Провадження № 11-кп/824/5948/2025 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 грудня 2025 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого - судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7 (у режимі відеоконференції)

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу обвинуваченої на ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 22 жовтня 2025 року про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою,

В С Т А Н О В И Л А:

В провадженні Шевченківського районного суду м. Києва перебуває кримінальне провадження № 0000365 від 20.03.2025 за обвинуваченням ОСОБА_8 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 111, ч. 5 ст. 27, ч. 3 ст. 15, ч. 2 ст. 258, ч. 1 ст. 263 КК України.

Під час судового засідання прокурор заявив клопотання про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченої ОСОБА_8 , мотивуючи його тим, що судовий розгляд у даному кримінальному провадженні не завершено, а зміна обвинуваченій запобіжного заходу з тримання під вартою на більш м`який запобіжний захід, може перешкодити об`єктивному судовому розгляду кримінального провадження, окрім того, судовий розгляд у справі не розпочато, письмові докази не досліджено. Також зазначає, що ризики, які були враховані судом при застосуванні запобіжного заходу у виді тримання під вартою не зменшилися та продовжують існувати, оскільки ОСОБА_8 обвинувачується у вчиненні тяжких та особливо тяжкого злочину проти основ національної безпеки України, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк п`ятнадцяти років з конфіскацією майна, а тому може переховуватися від суду з метою уникнення кримінальної відповідальності, вину у вчиненні злочину визнає частково. У клопотання про продовження строку тримання під вартою прокурор також звертає увагу на такий ризик як можливість незаконно впливати на свідків, інших співучасників інкримінованого їй злочину, оскільки ОСОБА_8 матиме можливість обговорювати з іншими невстановленими особами обставини підготовки та вчинення кримінальних правопорушень та, усвідомлюючи невідворотність покарання, з великим ступенем ймовірності намагатиметься вплинути на інших учасників кримінального провадження, також обвинуваченій відомі персональні дані, засоби звязку та місце проживання свідків, ризик перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином наявний, оскільки на даний час не встановлені усі спільники ОСОБА_8 , яким остання може повідомити про факт виявлення їх злочинної діяльності та обставини, які стали відомі їй у ході проведення досудового розслідування, а також зберігається ризик вчинення іншого кримінального правопорушення.

Ухвалою суду клопотання прокурора про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченої ОСОБА_8 задоволено та продовжено строк тримання під вартою на 60 днів, до 20 грудня 2025 року включно.

Суд, обґрунтовуючи доцільність перебування обвинуваченої під вартою, визнав доведеним, що ризики, передбачені ч.1 ст.177 КПК України, продовжують існувати, а тому ОСОБА_8 , знаходячись на волі, з метою уникнення кримінальної відповідальності може переховуватися від суду, незаконно впливати на свідків у цьому кримінальному провадженні, знищити, сховати або спотворити речі і документи, що мають суттєве значення для встановлення важливих обставин у кримінальному провадженні, крім того вона офіційно не працевлаштована та не має міцних соціальних зв`язків, крім того суд врахував, що особи, які причетні до вчинення разом з ОСОБА_8 злочинів, знаходяться на волі та можуть завдати шкоду її життю та здоров`ю, а тому враховуючи тяжкість злочину та відомостей про особу обвинуваченої існує реальний ризик, що обвинувачена може переховуватися від суду, незаконно впливати на свідків, знищити сховати або спотворити речі і документи, що мають суттєве значення.

В апеляційній скарзі обвинувачена просить скасувати ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 22 жовтня 2025 року та постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання сторони обвинувачення про продовження строку тримання під вартою.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що ухвала Шевченківського районного суду м. Києва від 22 жовтня 2025 року є незаконною та необґрунтованою, оскільки у клопотанні прокурора викладена недостовірна інформація, яка спростовується матеріалами кримінального провадження, ризики зазначені прокурором нічим не підтверджуються та на даний час зменшились, а тексти раніше поданих клопотань прокурора про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою ідентичні та не змінні.

Також у своїй апеляційній скарзі ОСОБА_8 зазначає, що продовження строків тримання під вартою відбувається автоматично, оскільки обґрунтувань продовження строку тримання під вартою прокурором не наведено та не підтверджено, а зміст клопотання прокурора є нелогічним, незрозумілими та надуманим, судом також не перевірена підозра та наявність доказів вчинення нею вищезазначених кримінальних правопорушень.

Відповідно до вимог ч.4 ст.422-1 КПК України розгляд апеляційної скарги на ухвалу суду про продовження строку тримання під вартою, постановлену під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті, здійснюється без участі сторін кримінального провадження, крім випадків, якщо прокурор, обвинувачений, його захисник, законний представник заявив клопотання про розгляд апеляційної скарги за участю сторін.

У судовому засідання захисник підтримав апеляційну скаргу, а прокурор заперечував проти задоволення апеляційної скарги.

Про розгляд апеляційної скарги обвинувачена повідомлена, клопотань про розгляд апеляційної скарги за її участю до суду не надходило.

Перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вона не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

За змістом ч.3 ст.331 КПК України суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених ч. 5 ст. 176 цього Кодексу.

У відповідності до ст.199 КПК України, розглядаючи клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою, для прийняття законного і обґрунтованого рішення, суд повинен з`ясувати всі обставини, з якими пов`язана можливість застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та умови, за яких таке продовження можливе та виправдане.

Суд, розглядаючи питання доцільності перебування обвинуваченої ОСОБА_8 під вартою, фактично дійшов висновку про наявність підстав для продовження строку тримання її під вартою у зв`язку з продовженням існування ризиків, передбачених п.п. 1,3,5 ст.177 КПК України.

Колегія суддів погоджується з рішенням суду першої інстанції щодо необхідності продовження строку тримання під вартою ОСОБА_8 , оскільки продовжують існувати обставини, які виправдовують подальше обмеження права останньої перебувати на волі.

Доводи апеляційної скарги не спростовують правильність висновків суду про доцільність подальшого перебування під вартою ОСОБА_8 на час судового розгляду.

Як випливає із змісту судового рішення про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою суд врахував обставини, передбачені ст.178 КПК України.

Суд першої інстанції прийняв рішення на основі всебічно з`ясованих обставин, з якими закон пов`язує можливість продовження виключного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, при цьому дослідив належним чином матеріали провадження та навів в ухвалі мотиви, з яких прийняв відповідне рішення.

За таких обставин, колегія суддів, приймаючи до уваги також дані про особу обвинуваченої у сукупності з іншими наведеними вище даними, вважає, що суд першої інстанції обґрунтовано продовжив раніше обраний щодо ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, оскільки відсутні підстави вважати, що інші (менш суворі) запобіжні заходи, передбачені ст.176 КПК України, можуть на даному етапі розгляду кримінального провадження забезпечити виконання обвинуваченою процесуальних обов`язків, що випливають із ч.5 ст.194 КПК України.

Рішення суду першої інстанції не суперечить вимогам ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, оскільки в справі існують реальні ознаки справжнього суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи, а також цілком відповідають практиці Європейського Суду з прав людини, яка свідчить про те, що рішення суду повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Посилання обвинуваченої на недоведеність прокурором заявлених ризиків не знайшло свого підтвердження, оскільки клопотання прокурора містить відповідні відомості щодо існування заявлених ризиків з посиланням на відповідні аргументи, судом було перевірено наявність ризиків та доводам прокурора надано належну оцінку.

Даних про те, що обвинувачена ОСОБА_8 має такий стан здоров`я, який перешкоджає її перебувати під вартою в умовах СІЗО, провадження за апеляційною скаргою не містить.

Інших переконливих доводів, які б ставили під сумнів правильність висновків судді про доцільність подальшого перебування під вартою ОСОБА_8 , апеляційна скарга не містить.

Відтак, колегія суддів вважає правильним висновок суду першої інстанції про те, що лише запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, дію якого продовжено судом першої інстанції, має забезпечити виконання обвинуваченою ОСОБА_8 процесуальних обов`язків у даному кримінальному провадженні на даній стадії судового розгляду.

Порушень норм кримінального процесуального законодавства та міжнародного законодавства, які б могли слугувати безумовними підставами для скасування ухвали суду першої інстанції, колегією суддів не встановлено.

За таких обставин ухвала суду є законною.

Керуючись ст.ст.404,405,407,419, 422-1 КПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу обвинуваченої залишити без задоволення, а ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 22 жовтня 2025 року про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_8 - без зміни.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: Суддя: Суддя: