Справа № 461/4265/20 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/811/726/25 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 лютого 2026 року м. Львів

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах Львівського апеляційного суду в складі:

Головуючого - судді ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі судового засідання - ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові кримінальне провадження № 0000730 за апеляційною скаргою прокурора Львівської обласної прокуратури ОСОБА_6 на вирок Галицького районного суду м. Львова від 30.06.2025 року стосовно ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Борислава Львівської області, українця, громадянина України, з вищою освітою, одруженого, утриманців не маючого, не військовозобов`язаного, пенсіонера, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України,

за участю:

прокурора - ОСОБА_8 ,

захисника - адвоката ОСОБА_9 ,

обвинуваченого - ОСОБА_7 ,

встановила:

Прокурор подав апеляційну скаргу на вирок Галицького районного суду м. Львова від 30.06.2025, яким ОСОБА_7 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 369-2 КК України, та призначено йому покарання у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 гривень 00 копійок.

На підставі вимог п.3 ч.1 ст.49 КК України звільнено обвинуваченого ОСОБА_7 від призначеного судом покарання, в зв`язку з закінченням строків давності.

Після вступу вироку в законну силу та припинення дії запобіжного заходу у виді застави, визначеної ухвалою слідчого судді Галицького районного суду м.Львова від 25.01.2020 р., таку необхідно повернути заставодавцю ОСОБА_10 у розмірі 168 160 грн., внесену нею за ОСОБА_7 на депозитний рахунок ТУ ДСА України у Львівській області

Стягнуто з ОСОБА_7 , на користь держави 4903,20 грн. витрат за проведення криміналістичної експертизи речовин хімічних виробництв та спеціальних хімічних речовин, проведеної Львівським НДІСЕ 27.02.2020 р.

Скасовано арешт, накладений ухвалою слідчого судді Галицького районного суду м.Львова 29.01.2020 року на:

- обеззолені фільтри, за допомогою яких проведено змиви з лівої та правої рук ОСОБА_7 ;

- пару гумових рукавиць, в яких проведено змиви з рук ОСОБА_7 ;

- мобільний телефон марки «Самсунг», ІМЕІ НОМЕР_1 , із сім-картою з абонентським номером НОМЕР_2 ;

- мобільний телефон марки «Айфон», ІМЕІ НОМЕР_3 , із сім-картою з абонентським номером НОМЕР_4 ;

- грошові кошти в сумі 300 доларів США номіналом по 100 доларів США з наступними серіями та номерами: LG72910131C, LL80456209D, LC40987415B;

- пару гумових рукавиць, в яких проведено огляд вказаних купюр;

- пару рукавиць, за допомогою яких було здійснено обшук ОСОБА_7 ;

- грошові кошти в сумі 1500 грн. (номіналом по 500, 200, 100 грн.) та 100 доларів США;

- грошові кошти в сумі 2775 грн. (номіналом по 500, 200, 100, 50, 20, 5 грн.) та 452 долари США.

Вирішено питання з речовими доказами згідно ст. 100 КПК України.

Не погоджуючись з даним вироком прокурор подав апеляційну скаргу в якій просить вирок суду першої інстанції скасувати та ухвалити новий вирок яким ОСОБА_7 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України та призначити ОСОБА_7 покарання, за ч. 3 ст. 368 КК України, у виді 5 років позбавлення волі з конфіскацією всього належного йому майна, з позбавленням права протягом трьох років обіймати посади, пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських функцій в органах державної влади та місцевого самоврядування; на підставі ч.5 ст.72 КК України зарахувати у строк покарання строк попереднього ув`язнення в період з дня його затримання, тобто з 24.01.2020 року, по день звільнення з-під варти під заставу 27.01.2020 року, із розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

У решті резолютивну частину вироку залишити без змін.

Дослідити під час апеляційного провадження:

- протоколи про результати проведення НСРД №1079/55/112-2020 від 21.02.2020, №1080/55/112-2020 від 21.02.2020 р.. №1078/55/112-2020 від 21.02.2020 р., №1081/55/112-2020 від 21.02.2020 з доданими до них електронними носіями інформації;

- положення про Головне управління Держпродспоживслужби у Львівській області,

- положення про управління державного нагляду за дотриманням санітарного законодавства Головного управління Держпродспоживслужби у Львівській області,

- положення про відділ санітарно-епідеміологічного нагляду управління державного нагляду за дотриманням санітарного законодавства Головного управління Держпродспоживслужби у Львівській області, наказ про призначення ОСОБА_7 №91-к від 28.04.2016;

- допитати свідків ОСОБА_11 ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 .

Апелянт вважає, що вирок суду першої інстанції підлягає скасуванню у зв`язку невідповідністю висновків суду першої інстанції фактичним обставинам кримінального провадження, а саме висновки суду не підтверджуються доказами, дослідженими під час судового розгляду; суд не взяв до уваги докази, які могли істотно вплинути на його висновки; за наявності суперечливих доказів, які мають істотне значення для висновків суду, у судовому рішенні не зазначено, чому суд взяв до уваги одні докази і відкинув інші; висновки суду, викладені у судовому рішенні, містять істотні суперечності ч.1 ст.411 КПК України.

Свої вимоги мотивує тим, що обґрунтування вироку в частині відсутності в діях ОСОБА_7 складу злочину, передбаченого ч.3 ст.368 КК України, судом узагальнено зводиться до того, що на переконання Суду, «зміст формулювання цього обвинувачення, на думку суду, є неконкретним та в ньому не відображено, які саме дії вчинив безпосередньо обвинувачений ОСОБА_7 по сприянню у проведенні ГУ Держпродспоживслужби у Львівській області в найкоротші строки санітарно-епідеміологічного обстеження нежитлового приміщення для надання стоматологічної допомоги за адресою: м. Львів, вул. Короленка, 4, та видачі відповідного акту санітарно-епідеміологічного обстеження об`єкта про те, що вказане нежитлове приміщення відповідає вимогам санітарного законодавства та підготовлене для отримання ліцензії на медичну практику за спеціальністю «стоматологія».

Таких доказів щодо конкретних умисних дій ОСОБА_7 , які б поза розумним сумнівом, підтверджували доведеність висунутого обвинувачення, також не було здобуто як під час проведення досудового розслідування в даному кримінальному провадженні, так в процесі його судового розгляду».

«Об`єктивних та достатніх доказів того, що обвинувачений ОСОБА_7 якимись діями впливав на підготовку і видачу вищевказаних наказу начальника Головного управління Держпродспоживслужби у Львівській області від 22 січня 2020 року №134 «Про проведення обстеження» та направлення на перевірку/обстеження об`єктів за №127 від 22.01.2020 року, якими були визначені головному спеціалістові ОСОБА_15 строки проведення обстеження приміщення по вул. Короленка,4 у м. Львові, чи будь-яким іншим чином впливав на строки проведення такого обстеження, матеріали кримінального провадження не містять та їх також не було здобуто під час судового провадження».

Разом з тим суд першої інстанції дійшов висновку про одержання обвинуваченими неправомірної вигоди за вплив на прийняття рішення, особами уповноваженими на виконання функцій держави - «оцінюючи зібрані по справі докази з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку, суд приходить до висновку, що винуватість обвинуваченого ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення повністю і об`єктивно доведена та його дії слід правильно кваліфікувати, за ч. 2 cm. 369-2 КК України, оскільки своїми умисними діями він вчинив одержання неправомірної вигоди для третьої особи за пропозицію здійснити вплив на прийняття рішення особою, уповноваженою на виконання функцій держави».

Проте, у самому ж вироку суд наводить покази окремих свідків та інформацію з матеріалів НСРД. які, на думку апелянта, суперечать цим висновкам суду. Підстав для відхилення таких доказів судом у вироку не наводиться.

Апелянт вважає, що покази свідків ОСОБА_11 ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 неналежно проаналізовані і керівники жодних вказівок (прохань) про швидкий розгляд заяви та обстеження приміщень не надавали. У досліджених матеріалах негласних слідчих (розшукових) дій також зафіксовано спілкування обвинуваченого зі свідками (між свідками) ОСОБА_12 , ОСОБА_13 та ОСОБА_11 щодо заяви останньої, обстеження приміщень та складення відповідного акту.

Судом не проаналізовано в повному обсязі фіксації розмов з матеріалів НСРД. Зокрема розмова щодо отримання ліцензії у Міністерстві у діалогах має фоновий (другорядний на час розмов) характер й обвинувачений у перших діалогах загалом вказує, що слід вчиняти дії у «загальному порядку», «там все прозоро», а уже при отриманні неправомірної вигоди сам цікавиться у ОСОБА_11 «А що там по міністерству?».

Тобто наведені у апеляційній скарзі докази, а саме покази свідків та матеріали НСРД, суд першої інстанції (аналізуючи постановлений вирок) не взяв до уваги, а лише констатував дослідження таких у судовому засіданні.

Ці докази суперечать висновкам суду про відсутність в діянні ОСОБА_7 інкримінованого злочину, передбаченого ч.3 ст.368 КК України, й мають істотне значення для висновків Суду. Однак, у вироку не зазначено чому суд не взяв до уваги та фактично відкинув ці докази, якими мотивами суд керувався відхиляючи вищенаведені докази сторони обвинувачення?

Наведені показання та матеріали НСРД, зважаючи на характер справи й відмінність кваліфікації діяння обвинуваченого в залежності від того за що саме отримувалась неправомірна вигода, мають істотне значення для вірного вирішення справи й підлягали обов`язковій оцінці судом з викладення відповідних мотивів прийняття чи не прийняття доказів.

Щодо висновків суду першої інстанції про неконкретність сформулюваного обвинувачення та не відображення у ньому, які саме дії вчинив безпосередньо обвинувачений ОСОБА_7 , по сприянню у проведенні ГУ Держпродспоживслужби у Львівській області в найкоротші строки санітарно-епідеміологічного обстеження нежитлового приміщення, для надання стоматологічної допомоги за адресою: м. Львів, вул. Короленка, 4, слід зазначити наступне.

Верховний Суд у постанові від 19 листопада 2024 року у справі № 751/626/22 (провадження № 51-4322км24) виснує наступне.

«Згідно з вимогами до обвинувального акта, зокрема передбаченими п. 5 ч. 2 cm. 291 КПК України, він повинен містити виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.

За сталою судовою практикою важливим є виклад саме фактичних обставин кримінального правопорушення, бо правильне їх відображення має суттєве значення не тільки для аргументації висновків сторони обвинувачення, але й для дослідження в суді обставин вчиненого кримінального правопорушення та для реалізації права на захист. Фабула обвинувачення є фактичною моделлю вчиненого злочину, а юридичне формулювання (формула та формулювання обвинувачення) - це правова модель злочину, вказівка на кримінально- правові норми, порушення яких інкримінується обвинуваченому. Відштовхуючись від зазначеного розуміння формулювання обвинувачення, слідчий, прокурор, викладаючи цей блок інформації, мають виходити з кримінально-правової концепції розуміння складу злочину. Тобто наведені фактичні дані в сукупності повинні створювати повне уявлення стосовно кожного з елементів складу кримінального правопорушення, що у свою чергу дає можливість зіставити фактичну складову обвинувачення з його юридичною формулою».

Апелянт зазначає, що об`єктивна сторона злочину, передбаченого ст. 368 КК України, полягає в одержанні неправомірної вигоди за вчинення чи невчинення такою службовою особою в інтересах того, хто пропонує, обіцяє чи надає неправомірну вигоду, чи в інтересах третьої особи будь-якої дії з використанням наданої їй влади чи службового становища.

Проте, саме виконання чи невиконання службовою особою відповідних дій перебуває за межами об`єктивної сторони даного злочину, відповідальність настає незалежно від того, до чи після вчинення цих дій було отримано неправомірну вигоду, виконала чи не виконала службова особа обумовлене, збиралася чи ні вона це робити.

Разом з цим, ОСОБА_7 обіймаючи, відповідно до наказу в.о. начальника Головного управління Держпродспоживслужби у Львівській області №91-к від 28.04.2016, посаду начальника управління державного нагляду за дотриманням санітарного законодавства Головного управління Держпродспоживслужби у Львівській області, цілком міг використовуючи своє службове становище сприяти у проведенні ГУ Держпродспоживслужби у Львівській області в найкоротші строки санітарно-епідеміологічного обстеження нежитлового приміщення для надання стоматологічної допомоги за адресою: м. Львів, і вул. Короленка, 4, та видачі відповідного акту санітарно-епідеміологічного обстеження об`єкта.

Вказане повною мірою доводиться положенням про Головне управління Держпродспоживслужби у Львівській області, положенням про управління державного нагляду за дотриманням санітарного законодавства Головного управління Держпродспоживслужби у Львівській області, Положенням про відділ санітарно - епідеміологічного нагляду управління державного нагляду за дотриманням санітарного законодавства Головного управління Держпродспоживслужби у Львівській області, наказ про призначення ОСОБА_7 №91-к від 28.04.2016.

Однак, такі діяння (вчинення чи невчинення) не є частиною складу злочину, передбаченого ст. 368 КК України.

З огляду на викладене, в обвинувальному акті щодо ОСОБА_7 повно і чітко викладено фактичні обставини кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, формулювання обвинувачення із зазначенням обставин, які відповідно до ч. 1 ст. 91 КПК підлягають доказуванню в кримінальному провадженні, а також правову кваліфікацію дій обвинуваченого з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність.

Невідповідність висновків суду першої інстанції фактичним обставинам кримінального провадження призвела до безпідставного висновку суду про відсутність у діянні ОСОБА_7 складу злочину, передбаченого ч.3 ст.368 КК України, й визнання винним вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 369-2 КК України, та відповідно призначення останньому покарання у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень 00 копійок, яке не відповідає ступеню тяжкості кримінального правопорушення - вданому випадку, на думку сторони обвинувачення, має місце вчинення злочину, передбаченого ч.3 ст.368 КК України, й покарання має бути призначено в межах санкції визначеною відповідною частиною цієї статті.

На апеляційну скаргу подану прокурором було подано заперечення захисником - адвокатом ОСОБА_9 , який зазначив про провокацію зі сторони правоохоронних органів, однак просить залишити вирок суду першої інстанції без змін., як такий, що є законним та обгрунтованим.

Суд першої інстанції у вироку зазначив, що згідно відомостей, викладених в обвинувальному акті, ОСОБА_7 обвинувачується у в одержанні службовою особою, яка займає відповідальне становище, неправомірної вигоди для себе за вчинення в інтересах того, хто надає неправомірну вигоду, будь - якої дії з використанням наданого їй службового становища, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України, за викладених нижче обставин.

ОСОБА_7 , обіймаючи, відповідно до наказу в.о. начальника Головного управління Держпродспоживслужби у Львівській області №91-к від 28.04.2016, посаду начальника управління державного нагляду за дотриманням санітарного законодавства Головного управління Держпродспоживслужби у Львівській області, будучи службовою особою, посада якої, згідно зі ст. 6 Закону України «Про державну службу», належить до категорії «Б», тобто службовою особою, яка, відповідно до п. 2 примітки до ст. 368 КК України, займає відповідальне становище, та яка, згідно посадової інструкції начальника управління державного нагляду за дотриманням санітарного законодавства ГУ Держпродспоживслужби у Львівській області, затвердженої 21.08.2017 начальником ГУ Держпродспоживслужби у Львівській області, зокрема, здійснює державний санітарно-епідеміологічний нагляд та контроль за дотриманням вимог санітарного законодавства органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування, підприємствами, установами, організаціями незалежно від форми власності, фізичними особами та громадянами, виконанням ними санітарних та протиепідемічних заходів, здійснює керівництво Управлінням і є відповідальним за організацію та результати його діяльності, розподіляє обов`язки між працівниками та подає на затвердження посадові інструкції працівників у ГУ Держпродспоживслужби у Львівській області, приймає рішення в межах своєї компетенції та надає обов`язкові для виконання доручення працівникам Управління, діючи умисно, з корисливих мотивів, з метою одержання неправомірної вигоди для себе та незаконного збагачення, 24.01.2020, близько 14.00 год., перебуваючи у приміщенні кафе «Папероні», яке знаходиться за адресою: м. Львів, вул. Франка, 75, під час зустрічі з ОСОБА_11 протиправно одержав для себе від останньої неправомірну вигоду в сумі 300 доларів США, що відповідно до офіційного курсу Національного банку України, становило 7356,36 гривень, за вчинення ним в інтересах ОСОБА_11 дій з використанням свого службового становища, а саме - за сприяння у проведенні ГУ Держпродспоживслужби у Львівській області в найкоротші строки санітарно-епідеміологічного обстеження нежитлового приміщення для надання стоматологічної допомоги за адресою: м. Львів, вул. Короленка, 4, та видачі відповідного акту санітарно-епідеміологічного обстеження об`єкта, згідно з яким, вказане нежитлове приміщення відповідає вимогам санітарного законодавства та підготовлене для отримання ліцензії на медичну практику за спеціальністю «стоматологія».

Так, ОСОБА_7 16.01.2020 в обідній період часу, точного часу органом досудового розслідування не встановлено, перебуваючи у приміщенні кондитерської-пекарні «Біскотті», що знаходиться за адресою: м. Львів, вул. Листопадового Чину, 14, під час зустрічі з ОСОБА_11 , яка звернулась до нього стосовно отримання акту санітарно-епідеміологічного обстеження нежитлового приміщення за адресою: м. Львів, вул. Короленка, 4, яке вона мала намір використовувати як стоматологічний кабінет, домовився з ОСОБА_11 про те, що вона надасть йому неправомірну вигоду в сумі 300 доларів США за його сприяння у проведенні ГУ Держпродспоживслужби у Львівській області в найкоротші строки санітарно-епідеміологічного обстеження вказаного нежитлового приміщення та видачі відповідного акту санітарно-епідеміологічного обстеження об`єкта, згідно з яким, вказане нежитлове приміщення відповідає вимогам санітарного законодавства та підготовлене для отримання ліцензії на медичну практику за спеціальністю «стоматологія».

Усвідомлюючи, що ОСОБА_7 , завдяки займаній посаді, може посприяти у проведенні ГУ Держпродспоживслужби у Львівській області в найкоротші строки санітарно-епідеміологічного обстеження нежитлового приміщення за адресою: м. Львів, вул. Короленка, 4, та видачі вказаного акту санітарно-епідеміологічного обстеження об`єкта, ОСОБА_11 погодилась надати ОСОБА_7 таку неправомірну вигоду.

У подальшому, продовжуючи реалізовувати свій злочинний умисел на одержання неправомірної вигоди та незаконне збагачення, ОСОБА_7 24.01.2020, близько 14.00 год., перебуваючи у приміщенні кафе «Папероні», яке знаходиться за адресою: м. Львів, вул. Франка, 75, під час зустрічі з ОСОБА_11 протиправно одержав для себе від останньої неправомірну вигоду в сумі 300 доларів США, що відповідно до офіційного курсу Національного банку України, становило 7356,36 гривень, за вчинення ним в інтересах ОСОБА_11 дій з використанням свого службового становища, а саме - за сприяння у проведенні ГУ Держпродспоживслужби у Львівській області в найкоротші строки санітарно-епідеміологічного обстеження нежитлового приміщення для надання стоматологічної допомоги за адресою: м. Львів, вул. Короленка, 4, та видачі відповідного акту санітарно-епідеміологічного обстеження об`єкта, згідно з яким, вказане нежитлове приміщення відповідає вимогам санітарного законодавства та підготовлене для отримання ліцензії на медичну практику за спеціальністю «стоматологія», після чого правоохоронними органами було припинено протиправну діяльність ОСОБА_7 та вилучено одержану ним неправомірну вигоду.

Заслухавши доповідача, думку прокурора ОСОБА_8 , який просив задовольнити апеляційну скаргу сторони обвинувачення, думку захисника - адвоката ОСОБА_9 , підтриману обвинуваченим ОСОБА_7 , які просили залишити без задоволення апеляційну скаргу прокурора, вивчивши матеріали кримінального провадження, переглянувши судове рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступного висновку.

Відповідно до ч.1 ст.404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Статтею 55 Конституції України гарантовано кожному право на оскарження до суду будь-яких рішень, дій чи бездіяльності органів влади, посадових і службових осіб.

Відповідно до ч.1 ст. 22 КПК України кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом.

Положення ст. 2 КПК визначають завдання кримінального судочинства, відповідно до яких, одним із завдань є забезпечення швидкого, повного та неупередженого судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Судовий розгляд кримінального провадження відбувається у порядку, передбаченому статтями 318-380 КПК України.

Згідно вимог ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 КПК України. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Згідно обвинувального акту ОСОБА_7 обвинувачується у вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 368 КК України, а саме в одержанні службовою особою, яка займає відповідальне становище, неправомірної вигоди для себе за вчинення в інтересах того, хто надає неправомірну вигоду, будь-якої дії з використанням наданого їй службового становища.

Висновок суду про доведеність вини ОСОБА_7 у вчинення зазначеного у вироку суду кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 368 КК України, не в повній мірі відповідає фактичним обставинам справи.

Стандарт доведення винуватості поза розумним сумнівом означає, що сукупність обставин справи, встановлена під час судового розгляду, виключає будь-яке інше розумне пояснення події, яка є предметом судового розгляду, крім того, що інкримінований злочин був вчинений і обвинувачений є винним у вчиненні цього злочину. Поза розумним сумнівом має бути доведений кожний з елементів, які є важливими для правової кваліфікації діяння: як тих, що утворюють об`єктивну сторону діяння, так і тих, що визначають його суб`єктивну сторону.

На думку колегії суддів, зазначені вимоги судом першої інстанції не було виконано в повному обсязі.

Суд апеляційної інстанції не досліджує в повній мірі вимоги апеляційної скарги та не приймає рішення по питанню призначення покарання, як це просить прокурор оскільки колегіє суддів виявлено невідповідність вироку вимогам КПК України.

Згідно з п.3 ч. 1 ст. 409 КПК України підставою для скасування або зміни судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є істотне порушення вимог кримінального процесуального закону.

Згідно з п.1 ч.1 ст. 410 КПК України неповним визнається судовий розгляд, під час якого залишилися недослідженими обставинами, з`ясування яких може мати істотне значення для ухвалення законного, обґрунтованого та справедливого рішення, зокрема, у разі якщо судом були відхилені клопотання учасників судового провадження про допит певних осіб, дослідження доказів або вчинення інших процесуальних дій для підтвердження чи спростування обставин, з`ясування яких може мати істотне значення для ухвалення законного, обґрунтованого та справедливого судового рішення.

Відповідно до ч.1 ст.412 КПК України істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону є такі порушення вимог цього Кодексу, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.

Фабула мотивувальної частини вироку не відповідає вимогам КПК України, так, як там зазначено на початку те, що встановлено досудовим слідством, а не те, що доведено судом першої інстанції під час судового розгляду.

Відповідно до ст.370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Згідно п.2 ч.3 ст.374 КПК України у разі визнання особи винуватою у мотивувальній частині вироку зазначається:

- формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, із зазначенням місця, часу, способу вчинення та наслідків кримінального правопорушення, форми вини і мотивів кримінального правопорушення;

- статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність, що передбачає відповідальність за кримінальне правопорушення, винним у вчиненні якого визнається обвинувачений;

- докази на підтвердження встановлених судом обставин, а також мотиви неврахування окремих доказів;

- мотиви ухвалення інших рішень щодо питань, які вирішуються судом при ухваленні вироку, та положення закону, якими керувався суд та інше.

Враховуючи зазначене вище, приймаючи до уваги доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора підлягає до часткового задоволення, а оскаржуваний вирок підлягає скасуванню з призначенням нового розгляду в суді першої інстанції зі стаді підготовчого судового засідання. Під час розгляду справи по суті необхідно повно та всебічно дослідити докази у кримінальному провадженні в їх сукупності з врахуванням доводів зазначених в апеляційній скарзі, перевірити правильність кваліфікації дій обвинуваченого ОСОБА_7 та у разі визнання винним, обґрунтувати призначене покарання, тобто постановити законне та мотивоване рішення по справі, що відповідає положенням ст.370 КПК України.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 409, 412, 419, 424 КПК України, колегія суддів

постановила:

Апеляційну скаргу прокурора Львівської обласної прокуратури ОСОБА_6 - задовольнити частково.

Вирок Галицького районного суду м. Львова від 30.06.2025 року яким ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , засуджено за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 368 КК України - скасувати та призначити новий судовий розгляд в суді першої інстанції.

Ухвала в касаційному порядку оскарженню не підлягає.

Головуючий:

Судді: