Провадження № 1-в/204/1369/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 жовтня 2025 року Чечелівський районний суд міста Дніпра в складі:

головуючого судді: ОСОБА_1 ,

при секретарі судового засідання: ОСОБА_2 ,

за участю

прокурора ОСОБА_3 ,

представника установи ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

особи, щодо якої розглядається заява ОСОБА_6 ,

розглянувши у закритому судовому засіданні в приміщенні залу судових засідань Чечелівського районного суду міста Дніпра заяву представника Дніпровської філії «Спеціальний заклад з надання психіатричної допомоги» Державної установи «Інститут судової психіатрії Міністерства охорони здоров`я України» про продовження застосування примусових заходів медичного характеру щодо ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , -

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 11 березня 2025 року, щодо ОСОБА_6 який вчинив суспільно небезпечне діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого Особливою частиною Кримінального кодексу України, а саме ч.1 ст.121 КК України, застосовано примусові заходи медичного характеру у вигляді госпіталізації до психіатричного закладу із суворим наглядом.

В заяві представника Дніпровської філії «Спеціальний заклад з надання психіатричної допомоги» ДУ «Інститут судової психіатрії МОЗ України», до якої додано висновок комісії лікарів-психіатрів № 771 від 07 липня 2025 року, ставиться питання про те, що ОСОБА_6 за своїм психічним станом потребує продовження застосування примусових заходів медичного характеру в умовах закладу з надання психіатричної допомоги із суворим наглядом.

В судовому засіданні представник закладу підтримав вказану заяву, просив задовольнити.

В судовому засіданні прокурор підтримав заяву.

Пацієнт ОСОБА_6 в судовому засіданні зазначив, що почуває себе добре, у лікарні перебуває безпідставно, не погоджується з висновком комісії лікарів-психіатрів. Заперечив наявність психічного захворювання. На лікуванні був лише у 2006, 2008, 2010 роках через отруєння хімікатами, суспільно небезпечне діяння не вчиняв, були лише сварки з сусідами. Вказав, що перебуває у лікарні близько семи місяців, режим не порушує, алкоголь та наркотичні речовини ніколи не вживав, від отримання пенсії відмовився, тому що не вважає себе хворим, заперечував проти задоволення заяви.

Захисник ОСОБА_5 в судовому засіданні заперечував проти задоволення заяви, посилаючись на позицію ОСОБА_6 , який заперечує вчинення суспільно небезпечного діяння, та вважає його перебування у лікарні незаконним. Крім того, захисник просив врахувати погіршення стану здоров`я особи, та пом`якшити призначене лікування.

Заслухавши думку учасників процесу, обговоривши подану заяву, дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку.

Згідно ч. 5 ст. 94 КК України, госпіталізація до психіатричного закладу із суворим наглядом може бути застосована судом до психічно хворого, який вчинив суспільно-небезпечне діяння, пов`язане з посяганням на життя інших осіб, а також щодо психічно хворого, який за своїм психічним станом і характером вчиненого суспільно-небезпечного діяння становить особливу небезпеку для суспільства і потребує тримання у психіатричному закладі та лікування в умовах суворого нагляду.

Положеннями ч. 1 ст. 95 КК України передбачено, що продовження, зміна або припинення застосування примусових заходів медичного характеру здійснюється судом за заявою представника закладу з надання психіатричної допомоги (лікаря-психіатра), який надає особі психіатричну допомогу. До заяви додається висновок комісії лікарів-психіатрів, що обґрунтовує необхідність продовження, зміни або припинення застосування таких примусових заходів.

Так, відповідно до висновку комісії лікарів-психіатрів № 771 від 07.07.2025 вбачається, що психічний стан ОСОБА_6 характеризується маячними ідеями стосунку на адресу сусідів, порушеннями мислення у вигляді паралогічності, непослідовності, зісковзування, деталізації, емоційно-вольовими розладами у вигляді дратівливості, нестійкості. Усвідомлення власного психічного стану, тяжкості і протиправності скоєного відсутнє. До лікування відноситься негативно, так як не вважає, що в нього є психічне захворювання. Відповідно до шкали HCR-20v3: ризик насильства у майбутньому високий. Викладене свідчить про збереження особливої небезпеки для оточуючих. Таким чином, ОСОБА_6 за своїм психічним станом потребує продовження застосування примусових заходів медичного характеру в умовах закладу з надання психіатричної допомоги із суворим наглядом.

Підстав не довіряти висновку комісії лікарів-психіатрів у суду немає. Крім того, суд звертає увагу на пояснення, які були надані ОСОБА_6 в судовому засіданні, свідчать про відсутність розуміння протиправності та тяжкості скоєного суспільно-небезпечного діяння, нерозуміння свого психічного стану та необхідності подальшого лікування, що повністю узгоджується з наданим висновком комісії лікарів-психіатрів.

З огляду на те, що ОСОБА_6 страждає на хронічне психічне захворювання і становить небезпеку для оточуючих, суд вважає, що заява про продовження застосування щодо нього примусових заходів медичного характеру в умовах психіатричного закладу з надання психіатричної допомоги із суворим наглядом, підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст.94, 95 КК України, ст. 514 КПК України, ст.ст.19, 22 Закону України «Про психіатричну допомогу», суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Продовжити застосування примусових заходів медичного характеру, призначених ухвалою Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 11 березня 2025 року, щодо ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в умовах закладу з надання психіатричної допомоги із суворим наглядом.

Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду через Чечелівський районний суд міста Дніпра протягом семи днів з дня її оголошення.

Суддя ОСОБА_1