УХВАЛА

Іменем України

17.11.2025 Справа №607/23904/25 Провадження №1-кс/607/6817/2025

м. Тернопіль

Слідча суддя Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області клопотання начальника відділу Тернопільської обласної прокуратури ОСОБА_3 про арешт майна під час досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000062 від 13.10.2024 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 114-1 КК України,

УСТАНОВИЛА:

17.11.2025 засобами поштового зв`язку на розгляд слідчої судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області надійшло клопотання начальника відділу Тернопільської обласної прокуратури ОСОБА_3 про арешт майна під час досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000062 від 13.10.2024 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 114-1 КК України.

Клопотання мотивоване тим, що СВ УСБУ в Тернопільській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000062 від 13.10.2024, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 114-1 КК України.

Під час проведення досудового розслідування встановлено, що ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є активним учасником та дописувачем інформаційного каналу в месенджері «Viber» з назвою « ІНФОРМАЦІЯ_2 » за мережевою адресою:

ІНФОРМАЦІЯ_3 , у якій розміщується інформація про місця дислокації військовослужбовців ЗСУ, які здійснюють мобілізаційні заходи в межах гарнізону у складі територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки.

Так, 14.11.2025 у даному кримінальному провадженні на підставі ухвали слідчої судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 30.10.2025 у справі № 607/22693/25 проведений обшук за місцем проживання ОСОБА_4 за адресою: АДРЕСА_1 . Під час обшуку вилучений добровільно виданий ОСОБА_4 мобільний телефон марки «Redmi Note 13», серійний номер: НОМЕР_1 , IMEI 1: НОМЕР_2 , з сім-карткою НОМЕР_3 , на якому знаходяться докази вчинення розслідуваного кримінального правопорушення.

14.11.2025 постановою слідчого указаний вище мобільний телефон із сім-карткою визнаний речовим доказом у даному кримінальному провадженні.

За таких підстав, вважаючи вказане майно таким, що відповідає критеріям, визначеним ст. 98 КПК України, з метою збереження речових доказів прокурор просить накласти арешт на вказане майно.

У судове засідання прокурор ОСОБА_3 не з`явився. Попередньо подав заяву про здійснення судового розгляду у його відсутність, клопотання підтримав та просив клопотання задовольнити.

У зв`язку із скороченими строками розгляду клопотань даної категорії та враховуючи, що під час здійснення телефонного виклику на абонентський номер засобу мобільного зв`язку власника майна ОСОБА_4 абонент перебував поза зоною досяжності, повідомити останню про дату, час та місце цього судового засідання не виявилось можливим.

З урахуванням викладеного та з метою дотримання розумних строків, об`єктивно необхідних для виконання вимог ч. 1 ст. 172 КПК України, слідча суддя вважала за можливе здійснити судовий розгляд клопотання за відсутності власника майна.

Указане згідно з ч. 1 ст. 172 КПК України не перешкоджає розгляду клопотання, а відповідно до ч. 4 ст. 107 КПК України фіксування судового засідання за допомогою технічних засобів не здійснювалось.

Дослідивши зміст клопотання та додані до нього матеріали, слідча суддя дійшла висновку, що клопотання підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно зі ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.

Згідно з ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Стаття 98 КПК України визначає, що речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно до ч. 2 ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Як вбачається з витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань, СВ УСБУ в Тернопільській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000062 від 13.10.2024 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 114-1 КК України.

Під час досудового розслідування у даному кримінальному провадженні 14.11.2025 на підставі ухвали слідчої судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 30.10.2025 проведений обшук житлового будинку, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , під час якого вилучений добровільно виданий ОСОБА_4 мобільний телефон марки «Redmi Note 13», серійний номер: НОМЕР_1 , IMEI 1: НОМЕР_2 , з сім-карткою НОМЕР_3 .

Відповідно до постанови старшого слідчого-криміналіста СВ УСБУ в Тернопільської області ОСОБА_5 від 14.11.2025 указане вище майно визнанеречовими доказами у кримінальному провадженні № 0000062 від 13.10.2024 та його вирішено зберігати разом із матеріалами кримінального провадження в індивідуальному сейфі (металевій шафі) слідчого № 149, що розташований у кабінеті № 313 СВ УСБУ в Тернопільській області.

Доданими до клопотання документами прокурор довів, що вказане майно зберегло на собі сліди кримінального правопорушення та може бути використане як доказ обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, тобто відповідає критеріям, визначеним ст. 98 КПК України, та у випадку ненакладення арешту на вказане майно, це може призвести до подальшого його приховування, знищення, відчуження або до інших наслідків, які можуть перешкоджати досудовому розслідуванню.

За викладених обставин, враховуючи правове обґрунтування клопотання, яке відповідає положенням ст. 170-173 КПК України, слідча суддя доходить висновку, що з метою збереження речових доказів, для забезпечення дієвості та об`єктивності розслідування у вказаному кримінальному провадженні клопотання прокурора про арешт майна підлягає задоволенню, так як незастосування арешту може призвести до відчуження такого майна або знищення слідів кримінального правопорушення.

Також згідно з п. 5 ч. 2, ч. 4 ст. 173 ЦПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження. У разі задоволення клопотання слідчий суддя, суд застосовує найменш обтяжливий спосіб арешту майна.

Ураховуючи, що для встановлення обставин, що мають значення у даному кримінальному провадження, необхідним є проведення в подальшому ряду слідчих дій, кількість та види яких на даній стадії досудового розслідування визначити неможливо, слідча суддя доходить висновку про необхідність накладення арешту з позбавленням права на відчуження, розпорядження та користування даним майном.

Доходячи такого висновку, слідча суддя враховує й те, що у даному випадку обмеження права власності є розумним і співрозмірним завданням кримінального провадження, а обставини кримінального провадження станом на час прийняття процесуального рішення вимагають вжиття такого методу державного регулювання як накладення арешту. При цьому доказів негативних наслідків від застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження слідчою суддею не встановлено та такі докази учасниками кримінального провадження не надавались.

Також слідча суддя зауважує, що у разі, якщо в подальшому у застосуванні арешту відпаде потреба, власник чи законний володілець майна, на яке було накладене арешт, має право звернутись із клопотанням про скасування такого арешту.

Керуючись ст. 98, 170-173, 309, 369-372, 532 КПК України, слідча суддя

ПОСТАНОВИЛА:

Клопотання начальника відділу Тернопільської обласної прокуратури ОСОБА_3 про арешт майна під час досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000062 від 13.10.2024 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 114-1 КК України, задовольнити повністю.

Накласти арешт на мобільний телефон марки «Redmi Note 13», серійний номер: НОМЕР_1 , IMEI 1: НОМЕР_2 , з сім-карткою НОМЕР_3 , власницею якого є ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителька АДРЕСА_1 , шляхом позбавлення права на відчуження, розпорядження та користування даним майном.

Копію ухвали не пізніше наступного робочого дня після її постановлення направити прокурору, ОСОБА_4 .

Ухвала про арешт майна підлягає негайному виконанню слідчим, прокурором у цьому кримінальному провадженні.

Ухвала слідчого судді набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на ухвалу слідчого судді може бути подана безпосередньо до Тернопільського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення. Якщо ухвалу слідчого судді постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Слідча суддя ОСОБА_1