Справа № 191/4863/25
Провадження № 1-кс/191/712/25
У Х В А Л А

іменем України

22 вересня 2025 року м. Синельникове

Слідчий суддя Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

слідчого ОСОБА_4

захисника ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Синельникове клопотання старшого слідчого СВ Синельниківського РУП ГУНП в Дніпропетровській області капітана поліції ОСОБА_4 у кримінального провадженні за № 0001069 від 19.09.2025 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.115 КК України, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до підозрюваного:

ОСОБА_6 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Червоний Яр Солонянського району Дніпропетровської області, громадянина України, маючого середньо-спеціальну освіту, пенсіонера, розлученого, зареєстрованого за адресою : АДРЕСА_1 , та проживаючого за адресою : АДРЕСА_2 , раніше не судимого, -

В С Т А Н О В И В :

Ст.слідчий СВ Синельниківського РУП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_7 звернулася до слідчого судді із вказаним з клопотанням, яке обґрунтовує тим, що досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на грунті ревнощів, маючи злочинний умисел, направлений на умисне вбивство ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , (у невстановлений в ході досудового розслідування дату та час, у невстановлених осіб) придбав предмет, схожий на автомат АКС-74 та зберігав за місцем свого мешкання, за адресою: АДРЕСА_2 .

Так, 18.09.2025 приблизно о 08 годині 50 хвилин, ОСОБА_6 , перебував на території свого домоволодіння, розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , де побачив за двором ОСОБА_8 , який проходив повз його двір. Далі, ОСОБА_6 , з метою реалізації свого раніше виниклого злочинного умислу, направленого на умисне вбивство ОСОБА_8 , під вигаданим приводом допомогти по господарству, запросив його до свого двору.

Після того, як ОСОБА_8 , зайшов на територію домоволодіння, розташовану за адресою: АДРЕСА_2 , то ОСОБА_6 , реалізуючи свій прямий злочинний умисел, направлений на умисне вбивство, тобто умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині потерпілого ОСОБА_8 , усвідомлюючи протиправність своїх дій, бажаючи настання смерті потерпілого ОСОБА_8 , взяв раніше приготований предмет, схожий на автомат АКС-74 та здійснив два постріли в ділянку грудної клітки, від отриманих тілесних ушкоджень потерпілий ОСОБА_8 помер на місці - 18.09.2025.

Таким чином ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 115 КК України, а саме умисне протиправне заподіянні смерті іншій людині (умисне вбивство).

Провина ОСОБА_6 у вчиненні даного кримінального правопорушення підтверджується зібраними матеріалами досудового розслідування : протоколом обшуку; протоколом огляду місця події; свідченнями свідка ОСОБА_9 ; свідченнями свідка ОСОБА_10 ; свідченнями свідка ОСОБА_11 ; іншими зібраними матеріалами кримінального провадження.

20.09.2025 року ОСОБА_6 о 03 годині 40 хвилин затримано в порядку ст. 208 КПК України.

20.09.2025 ОСОБА_6 повідомлено про підозру, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 115 КК України.

Сторона обвинувачення враховує тяжкість злочину, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_6 , який згідно вимог ст. 12 КК України, віднесений до особливо тяжких злочинів, за які передбачено покарання у виді позбавлення волі на значний термін; стадію досудового розслідування, тому сторона обвинувачення приходить до обґрунтованого висновку про неможливість застосування іншого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, оскільки існує ймовірність настання ризиків у вигляді переховування підозрюваного від органу досудового розслідування та/або суду, незаконно впливати на потерпілого, свідків чи вчинити інше кримінальне правопорушення.

Щодо ризику передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України можливість переховуватися від органу досудового розслідування та/або суду.

В підтвердження вказаного ризику по-перше слід враховувати - суворість покарання. Однією з обставин, яка має враховуватись судом при оцінці ризику переховування, є суворість покарання, яке загрожує особі у випадку визнання її винною. Як вже зазначено в клопотанні наразі ОСОБА_6 підозрюється у вчинення злочину, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на значний термін. Вважаю, що ця обставина повинна враховуватися при вирішенні питання про можливість обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.. По-друге, про обґрунтованість ризику передбаченого п. 1 ч. 2 ст. 177 КПК України слід враховувати особистість, як один із більш вагомих факторів при оцінці ризику переховування, адже саме при сукупному аналізі можна скласти уявлення про те, наскільки вагомою є вірогідність недобросовісної поведінки особи. Так, як ОСОБА_6 з метою приховання вчиненого ним діяння та уникнення в подальшому кримінальної відповідальності одразу сховав труп ОСОБА_8 .. Як додаткову обставину в підтвердження ризику переховування, сторона обвинувачення враховує введення в Україні воєнного стану через агресію російської федерації проти України, яка суттєво погіршує криміногенну обстановку, зокрема ускладнює належний виклик таких осіб, а також контроль за виконанням більш м`яких запобіжних заходів, ніж тримання під вартою. Щодо ризику передбаченого п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України можливість незаконно впливати на потерпілого, свідка, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні. При встановленні наявності ризику впливу на свідків у кримінальному провадженні слід враховувати встановлену Кримінальним процесуальним кодексом України процедуру отримання показань у кримінальному провадженні, а саме спочатку на стадії досудового розслідування показання отримуються шляхом допиту слідчим чи прокурором, а після направлення обвинувального акту до суду на стадії судового розгляду усно шляхом допиту особи в судовому засіданні (частини 1, 2 статті 23, стаття 224 КПК України).

Суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 КПК України, тобто допитаних на стадії досудового розслідування слідчим суддею. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них (частина 4 статті 95 КПК України).

За таких обставин ризик впливу на свідків існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й продовжує існувати на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від таких осіб та дослідження їх судом.

Також, ризик незаконного впливу на свідків та потерпілих у даному кримінальному провадженні підтверджується ще й тим, що ОСОБА_6 мешкає у тому ж населеному пункті, що і потерпілі та свідки, тому він може незаконно впливати на потерпілих та свідків у кримінальному провадженні, шляхом вмовляння, залякування або іншим чином, для того, щоб останні змінили свої свідчення на його користь, тож, вважаємо, що наявний ризик, передбачений п. 3 ч.1 ст. 177 КПК України.

Щодо ризику передбаченого п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України можливість вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому обвинувачується.

При обґрунтуванні вказаного ризику слід враховувати обставину про те, що ОСОБА_6 може продовжити кримінальне правопорушення, у якому обвинувачується, чи вчинити інше кримінальне правопорушення, вказує той факт, що останній з метою ухилення від покарання у разі визнання його винним або від кримінального переслідування може вчинити інше кримінальне правопорушення.

Обговорюючи питання про можливість усунення вказаних ризиків у менш обтяжливий спосіб, ніж тримання ОСОБА_6 під вартою, сторона обвинувачення вважає, що встановлені щодо цього підозрюваного ризики з числа передбачених ст.177 КПК України, є виключно вагомими та попередження їх можливе лише за умови обрання відносно ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Таким чином, наявність зазначених вище ризиків у їх сукупності, виправдовують подальше перебування підозрюваного ОСОБА_6 під вартою, що відповідає, і є співрозмірним тяжкості і характеру діянь, які інкримінуються останньому, та більш м`які запобіжні заходи, не забезпечать належної його процесуальної поведінки, а тому обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою є найбільш прийнятним за наявних умов. В даному випадку запобіжний захід у вигляді тримання під вартою відповідає суспільному інтересу.

У зв`язку з цим, просить застосувати до ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів.

Слідчий та прокурор в судовому засіданні клопотання підтримали та просили його задовольнити.

Підозрюваний в судовому засіданні заперечував проти задоволення клопотання слідчого та пояснив, що не має анміру вплдивати на свідків. Він має доньку, у якої має можливіцсть проживати, тому просив суд обрати йому цілодобовий домашній арешт.

Захисник в судовому засіданні пояснила, що підозрюваний є пенсіонером, зареєстрований як ФОП, має доньку, яка проживає в м. Дніпро. Також він раніше не судимий, позитивно характеризується за місцем проживання, не має наміру переховуватися від слідства. Оскільки підозрюваний є особою похилого віку, то є можливість його проживання у доньки в м. Дніпро. У зв`язку з цим просила застосувати до ОСОБА_6 більш м`який запобіжний захід.

Слідчий суддя, заслухавши думку слідчого, прокурора, пояснення підозрюваного та захиснкиа, дослідивши матеріали клопотання та оцінивши їх у сукупності, дійшов наступного висновку.

В судовому засіданні було встановлено, що органом досудового розслідування Синельниківським РУП ГУНП в Дніпропетровській області 19.09.2025 року були внесені відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001069 від 19.09.2025 року фактом вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.115 КК України.

Згідно копії протоколу затримання від 20.09.2025 року ОСОБА_6 20.09.2025 року о 03.40 год. було затримано за фактом вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.115 КК України та 20.09.2025 року останньому було повідомлено про підозру за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.115 КК України.

З копії протоколу обшуку від 19.09.2025 року, обшук був проведений 19.09.2025 року за участю ОСОБА_6 за адресою : АДРЕСА_2 . Проведеним обшуком було розкопано земельну ділянку на подвір`ї та було виявлено труп чоловіка на ім`я ОСОБА_8 ( зі слів ОСОБА_6 )..

Згідно ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам : переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ст.178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі : вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; репутацію підозрюваного, обвинуваченого; майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини; ризик продовження чи повторення протиправної поведінки, зокрема ризик летальності, що його створює підозрюваний, обвинувачений, у тому числі у зв`язку з його доступом до зброї.

Відповідно до п.5 ч.2 ст.183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки.

Згідно вимог ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про : наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Вирішуючи клопотання прокурора, суд враховує вимоги ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини, згідно із якими обмеження права на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. Рішення ЄСПЛ «Харченко проти України» визначає, що таке, що продовжується, тримання під вартою може бути виправданим у тій чи іншій справі лише за наявності специфічних ознак того, що цього вимагають істинні вимоги публічного інтересу, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважують правило поваги до особистої свободи.

Згідно з рішенням ЄСПЛ від 30.08.1990 року у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити кримінальні правопорушення. Крім того, згідно рішення ЄСПЛ «Клоот проти Бельгії» ризик вчинення нових правопорушень має місце, коли попередня поведінка дає підстави для очікувань, що він не має наміру зупинятись у своїх злочинних діях; коли небезпека має бути явною, а запобіжний захід - необхідним в світлі обставин справи і, зокрема, біографії та характеристики особи. У рішенні ЄСПЛ від 10 лютого 2011 року у справі "Харченко проти України" зазначено, що на етапі розгляду питання щодо взяття заявника під варту аргументами на користь такого рішення стали серйозність звинувачень, пред`явлених заявникові, та ризик його втечі.

Вирішуючи питання про застосування підозрюваному запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя виходить з того, що судове рішення повинно забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці цінностей суспільства.

При вирішенні заявленого клопотання, слідчий суддя враховує, що докази про підозру ОСОБА_6 у вчиненні вищезазначеного кримінального правопорушення є вагомими та приймає до уваги такі обставини, що останній обґрунтовано підозрюється у вчиненні злочину, який відповідно до ст.12 КК України відноситься до особливо тяжкого злочину та передбачає покарання у вигляді позбавленням волі на строк від семи до п`ятнадцяти років, що може спонукати останнього до спроби уникнути покарання шляхом переховування від органів слідства та суду.

В контексті практики ЄСПЛ ризик втечі має оцінюватись у контексті чинників, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейним зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідування («Бекчиєв проти Молдови» §58). Серйозність покарання є ревалентною обставиною в оцінці ризику того, що обвинувачений може втекти («Ідалов проти Росії», «Гарицьки проти Польщі», «Храїді проти Німеччини», «Ілійков проти Болгарії»). При цьому, зазначений ризик об`єктивно збільшується з урахуванням ведення в Україні військового стану через агресію російської федерації проти України, яка суттєво обмежує можливості виконання органами влади своїх повноважень на певних територіях та якісно погіршує криміногенну обстановку, зокрема ускладнює належний виклик таких осіб, а також контроль за виконанням запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту.

Крім того, з матеріалів клопотання вбачається, що підозрюваний за місцем проживання характеризується позитивно, є пенсіонером, зареєстрований як фізична особа-підприємець, не перебуває в реєстрі наркологічних та психічних хворих КНП «Синельниківська ЦМЛ», однак з метою приховання вчиненого ним діяння та уникнення в подальшому кримінальної відповідальності одразу сховав труп ОСОБА_8 , що в своїй сукупності є достатніми вважати про існування з боку підозрюваного ОСОБА_6 спроб вчинити дії, передбачені пп.1,3,5 ч.1, п.1 ч.2 ст.177 КПК України, а саме : переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, незаконно впливати на потерпілого, свідка, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні, а також вчинити інше кримінальне правопорушення або продовжити кримінальне правопорушення, у якому обвинувачується.

З огляду на викладене, слідчий суддя вважає за необхідне застосувати до підозрюваного запобіжний захід у вигляді тримання під вартою. Застосування у даному випадку більш м`якого запобіжного заходу не зможе запобігти вказаним ризикам, визначеним ст. 177 КПК України, враховуючи обставини та характер кримінального правопорушення, у якому підозрюється ОСОБА_6 , а також інші обставини, що характеризують особу підозрюваного.

Відповідно до ч.1,2 ст.197 КПК України строк дії ухвали слідчого судді, суду про тримання під вартою або продовження строку тримання під вартою не може перевищувати шістдесяти днів. Строк тримання під вартою обчислюється з моменту взяття під варту, а якщо взяттю під варту передувало затримання підозрюваного, обвинуваченого, - з моменту затримання.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.176-178, 193, 194, 196-198 КПК України, слідчий суддя,-

П О С Т А Н О В И В :

Клопотання старшого слідчого СВ Синельниківського РУП ГУНП в Дніпропетровській області капітана поліції ОСОБА_4 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до підозрюваного ОСОБА_6 задовольнити.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, а саме до 18 листопада 2025 року.

На ухвалу може бути подана апеляція протягом п`яти днів з дня її оголошення до Дніпровського апеляційного суду.

Повний текст ухвали виготовлений 26.09.2025 року.

Слідчий суддя ОСОБА_1