СВЯТОШИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М. КИЄВА
пр. № 1-кс/759/7583/25
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 листопада 2025 року місто Київ

Слідчий суддя Святошинського районного суду міста Києва ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , підозрюваної ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Києві клопотання старшого слідчого Святошинського УП ГУНП у м. Києві ОСОБА_6 , погоджене прокурором у кримінальному провадженні ОСОБА_3 , подане у кримінальному провадженні за № 0001086 від 22.03.2025, про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту відносно підозрюваної ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Селидово Донецької обл., громадянки України, яка здобула вищу освіту, розлучена, має на утриманні малолітню дитину 2012 р.н., працює лікарем-анестезіологом дитячим в ТОВ "Європейська стоматологічна компанія», зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судима,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 140 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

До Святошинського районного суду м. Києва звернувся старший слідчий Святошинського УП ГУНП у м. Києві ОСОБА_6 із клопотанням, погодженим прокурором у кримінальному провадженні ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту відносно підозрюваної ОСОБА_4 .

Клопотання обґрунтовано тим, що СВ Святошинського УП ГУНП у м.Києві проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0001086 від 22.03.2025, за підозрою ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 140 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_4 відповідно до наказу Товариства з обмеженою відповідальністю «Європейська стоматологічна компанія» (далі ТОВ «ЄСК») № 12-к від 31.05.2024 року, прийнята на роботу з 03.06.2024 та призначена на посаду лікаря-анестезіолога дитячого в амбулаторно-хірургічне відділення за сумісництвом.

Так, ОСОБА_4 відповідно до диплому КВ № 36011842 від 25.06.2009 закінчила у 2009 році Національний медичний університет імені О.О. Богомольця і отримала повну вищу освіту за спеціальністю «Лікувальна справа» та здобула кваліфікацію лікаря; сертифікату спеціаліста № 27 - у 2012 році отримала звання лікаря-спеціаліста за спеціальністю «дитяча анестезіологія», тобто будучи медичним працівником, професійними обов`язками якого, у відповідності до Закону України «Основи законодавства України про охорону здоров`я» від 19.11.1992 № 2801-ХІІ є сприяння охороні та зміцненню здоров`я людей, запобігання і лікування захворювань, своєчасне надання кваліфікованої медичної, лікарської та реабілітаційної допомоги, у тому числі з використанням методів і засобів телемедицини, неналежно виконала свої професійні обов`язки, внаслідок недбалого до них ставлення, за наступних обставин.

Так, 19.03.2025 малолітній ОСОБА_7 у супроводі батька ОСОБА_8 звернувся за медичною допомогою до стоматологічної клініки «AstraDent» за адресою: м. Київ, вул. Святошинська, 3А, з приводу лікування зубів, де була заповнена анкета пацієнта із зазначенням про те, що ОСОБА_7 знаходиться під наглядом лікаря-невролога з приводу захворювання «дистрофія Дюшена». Останнім було запропоновано здійснити лікування під загальною анестезією, у зв`язку з великою кількістю зубів, які необхідно лікувати, на що ОСОБА_8 погодився.

Вдень 21.03.2025, ОСОБА_4 зателефонувала ОСОБА_8 , та в ході телефонної розмови, останній стало відомо про захворювання малолітнього ОСОБА_7 на «дистрофію Дюшена».

22.03.2025, прибувши до стоматологічної клініки «AstraDent» за адресою: м. Київ, вул. Святошинська, 3А, малолітній ОСОБА_7 , в супроводі свого батька ОСОБА_8 о 09 год 12 хв зайшов до кабінету седації, де лікар-анестезіолог ОСОБА_4 розпочала проведення інгаляції анастетиком «Севоран», о 09 год 20 хв було підключено венозний катетер, розпочато введення розчину глюкози. Після чого, ОСОБА_4 , яка будучи достеменно обізнаною із захворюванням малолітнього ОСОБА_7 на «м`язову дистрофію Дюшена», всупереч інструкції для медичного застосування лікарського засобу «Дитилін-Дарниця», внаслідок недбалого ставлення до своїх професійних обов`язків, о 09 год 25 хв здійснила введення лікарських засобів «Пропофол» та «Дитилін» в тіло малолітнього ОСОБА_7 .

В подальшому, о 09 год 30 хв було зафіксовано асистолію (зупинку серця) та розпочато серцево-легеневу реанімацію, проведену в повному обсязі, яка виявилась неефективною та 22.03.2025 о 11 год 30 хв було констатовано біологічну смерть малолітнього ОСОБА_7 .

Смерть малолітнього ОСОБА_8 настала від гострої серцевої недостатності внаслідок введенням міорелаксанту «Дитиліну» на тлі кардіоміопатії (зумовленої м`язовою дистрофією Дюшена), на що вказують: наявність діагностованої з 2019 року м`язової дистрофії Дюшена; введення дитиліну 2,0 мл під час загального знеболення 22.03.2025 о 09 год 25 хв з розвитком брадикардії та зупинки серця о 09 год 30 хв.

Таким чином, підсумовуючи вищевикладене, між наявним дефектом в наданні медичної допомоги малолітньому ОСОБА_7 лікарем-анестезіологом ОСОБА_4 в умовах приватної стоматологічної клініки «AstraDent», під час проведення загальної анестезії та настанням його смерті є прямий причинно-наслідковий зв`язок та відповідно до п. п. 1.3 та 2.1.3. о «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених Наказом МОЗ України № 6 від 17.01.1995, погоджених з Міністерством внутрішніх справ України, Генеральною прокуратурою України, Верховним судом України, Службою безпеки України», вказаний дефект має ознаки ТЯЖКОГО тілесного ушкодження (за критерієм небезпеки для життя).

25.11.2025 ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 140 КК України.

Наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_4 інкримінованого їй злочину, передбаченого ч. 2 ст. 140 КК України, повністю підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, а саме: протоколом огляду від 22.03.2025, протоколом огляду місця події (трупа) від 22.03.2025, протоколами допиту потерпілих ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , протоколами допиту свідків ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , висновком експерта № 012-46-1159-2025, висновком експерта № 031-93-2025, висновком експерта № СЕ-19/111-25/69987-ПЧ, іншими матеріалами кримінального провадження в їх сукупності.

Відповідно до вимог п. 4 ч. 1 ст. 184 КПК України під час досудового слідства на момент обрання запобіжного заходу встановлено наявність ризику, передбаченого п.п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме про те, що підозрювана ОСОБА_4 у випадку незастосування саме такого запобіжного заходу може вчинити спроби переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; незаконно впливати на свідків та потерпілих.

На підставі викладеного, з метою забезпечення виконання підозрюваною покладених на неї обов`язків, приймаючи до уваги що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим п. п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, беручи до уваги особу підозрюваної, слідчий звертається з клопотанням про застосування відносно підозрюваної запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту, в межах строку досудового розслідування, строком на два місяці.

Прокурор в судовому засіданні підтримала клопотання з підстав, викладених у ньому, та просила задовольнити.

Захисник, думку якої підтримала підозрювана, заперечувала проти задоволення клопотання прокурора, посилаючись на необґрунтованість ризиків. Зазначила, що подія відбулася ще 22.03.2025, а з рідкісним захворюванням, яке мав потерпілий, лікарі майже ніколи не стикались, будь-які медичні стандарти стосовно цієї хвороби для лікарів анестезіологів відсутні, проте підозрювана повністю визнає свою вину. Просила застосувати відносно підозрюваної запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання, так як остання влаштувалась на другу роботу, має на утриманні малолітню дітину, батька з інвалідністю, а у випадку застосування запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту не матиме коштів на забезпечення життя.

Слідчий суддя, заслухавши думку учасників кримінального провадження, вивчивши клопотання та додані до нього матеріали, дійшов наступного висновку.

У судовому засіданні встановлено, що СВ Святошинського УП ГУНП у м. Києві проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні №0001086 від 22.03.2025, за підозрою ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 140 КК України.

25.11.2025 ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 140 КК України.

Відповідно до ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Зважаючи на положення ч.1 ст. 178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі зазначені у цій статті.

З усталеної практики ЄСПЛ вбачається, що існування обґрунтованої підозри передбачає наявність фактів або інформації, які змогли б переконати об`єктивного спостерігача в тому, що відповідна особа могла вчинити злочин. При цьому, факти, які дають підставу для підозри, не мають бути такого ж рівня, як і ті, що обґрунтовують засудження особи, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення (рішення ЄСПЛ у справах «Фокс, Кемпбелл і Хартлі проти Сполученого Королівства», «Лабіта проти Італії», «Мюррей проти Сполученого Королівства», «Ільгар Маммадов проти Азейбарджану», «Нечипорук і Йонкало проти України»). Отже, обґрунтована підозра не передбачає наявності переконання «поза розумним сумнівом» щодо вчинення особою кримінального правопорушення. Однак, вона повинна ґрунтуватись на об`єктивних фактах, встановлених на підставі наданих стороною обвинувачення доказів.

Долучені до клопотання слідчого докази містять дані щодо обґрунтованості підозри у вчиненні ОСОБА_4 інкримінованого діяння та частково підтверджують ризики, при цьому, в своїй сукупності, це не може свідчити про наявність підстав для застосування відносно підозрюваної такого запобіжного заходу, як цілодобовий домашній арешт.

У відповідності до ч. 3 ст. 176 КПК України слідчий суддя, суд відмовляє у застосуванні запобіжного заходу, якщо слідчий, прокурор не доведе, що встановлені під час розгляду клопотання про застосування запобіжних заходів обставини, є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, передбачених частиною першою цієї статті, не може запобігти доведеним під час розгляду ризику або ризикам.

Частиною 4 статті 194 КПК України встановлено, що якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частинами п`ятою та шостою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

Слідчий суддя, відповідно до вимог ст.178 КПК України, приймає до уваги інші дані про особу підозрюваної, а саме її вік, стан здоров`я, та те, що ОСОБА_4 працює, має на утриманні малолітню дитину та батька з інвалідністю, постійне місце проживання, раніше не судима, підозрюється у вчиненні нетяжкого злочину.

Прокурором у судовому засіданні не доведено, що застосування більш м`якого запобіжного заходу буде недостатнім для запобігання встановленим ризикам та не зможе забезпечити належної процесуальної поведінки підозрюваної.

За таких обставин, слідчий суддя вважає, що на даний час відсутні підстави для застосування відносно підозрюваної такого запобіжного заходу як цілодобовий домашній арешт.

На підставі вищенаведеного, керуючись ст.ст. 176-179, 181, 193, 194, 196, 309, 369-372, 376, 395 КПК України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні клопотання старшого слідчого - відмовити.

Застосувати відносно підозрюваної ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання в межах строку досудового розслідування, тобто до 25 січня 2026 року включно.

Покласти на підозрювану ОСОБА_4 такі обов`язки: прибувати до слідчого, прокурора, суду за першою вимогою; повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або роботи; утримуватись від спілкування з потерпілим та свідками у цьому кримінальному провадженні; здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Роз`яснити підозрюваній ОСОБА_4 , що в разі невиконання покладених обов`язків до неї може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід і на неї може бути накладено грошове стягнення в розмірі від 0,25 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб до 2 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Ухвала слідчого судді діє до 25.01.2026 включно та підлягає негайному виконанню.

Контроль за виконанням ухвали покласти на слідчого в кримінальному провадженні.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Повний текст ухвали складений та оголошений 02.12.2025.

Слідчий суддя ОСОБА_1