено Верховною Радою України. У подальшому, строк дії воєнного стану неодноразово продовжувався, останній раз продовжено на 90 діб Указом Президента України № 793/2025 від 20.10.2025, який 21.10.2025 затверджено Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» № 4643-IX, тобто з 05 години 30 хвилин 05 листопада 2025 року до 03 лютого 2026 року.

Так, в невстановлений час та місці, однак не пізніше липня 2025 року, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , переслідуючи корисливі мотиви, з метою незаконного збагачення, вступив у злочинну змову з ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та щодо вимагання грошових коштів з ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , під приводом вигаданого боргу у розмірі 5 000 доларів США.

Після цього, в період з 14.07.2025 по 20.08.2025 ОСОБА_7 неодноразово у телефонному режимі висував вимогу ОСОБА_12 у необхідності передачі грошових коштів у сумі 5 000 доларів США, погрожуючи фізичним насильством.

В подальшому, 20.08.2025 приблизно о 17 год. 17 хв. ОСОБА_5 , спільно з ОСОБА_7 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_8 та діючи умисно, повторно, за попередньою змовою групою осіб, перебуваючи біля місця проживання потерпілого, а саме ЖК «Прохоровський квартал», за адресою: вул. Прохоровська, буд. 40, м. Одеси, де ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_8 та ОСОБА_5 , реалізуючи свій спільний злочинний умисел, направлений на вимагання грошових коштів у потерпілого ОСОБА_12 , з корисливих мотивів, в умовах воєнного стану, з метою незаконного збагачення, усвідомлюючи суспільну небезпечність своїх дій та передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки у вигляді заподіяння матеріальної шкоди потерпілому і бажаючи їх настання, користуючись значною фізичною перевагою та кількістю над потерпілим, здійснюючи психологічний вплив, який виражався з боку ОСОБА_7 у погрозах застосування фізичного насильства до потерпілого, а ОСОБА_5 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та ОСОБА_8 обступивши останнього з різних боків, демонстрували свою мовчазну згоду на дії ОСОБА_7 , висунули вимогу про передачу їм грошових коштів у розмірі 5 000 доларів США, під приводом неіснуючого боргу.

Незважаючи на позицію ОСОБА_12 про відсутність боргів, ОСОБА_7 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_8 та ОСОБА_5 продовжили вимагати у потерпілого грошові кошти, при цьому, ОСОБА_7 дістав з сумки, яка знаходилась у нього на плечі предмет, ззовні схожий на пістолет чорного кольору, та направив його у бік ОСОБА_12 , та з погрозою застосування насильства, висунули останньому незаконну, безпідставну вимогу передачі їм грошових коштів у сумі 5 000 доларів США, під приводом вигаданого боргу, які потерпілий ОСОБА_12 сприйняв як реальну загрозу власному життю та здоров`ю.

Надалі, ОСОБА_12 , усвідомлюючи реальну перевагу вказаних осіб, приймаючи їх погрози за реальні, повідомив про наявність у нього коштів у сумі 3000 доларів США (що згідно офіційного курсу НБУ станом на 20.08.2025 становило 123 тисячі 955 гривень), на що ОСОБА_7 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_8 та ОСОБА_5 , на свою вимогу отримали імітаційні грошові кошти у сумі 3000 доларів США з рук ОСОБА_12 , які ОСОБА_7 брав особисто, після чого ОСОБА_7 , ОСОБА_10 , ОСОБА_13 , ОСОБА_8 та ОСОБА_5 покинули місце вчинення кримінального правопорушення, однак, під час спроби втечі, були затримані співробітниками правоохоронних органів.

Таким чином, ОСОБА_5 підозрюється у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 189 КК України, за кваліфікуючими ознаками: вимога передачі чужого майна з погрозою насильства над потерпілим (вимагання), вчинена повторно, за попередньою змовою групою осіб, в умовах воєнного стану.

20.08.2025 року ОСОБА_5 затримано в порядку ст. 208 КПК України.

21.08.2025 року ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 189 КК України.

Обґрунтованість підозри, повідомленої ОСОБА_5 , y вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 189 КК України, підтверджується зібраними в кримінальному провадженні доказами, а саме: протоколом допиту потерпілого ОСОБА_12 , протоколами пред`явлення осіб для впізнання за фотознімками за участю потерпілого ОСОБА_12 , протоколом додаткового допиту потерпілого ОСОБА_12 , протоколом допиту потерпілого ОСОБА_14 , протоколом додаткового допиту потерпілого ОСОБА_14 ,, протоколом огляду аудіо запису за участю потерпілого ОСОБА_14 , протоколом допиту потерпілого ОСОБА_15 , протоколом додаткового допиту потерпілого ОСОБА_15 , протоколом огляду аудіо запису за участю потерпілого ОСОБА_15 , протоколом допиту потерпілого ОСОБА_9 , протоколом додаткового допиту потерпілого ОСОБА_9 , протоколом огляду мобільного телефону за участю потерпілого ОСОБА_9 , протокол огляду потерпілого та вручення грошових коштів ОСОБА_12 , протоколом про результати проведення аудіо-відео контрою особи відносно ОСОБА_12 , протокол огляду потерпілого та вручення грошових коштів ОСОБА_9 , протоколом про результати проведення аудіо-відео контрою особи відносно ОСОБА_9 , протоколом про результати проведення візуального спостереження за особою відносно ОСОБА_9 , іншими матеріалами кримінального провадження.

22.08.2025 ухвалою слідчого судді Хаджибейського районного суду м. Одеси відносно підозрюваного ОСОБА_5 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою із визначенням розміру застави у розмірі 200 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає 605 600 гривень, з покладенням обов`язків відповідно до ч.5 ст.194 КПК України.

09.10.2025 Одеським апеляційним судом винесено ухвалу якою скасовано ухвалу суду Хаджибейського районного суду м. Одеси від 22.08.2025 та винесено нову ухвалу, якою до ОСОБА_5 було застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави.

Постановою керівника Хаджибейської окружної прокуратури міста Одеси від 14.10.2025 строк досудового розслідування у провадженні продовжено до трьох місяців, тобто до 21.11.2025.

Ухвалою Хаджибейського районного суду міста Одеси від 19.11.2025 строк досудового розслідування у провадженні продовжено до п`яти місяців, тобто до 21.01.2026.

Ухвалою Хаджибейського районного суду міста Одеси від 20.11.2025 строк тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_5 продовжено до 18.01.2026 без визначення розміру застави.

В подальшому, в зв`язку з закінченням строків досудового розслідування, 12.01.2026 року слідчим за погодженням з заступником керівника Одеської обласної прокуратури подано клопотання про продовження строку досудового розслідування до Хаджибейського районного суду м. Одеса до 6-ти місяців. Закінчити досудове розслідування, у передбачений п.4 ч.3 ст.219 КПК України строк, протягом 5 (п`яти) місяців з дня повідомлення ОСОБА_5 про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.89 КК України, неможливо у зв`язку з необхідністю проведення слідчих дій, які невиконанні у зв`язку із особливою складністю кримінального провадження.

Відомості, які будуть отримані в результаті перелічених у клопотанні слідчих (розшукових) та інших процесуальних дій, мають значення доказів у кримінальному провадженні, оскільки підтвердять причетність підозрюваного до вчинення кримінальних правопорушень, а також, можуть вплинути на кваліфікацію дій підозрюваного.

Слідчий у клопотанні зазначає, що існують ризики, передбачені ст.177 КПК України, що підозрюваний може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на свідків, вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється.

Крім того слідчий у клопотанні зазначає, що виходячи з характеру та обставин інкримінованого злочину, беручи до уваги особу підозрюваного, можна дійти висновку про те, що у разі застосування менш суворого запобіжного заходу буде неможливо запобігти вищевказаним ризикам та забезпечити виконання підозрюваним своїх обов`язків.

Таким чином, лише запобіжний захід у вигляді тримання під вартою зможе гарантувати належне виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків та перешкодити ризикам, передбаченим ст.177 КПК України.

Також слідчий у клопотанні відповідно до вимог п.1 ч.4 ст.183 КПК України просить не визначати розмір застави у кримінальному провадженні, щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування.

У зв`язку з вищевикладеним слідчий просить продовжити строк тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_5 без визначення розміру застави.

Прокурор та слідчий в судовому засіданні підтримали клопотання, наполягали на його задоволенні, оскільки обраний запобіжний захід у вигляді тримання підозрюваного під вартою спливає 18.01.2026 року. Розмір застави підозрюваному просили не обирати, оскільки підозрюється у вчиненні злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування. Проти клопотання сторони захисту про зміну запобіжного заходу на домашній арешт заперечували, оскільки підстави для обрання більш м`якого запобіжного заходу відсутні.

Захисник заперечував проти задоволення клопотання слідчого, оскільки наведені ризики є лише припущенням. Заявив клопотання про зміну запобіжного заходу відносно його підзахисного на домашній арешт, осікльки підозрюваний раніше не судимий, позитивно характеризується, раніше не судимий, має постійне місце проживання, проживає з батьками та дідом і бабою. У випадку продовження тримання під вартою підозрюваного просив визначитит розмір застави у розмірі 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, передбаченому п. 5 ст. 182 КПК України, для особливо тяжких злочинів.

Підозрюваний підтримав думку захисника.

Заслухавши думку прокурора та слідчого, захисника та підозрюваного, вивчивши клопотання та матеріали, які обґрунтовують доводи клопотання, слідчий суддя приходить до висновку, що клопотання слідчого підлягає задоволенню за наступних підстав.

Ухвалою слідчого судді Хаджибейського районного суду м.Одеси від 15.01.2026 року продовжено строк досудового розслідування до 6ти місяців до 22.02.2026 року.

Відповідно до п.5 ч.1 ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання ризикам передбаченим в частині 1 цієї статті, в тому числі: переховування від суду, та незаконного впливу на свідків, вчинення іншого кримінального правопорушення.

Згідно із ч.3 ст.197 КПК України строк тримання під вартою може бути продовжений слідчим суддею в межах строку досудового розслідування в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Відповідно до ч.1 ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Статтею 178 КПК України передбачено, що при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у ст.177 КПК України, слідчий суддя на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, в тому числі й вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання винуватим, вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого, міцність його соціальних зв`язків, наявність постійного місця роботи, навчання, його репутацію, майновий стан, наявність судимостей, дотримання раніше застосованих запобіжних заходів та інше.

Відповідно до ч.1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Підставою продовження запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_5 особливо тяжкого злочину, передбаченого ч.4 ст.189 КК України, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на свідків, вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється.

На стадії досудового розслідування слідчий суддя наділений лише повноваженнями на перевірку обґрунтованості підозри, яка за своїм змістом до процедури висунення обвинувачення в порядку, передбаченому КПК України, на стадії досудового розслідування є обґрунтованим припущенням про вчинення особою кримінального правопорушення, повідомлення про яке складається на певному етапі досудового розслідування, коли є підстави для формулювання підозри (ч.1 ст.276 КПК України). Повідомлення про підозру персоніфікує кримінальне провадження, є юридичним фактом, що породжує виникнення кримінальних процесуальних правовідносин, та етапом, з якого починає реалізовуватися кримінальна відповідальність.

Оцінці слідчим суддею також підлягають наявність та/або продовження існування ризиків, передбачених частиною 1 статті 177 КПК. Ризиком у контексті кримінального провадження є певний ступінь можливості, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству. При цьому КПК України не вимагає доказів того, що підозрюваний обов`язково (поза всяким сумнівом) буде здійснювати відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому.

Відтак, дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя враховує ту обставину, що ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину, вказані обставини перевірялись слідчим суддею під час застосування та продовження відносно підозрюваного ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, а також враховуючи, що ризики, передбачені ст. 177 КПК України на даний час не відпали, не зменшились, слідчий суддя також враховує тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_5 у разі визнання його винуватим, особу підозрюваного, який раніше не судимий, має місце проживання, тому приходить до висновку, що підозрюваний може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на свідків, вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється. Підстав для обрання більш м`яких запобіжних заходів у вигляді домашнього арешту, застави, особистої поруки слідчим суддею не встановлено.

Встановлені судом обставини свідчать про те, що підозрюваний ОСОБА_5 обвинувачується у вчинені особливо тяжкого злочину, за вчинення якого, передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від семи до дванадцяти років з конфіскацією майна.

Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років відповідно до вимог п.4 ч.2 ст.183 КПК України.

З огляду на зазначене, не вирішуючи питання про доведеність вини та правильність кваліфікації дій обвинуваченого, виходячи з наявних у суду матеріалів клопотання, суд приходить до висновку про наявність наведених вище ризиків, передбачених вимогами ст.177 КПК України, в тому числі і з урахуванням позиції ЄСПЛ у рішенні по справі «W проти Швейцарії» від 26.01.1993 року, в якій Суд зазначив, що врахування тяжкості злочину має свій раціональний зміст, оскільки вона свідчить про ступінь суспільної небезпечності цієї особи та дозволяє спрогнозувати з достатньо високим ступенем імовірності її поведінку, беручи до уваги, що майбутнє покарання за тяжкий злочин підвищує ризик того, що обвинувачений може ухилятись від слідства.

Також, ЄСПЛ у справі «Ілійков проти Болгарії» закріпив, що «суворість передбаченого покарання» є суттєвим елементом при оцінюванні «ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

За таких обставин суд вважає, що ризики, передбачені ст.177 КПК та які були враховані під час вирішення питання про тримання обвинуваченого під вартою, не можна визнавати недоведеними, серед яких ризики існують не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від свідків та дослідження їх судом.

При цьому, суд звертає увагу, що КПК не вимагає доказів того, що підозрюваний обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому, оскільки під поняттям «ризик» - слід розуміти обґрунтовану ймовірність протидії обвинуваченого кримінальному провадженню у формах, передбачених ч.1 ст.177 КПК.

Запобіжний захід застосовується з метою попередження ризиків здійснення такої поведінки підозрюваного та, як наслідок, унеможливлення здійснення негативного впливу на хід та результати кримінального провадження.

Тобто в даному випадку, суд має зробити висновки прогностичного характеру, коли доказування спрямоване не на подію, яка відбулася в минулому, а на встановлення фактичних даних, які дозволять стверджувати про подію, яка може статися з достатньою долею ймовірності у майбутньому.

Враховуючи викладене, оскільки об`єктивних даних, які свідчать про наявність таких обставин, які можуть істотно вплинути на можливість продовження тримання під вартою підозрюваного, а також стати підставою для зміни запобіжного заходу щодо нього на інший більш м`який, не надано та судом в ході розгляду клопотання не встановлено, тому суд не вбачає підстав для зміни запобіжного заходу щодо підозрюваного, а тому приходить до висновку, що клопотання захисника про заміну запобіжного заходу задоволенню не підлягає.

Відповідно до п.1 ч.4 ст.183 КПК України слідчий суддя, суд при постановлені ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо особливо тяжкого злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування.

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 09.10.2025 року відносно підозрюваного ОСОБА_5 було застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави. Ухвалою Хаджибейського районного суду міста Одеси від 20.11.2025 строк тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_5 продовжено до 18.01.2026 без визначення розміру застави.

Суд приходить до висновку, що ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, передбаченого ч.4 ст.189 КК України, враховуючи обставини справи, наведені вимоги законодавства слідчий суддя приходить до висновку про необхідність продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави.

Строк тримання під вартою підозрюваному слід визначити в межах строку досудового розслідування, який відповідно до ухвали слідчого судді Хаджибейського районного суду м.Одеси від 15.01.2026 року продовжено до 22.02.2026 року.

Керуючись ст. ст. 132, 176-178, 199, 290, 372 КПК України, слідчий суддя-

П О С Т А Н О В И В :

Клопотання слідчого - задовольнити.

Продовжити строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_5 строком на 39 (тридцять дев`ять) днів в межах строку досудового розслідування до 22.02.2026 року включно, без визначення розміру застави з утриманням його в Державній установі «Одеський слідчий ізолятор».

Строк дії ухвали суду становить до 22.02.2026 року включно.

У задоволенні клопотання захисника - адвоката ОСОБА_6 про зміну запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на запобіжний захід у вигляді домашнього арешту стосовно підозрюваного ОСОБА_5 - відмовити.

Ухвала суду про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Апеляційна скарга, на ухвалу суду може бути подана безпосередньо до суду апеляційної інстанції, протягом п`яти днів з дня її оголошення. Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.

Подання апеляційної скарги на ухвалу суду зупиняє набрання нею законної сили, але не зупиняє її виконання.

Слідчий суддя ОСОБА_1