Провадження № 1-кс/489/3738/25
Інгульський районний суд міста Миколаєва
Ухвала

25 грудня 2025 року місто Миколаїв

Слідчий суддя Інгульського районного суду міста Миколаєва ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні скаргу на бездіяльність слідчого, яка полягає у невнесенні відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань,

встановив:

22.12.2025 до слідчого судді надійшла скарга головного державного виконавця Центрального відділу державної виконавчої служби у місті Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) ОСОБА_3 на бездіяльність слідчого ТУ ДБР, розташованого у м. Миколаєві. Скаржник просить зобов`язати Територіальне управління Державного бюро розслідувань у м. Миколаєві внести до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомості зазначені в повідомленні головного державного виконавця Центрального відділу ДВС м. Миколаїв ПМУМЮ (м.Одеса) ОСОБА_3 від 04.12.2025 №185498 про вчинення посадовими особами ІНФОРМАЦІЯ_1 кримінального правопорушення, передбаченого ст. 382 Кримінального кодексу України, та розпочати розслідування; зобов`язати Територіальне управління Державного бюро розслідувань у м. Миколаєві надати до Центрального відділу державної виконавчої служби у м. Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Скаржник подав заяву про розгляд скарги за його відсутності.

Представник ТУ ДБР до суду не з`явився, про дату, час і місце розгляду скарги повідомлявся належним чином. Відсутність слідчого, відповідно до ч. 3 ст. 306 КПК України, не є перешкодою для розгляду скарги.

Керуючись ч. 6 ст. 9 КПК України щодо застосування загальних засад кримінального провадження та закріпленим у ст. 7 КПК України принципом диспозитивності, слідчий суддя дійшов висновку про можливість розгляду скарги без участі скаржника та слідчого.

Розгляд скарги проводиться без фіксування ходу засідання за допомогою технічних засобів відповідно до положень ч. 4 ст. 107 КПК України.

Ознайомившись зі скаргою та доданими до неї матеріалами, слідчий суддя дійшов таких висновків.

З матеріалів скарги вбачається, що 16.10.2025 Миколаївським окружним адміністративним судом видано виконавчий лист на виконання рішення від 28.04.2025 по справі №400/2523/23, яким зобов`язано ІНФОРМАЦІЯ_2 здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_4 грошового забезпечення (посадового окладу, окладу за військовим званням, щомісячних та одноразових додаткових видів грошового забезпечення) за період з 29.01.2020 по 19.05.2023, виходячи з розмірів посадового окладу, які повинні обчислюватись шляхом множення прожиткового мінімуму для працездатних осіб 2102 гривні, та розмірів окладу за військовим званням, які повинні обчислюватись шляхом множення прожиткового мінімуму для працездатних осіб 2102 гривні (за період з 29.01.2020 по 31.12.2020), 2270 гривень (за період з 01.01.2021 по 31.12.2021), 2481 гривень (за період з 01.01.2022 по 31.12.2022), 2684 гривень (за період з 01.01.2023 по 19.05.2023) гривень на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13, 14 до Постанови КМ України від 30.08.2017 № 704 "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб".

Постановою головного державного виконавця ОСОБА_3 від 30.10.2025 відкрито виконавче провадження №79472857 та зобов`язано боржника ІНФОРМАЦІЯ_2 виконати рішення суду протягом 10 робочих днів.

Листом від 07.11.2025 ІНФОРМАЦІЯ_2 повідомив відділу ДВС про часткове виконання рішення суду, зокрема, здійснено перерахунок грошового забезпечення стягувача. Разом з тим, об`єктивні обставини не дають змоги виконати рішення вчасно та в повному обсязі. Так, ВСП є розпорядником коштів ІІІ рівня та здійснює платежі тільки в межах бюджетних фінансувань, у зв`язку з чим боржником до фінансово-забезпечувального органу Департаменту соціального забезпечення Міністерства оборони України з метою виконання рішення суду подано заявку з розрахунком потреби в коштах на жовтень 2025 року. Департаментом не профінансовано заявку через дефіцит коштів Державного бюджету України на фінансування сектору оборони, що унеможливлює виконання рішення суду вчасно та в повному обсязі. Боржник гарантує забезпечення повного та невідкладного виконання судового рішення у справі №400/2523/25 за наявності бюджетного фінансування. До листа додано копію заявки-розрахунку на фінансування на жовтень 2025 року.

Проте, головним державним виконавцем 14.11.2025 та 02.12.2025 винесено постанови про накладення штрафу на боржника за невиконання рішення без поважних причин.

04.12.2025 головним державним виконавцем направлено до Територіального управління Державного бюро розслідувань у м. Миколаєві повідомлення №185498 про вчинення посадовими особами ІНФОРМАЦІЯ_1 кримінального правопорушення, передбаченого ст. 382 Кримінального кодексу України. Як свідчить трекінг Укрпошти, повідомлення отримане 05.12.2025.

Щодо дотримання строку оскарження бездіяльності слідчого, слідчий суддя виходить з того, що на підставі ч. 1 ст. 304 КПК України скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача чи прокурора, передбачені частиною першою статті 303 цього Кодексу, можуть бути подані особою протягом десяти днів з моменту прийняття рішення, вчинення дії або бездіяльності.

Слідчим суддею встановлено, що головний державний виконавець у десятиденний строк оскаржив бездіяльність до слідчого судді Центрального районного суду м. Миколаєва, який ухвалою від 16.12.2025 повернув скаргу у зв`язку з її непідсудністю цьому суду. 22.12.2025 скаргу було подано до Інгульського районного суду м. Миколаєва.

З врахуванням зазначеного, слідчий суддя вважає, що оскільки головний державний виконавець оскаржив бездіяльність слідчого у процесуальний строк, але не до того суду у зв`язку з незнанням про зміну адреси органу досудового розслідування, то строк на оскарження бездіяльності не пропущено.

Розглядаючи скаргу по суті, слідчий суддя виходить з того, що відповідно до ч. 1 ст. 214 КПК України слідчий, прокурор невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення або після самостійного виявлення ним з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, зобов`язаний внести відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань, розпочати розслідування та через 24 години з моменту внесення таких відомостей надати заявнику витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Внесення відомостей до ЄРДР врегульовано Положенням про Єдиний реєстр досудових розслідувань, порядок його формування та ведення (наказ Генерального прокурора № 298 від 30.06.2020), згідно з п.1 глави 2 розділу I якого, до реєстру вносяться відомості про короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, наведених потерпілим, заявником чи виявлених з іншого джерела; попередню правову кваліфікацію кримінального правопорушення із зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність, що узгоджується з вимогами п. 4, 5 ч. 5 ст. 214 КПК України.

Відповідно до п. 1 розділу ІІ Положення про порядок ведення ЄРДР, до Реєстру вносяться відомості зокрема про короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, наведених потерпілим, заявником чи виявлених з іншого джерела; попередню правову кваліфікацію кримінального правопорушення із зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність.

Системний аналіз вищезазначених положень закону дає підстави для висновку, що реєстрації в ЄРДР підлягають не будь-які заяви чи повідомлення, а лише ті, які містять достатні відомості про кримінальне правопорушення.

Відповідно до висновку, викладеного в постанові Великої Палати Верховного Суду від 30.01.2019 у справі №818/1526/18, у межах процедури оскарження бездіяльності слідчого щодо невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР після отримання заяви, слідчий суддя з`ясовує обставини та мотиви, з яких слідчий або прокурор дійшов висновку про відсутність підстав для внесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР, чим саме обґрунтоване невнесення відповідних відомостей до ЄРДР, та вирішує питання про наявність або відсутність правових підстав для зобов`язання слідчого або прокурора внести інформацію про кримінальне правопорушення до ЄРДР.

Виходячи з ч. 1 ст. 382 КК України, кримінально караним є умисне невиконання вироку, рішення, ухвали, постанови суду, що набрали законної сили, або перешкоджання їх виконанню.

Отже, обов`язковою ознакою зазначеного кримінального правопорушення є умисел.

Виходячи зі змісту ст. 214 КПК України, повноваженням щодо оцінки відомостей, наведених заявником, чи виявлених з іншого джерела, як таких, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, наділені слідчий, дізнавач, прокурор.

Підставами вважати заяву чи повідомлення саме про кримінальне правопорушення, є наявність в таких заявах або повідомленнях об`єктивних даних, які дійсно свідчать про ознаки конкретного кримінального правопорушення. Такими даними є фактичне існування доказів, що підтверджують реальність конкретної події кримінального правопорушення. Якщо у заявах чи повідомленнях таких даних немає, то вони не можуть вважатися такими, які мають бути обов`язково внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Слідчий суддя, дослідивши зміст повідомлення головного державного виконавця ОСОБА_3 від 04.12.2025 №185498 про вчинення кримінального правопорушення, дійшов висновку, що в повідомленні не викладено обставин, які б дійсно могли свідчити про вчинення кримінального правопорушення, на які вказує заявник. Так, з повідомлення та доданих до нього доказів вбачається відсутність умислу посадових осіб ІНФОРМАЦІЯ_1 в невиконанні рішення суду. Більше того, рішення частково виконане, оскільки проведено перерахунок грошового забезпечення стягувача, а невиплата суми перерахунку відбулася не з вини боржника. Боржником здійснено всі залежні від нього дії для отримання фінансування з Державного бюджету України на виконання рішення суду. Органу ДВС було направлено відповідні заявки до фінансово-забезпечувального органу.

Ініціювати процедуру кримінального переслідування та застосувати державний механізм для здійснення досудового розслідування доцільно лише у випадку, коли наявні підстави вважати, що було вчинено кримінальне правопорушення. Безпідставне відкриття кримінального провадження є недопустимим і може порушувати права конкретних осіб, відносно яких таке провадження ініційоване, та є неефективним з точки зору використання державних ресурсів.

Повідомлення головного державного виконавця містить лише його суб`єктивні міркування, не узгоджується з доданими до нього доказами та не містить відомостей, які б підлягали внесенню до ЄРДР.

Враховуючи, що підставою початку досудового розслідування є не будь-які прийняті та зареєстровані заяви, повідомлення, а лише ті з них, з яких вбачаються вагомі обставини, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, та враховуючи, що повідомлення головного державного виконавця ОСОБА_3 від 04.12.2025 №185498 не містить достатніх відомостей, про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст. 382 КК України, то у слідчого були відсутні підстави для внесення відомостей до ЄРДР. Викладені в повідомленні головного державного виконавця ОСОБА_3 від 04.12.2025 №185498 відомості не є достатніми для внесення їх до ЄРДР, не вказують на передбачені чинним кримінальним законодавством ознаки кримінального правопорушення та не підтверджені об`єктивними даними щодо цього.

Викладене є підставою для відмови в задоволенні скарги.

Керуючись ст. 214, 303-307 КПК України, слідчий суддя

постановив:

У задоволенні скарги головного державного виконавця Центрального відділу державної виконавчої служби у місті Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) ОСОБА_3 на бездіяльність слідчого ТУ ДБР, яка полягає у невнесенні відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань, відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Миколаївського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1