У Х В А Л А

Справа № 348/1379/21

Провадження № 1-кп/348/166/25

20 травня 2025 року м. Надвірна

Надвірнянський районний суд Івано-Франківської області у складі

головуючого судді: ОСОБА_1

при секретарі судового засідання: ОСОБА_2 ,

за участю прокурора: ОСОБА_3 ,

обвинувачених ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

захисників: ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 ,

у відкритому судовому засіданні, в залі суду, під час судового розгляду кримінального провадження, внесеного до ЄРДР 04.11.2019 за № 0000899, за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця с. Пнів Надвірнянського району Івано-Франківської області, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , неодруженого, не працюючого, маючого середню освіту, маючого інвалідність ІІІ групи, раніше судимого:

- вироком Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 28.04.2015 за ст. 101, ч. 1 ст. 206, ч. 3 ст. 222, ч. 1 ст. 42 КК України (в редакції 1960 року) до 3 років позбавлення волі;

- вироком Долинського районного суду Івано-Франківської області від 23.10.2023 №352/247/22 за ч. 1 ст. 263, ст. 379 КК України, із застосуванням ст. 70 КК України, до позбавлення волі на строк 10 років,

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , громадянина України, уродженця с. Пнів Надвірнянського району Івано-Франківської області, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , не одруженого, не працюючого, маючого середню освіту, раніше не судимого;

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , громадянина України, уродженця с. Пнів Надвірнянського району Івано-Франківської області, громадянина України, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_3 , не одруженого, не працюючого, маючого середню освіту, раніше не судимого;

у вчиненні кримінальних правопорушень (злочинів), передбачених ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 28 ч. 2 ст. 194, ч. 2 ст. 289 КК України,

ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , громадянина України, уродженця м. Надвірна Івано-Франківської області, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_4 , не одруженого, не працюючого, маючого неповну середню освіту, раніше судимого:

- Надвірнянським районним судом Івано-Франківської області вироком від 03.06.2010 за ч. 3 ст. 185 КК України до 3 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільненого від відбування покарання з іспитовим строком 1 рік,

- вироком від 26.01.2011 за ч. 2 ст. 185 КК України до позбавлення волі на строк 1 рік,

- вироком від 23.04.2015 за ч. 1 ст. 121 КК України до позбавлення волі на строк 3 роки 6 місяців;

- вироком від 05.03.2021 (з урахуванням ухвали Івано-Франківського апеляційного суду від 29.04.2021, за ч.ч. 2, 3 ст. 185, ч. 1 ст. 70 КК України до позбавлення волі на строк 4 роки;

- вироком від 02.06.2022 за ч.ч. 1, 2 ст. 185, ч.ч. 1,4 ст. 70 КК України до позбавлення волі на строк 4 роки;

у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 2 ст. 28, ч. 2 ст. 194 КК України, -

в с т а н о в и в:

У провадженні Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області перебуває кримінальне провадження відносно ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень,передбачених ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 28 ч. 2 ст. 194, ч. 2 ст. 289 КК України, ОСОБА_12 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28, ч. 2 ст. 194 КК України.

Відносно обвинувачених ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_12 обрано запобіжний захід у вигляді «тримання під вартою», який востаннє продовжено ухвалою суду від 04.04.2025 строком до 02.06.2025.

До закінчення двомісячного строку з дня продовження строку запобіжного заходу прокурор звернувся з клопотаннями про продовження строку тримання під вартою обвинувачених ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

ОСОБА_12 . Доводи клопотання сторони обвинувачення

На обґрунтування клопотань зазначено про наявність ризику переховування обвинувачених від суду, а також можливість впливу на свідків та потерпілих у даному кримінальному провадженні, оскільки їх допит не розпочато. Крім того вважає, що обвинувачений у разі застосування більш м`якого запобіжного заходу може вчинити інше кримінальне правопорушення.

ІІ. Доводи сторони захисту

Захисники ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , з якими останні погодились, заперечували проти клопотання прокурора. В обґрунтування заперечень вказали, що обвинувачені утримуються під вартою протягом 5 років. Прокурором не надано суду жодних доказів на підтвердження продовження існування ризиків, про які він вказує у своїх клопотаннях. ОСОБА_5 має тісні соціальні зв`язки, одружений, має на утриманні трьох неповнолітніх дітей. Обвинувачені за час розгляду справи не вчиняли дій з метою впливу на свідків чи потерпілих. Доказів, які б вказували, що обвинувачені вчинятимуть інші кримінальні правопорушення матеріали справи також не містять. Також захисники вважають, що прокурором не доведено неможливість застосування більш м`якого запобіжного заходу.

У зв`язку з цим просили змінити обвинуваченим ОСОБА_5 та ОСОБА_6 запобіжний захід на домашній арешт.

Обвинувачений ОСОБА_12 просив змінити йому запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на інший, посилаючись на незадовільний стан здоров`я через отруєння продуктами харчування.

ІІІ. Оцінка та висновки суду

Заслухавши думки учасників судового засідання, вивчивши матеріали кримінального провадження, суд, враховуючи характер інкримінованих кримінальних правопорушень, мету і підстави застосування запобіжних заходів, визначені ст. 177 КПК України, дійшов висновку про необхідність задоволення клопотання прокурора та продовження обраних раніше запобіжних заходів.

За наявності клопотань суд під час судового розгляду зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження запобіжного заходу до закінчення двомісячного строку з дня його застосування. За результатами розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. Копія ухвали вручається обвинуваченому, прокурору та надсилається уповноваженій службовій особі до місця ув`язнення (ч. 3 ст. 331 КПК України). Строк дії ухвали слідчого судді, суду про тримання під вартою або продовження строку тримання під вартою не може перевищувати шістдесяти днів (ч. 1 ст. 197 КПК України).

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_12 обвинувачуються у вчиненні тяжких злочинів за санкцією яких можливе призначення покарання безальтернативно у вигляді «позбавлення волі» строком від 3 до 10 років.

Згідно із ч. ч. 1, 2 ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити такі дії: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні (ч. 1 ст. 194 КПК України).

Враховуючи вимоги ч. 3 ст. 199 КПК України, суд при вирішенні питання щодо доцільності подальшого тримання під вартою обвинуваченого, повинен враховувати зокрема таке: чи не зменшився заявлений ризик або чи не з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою; встановити наявність обставин, які перешкоджають завершенню провадження до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

В обґрунтування клопотання прокурор посилається на існування таких ризиків:

- ризик переховування обвинувачених від суду;

- ризик незаконно впливати на свідків у цьому кримінальному провадженні;

- ризик вчинити інше кримінальне правопорушення.

Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь можливості, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати досудовому розслідуванню та судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству. Суд, оцінюючи вірогідність такої поведінки підозрюваного, має дійти обґрунтованого висновку про високу ступінь ймовірності позапроцесуальних дій зазначеної особи.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі «Клішин проти України» наявність кожного ризику повинна носити не абстрактний, а конкретний характер та доводитися відповідними доказами.

Оцінюючи наявність ризиків, які можуть стати підставою для продовження строку «тримання під вартою» обвинуваченим ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_12 , визначених ч. 1 ст. 177 КПК України, суд враховує можливість обвинувачених переховування від суду. Так, останні підозрюються у вчиненні злочинів за санкцією яких: ч. 3 ст. 185 КК України, передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до 6 років, ч. 2 ст. 194 КК України до 10 років, ч. 2 ст. 289 КК України до 8 років. Звільнення від кримінальної відповідальності чи звільнення від відбування покарання з випробуванням за вчинення такого характеру злочинів КК України виключає. Зазначена обставина сама по собі може бути мотивом та підставою для обвинувачених переховуватися від органів досудового розслідування чи суду. Це твердження узгоджується із позицією Європейського суду з прав людини у справі «Ілійков проти Болгарії», в якому зазначено, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування. У рішенні Європейського суду з прав людини «Бессієв проти Молдови» вказано, що ризик втечі має оцінюватися судом у контексті чинників, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейним зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню. Серйозність покарання є релевантною обставиною в оцінці ризику того, що підозрюваний може втекти.

При оцінці наявності ризику переховування суд також враховує ту обставину, що матеріали кримінального провадження не містять жодних відомостей щодо наявності міцних соціальних зв`язків обвинувачених, що могло би гарантувати присутність обвинувачених в межах с. Пнів та м. Надвірна.

Так, ОСОБА_5 має постійне місце проживання, проживав без реєстрації шлюбу з громадянкою ОСОБА_13 , разом з трьома дітьми, яких вважає своїми. У доданому захисником Акті обстеження матеріально-побутових умов від 28.03.2025, складеному старостою Пнівського старостинського округу, вказано, що за місцем проживання ОСОБА_5 проживають ОСОБА_13 гр. дружина, дочки ОСОБА_14 , ОСОБА_15 та син ОСОБА_16 . Проте вказана інформація зазначена у акті зі слів обстежуваних. Натомість матеріали справи не містять доказів укладення шлюбу ОСОБА_5 з ОСОБА_13 та тих обставин, що саме ОСОБА_5 є батьком вказаних дітей. Свідоцтво про вінчання ОСОБА_5 ОСОБА_13 судом не може бути прийняті до уваги, оскільки вінчання згідно чинного законодавства не свідчить про укладення шлюбу, а відтак і не покладає на ОСОБА_5 батьківських обов`язків та обов`язків чоловіка відносно ОСОБА_13 . До застосування запобіжного заходу не був працевлаштований. За місцем проживання характеризується посередньо.

Обвинувачений ОСОБА_6 має постійне місце проживання, за місцем проживання характеризується посередньо, не одружений, дітей на утриманні не має, до обрання запобіжного заходу не працював.

Обвинувачений ОСОБА_12 також має постійно місце проживання, проте не одружений, дітей на утриманні не має, до обрання запобіжного заходу не працював, перебуває на «Д» обліку у лікаря нарколога з діагнозом F 11.30 з 28.07.2018, раніше неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності.

Наведене створює обґрунтовані побоювання, що обвинувачені ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_12 у разі обрання відносно них запобіжного заходу,не пов`язаного з ізоляцією,зможуть переховуватись від суду, оскільки достатні стримуючі фактори відсутні.

Оцінюючи наявність цього ризику незаконно впливати на свідків суд бере до уваги той факт, що судовий розгляд перебуває на початковому етапі, тому суду потрібно буде допитати ряд свідків та потерпілих для встановлення обставин у цьому кримінальному провадженні. Анкетні дані допитаних під час досудового розслідування свідків та потерпілих обвинуваченим відомі, що не виключає можливість їх подальшого спілкування, за наслідками якого останні можуть змінити свої покази на користь обвинувачених. При оцінці існування цього ризику суд також виходить із передбаченої КПК України процедури отримання свідчень від осіб, які є свідками, у кримінальному провадженні, а саме спочатку на стадії досудового розслідування свідчення отримуються шляхом допиту слідчим чи прокурором, а після направлення обвинувального акту до суду на стадії судового розгляду усно шляхом допиту особи в судовому засіданні (ч.ч. 1, 2 ст. 23, ст. 224 КПК України). Суд може обґрунтовувати свої висновки лише на свідченнях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому ст. 225 КПК України, тобто допитаних на стадії досудового розслідування слідчим суддею. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них (ч. 4 ст. 95 КПК України).

Ризик вчинення іншого кримінального правопорушення. Обґрунтованим вважає суд твердження сторони обвинувачення щодо існування ризику вчинення іншого кримінального правопорушення, оскільки обвинувачені офіційно не працевлаштовані, офіційних джерел доходу не мають, ОСОБА_12 раніше притягувався до кримінальної відповідальності. З урахуванням характеру інкримінованих їм кримінальних правопорушень суд погоджується зі стороною обвинувачення щодо відсутності жодних стримуючих факторів, які б могли у достатній мірі запобігти продовженню протиправної діяльності, однією з цілей якої могло бути отримання прибутку.

При вирішенні питання суд бере до уваги у сукупності обставини, які передбачені ст. 178 КПК України, а саме: тяжкість покарання, яке може бути застосоване до ОСОБА_5 у разі доведення обсягу обвинувачення під час судового розгляду; відсутність тісних соціальних зв`язків, що ставить під сумнів можливість належного виконання обов`язків обвинуваченого; судом також враховуються вік та стан здоров`я обвинуваченого, які не перешкоджають подальшому утриманню в умовах ізоляції від суспільства, оскільки даних на підтвердження неможливості утримання обвинуваченого під вартою до суду не надходило, що дає можливість зробити висновок про те, що його здоров`я не перешкоджає перебуванню у місцях попереднього ув`язнення.

При вирішенні питання суд бере до уваги у сукупності обставини, які передбачені ст. 178 КПК України, а саме: тяжкість покарання, яке може бути застосоване до ОСОБА_6 у разі доведення обсягу обвинувачення під час судового розгляду; відсутність тісних соціальних зв`язків, що ставить під сумнів можливість належного виконання обов`язків обвинуваченого; судом також враховуються вік та стан здоров`я обвинуваченого, які не перешкоджають подальшому утриманню в умовах ізоляції від суспільства, оскільки даних на підтвердження неможливості утримання обвинуваченого під вартою до суду не надходило, що дає можливість зробити висновок про те, що його здоров`я не перешкоджає перебуванню у місцях попереднього ув`язнення.

При вирішенні питання суд бере до уваги у сукупності обставини, які передбачені ст. 178 КПК України, а саме: тяжкість покарання, яке може бути застосоване до ОСОБА_12 у разі доведення обсягу обвинувачення під час судового розгляду; репутацію обвинуваченого, який раніше притягувався до кримінальної відповідальності; відсутність жодних відомостей про міцність соціальних зв`язків, що ставить під сумнів можливість належного виконання обов`язків обвинуваченого; відсутність в матеріалах справи даних на підтвердження неможливості утримання обвинуваченого під вартою, що дає можливість зробити висновок про те, що його здоров`я не перешкоджає перебуванню у місцях попереднього ув`язнення. При цьому, враховуючи скаргу ОСОБА_12 на стан здоров`я у зв`язку з отриманням отруєного харчування, суд вважає за необхідне зобов`язати Філію Державної установи «Центр охорони здоров`я Державної кримінально-виконавчої служби України» у Чернівецькій, Івано-Франківській, Закарпатській та Тернопільській областях здійснити обстеження обвинуваченого ОСОБА_12 , який утримується у державній установі «Івано-Франківська установа виконання покарань № 12», та, у разі необхідності, забезпечити відповідне лікування.

Отже, запобіжний захід був обґрунтовано застосований з урахуванням даних про особи обвинувачених, тяжкості злочинів, які їм інкримінуються та інших обставин, з якими закон пов`язує можливість обрання такого запобіжного заходу, передбачених ст. ст. 176-178, 183, 193-194, 196 КПК України, оскільки вищевказане в своїй сукупності, вказує на наявність ризиків, які були підставами для обрання відносно обвинувачених запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою і не перестали існувати, а тому застосування більш м`якого запобіжного заходу, не зможе запобігти вищезазначеним ризикам. Суд вважає, що ступінь ризиків, які стали підставою для обрання запобіжного заходу щодо ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_12 у вигляді взяття під варту, на даному етапі провадження не зменшились, тоді як визначених діючих кримінальним процесуальним законом можливостей для застосування іншого більш м`якого запобіжного заходу у умовах воєнного стану немає.

Враховуючи вищевикладене, оцінивши у сукупності всі обставини, з метою запобігти спробам обвинувачених ухилитися від суду та від виконання процесуальних рішень, перешкодити встановленню істини у справі, суд не знаходить підстав для зміни щодо ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_12 запобіжного заходу на менш суворий, з урахуванням цілей п. 1 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, принципу правової визначеності, вважає доцільним, продовжити дію раніше обраного запобіжного заходу щодо кожного строком на 60 діб (до 18 липня 2025 року).

Під час попереднього судового розгляду судом встановлювався розмір застави, яка була визначена обвинуваченим при обранні запобіжного заходу. Суд дійшов висновку, що цей розмір є обґрунтованим, підстави для зміни розміру застави відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 27, 31, 128, 176-178, 181-183, 193, 194, 199,331, 369, 372, 376 КПК України, суд, -

п о с т а н о в и в:

Клопотання прокурора про продовження строку дії запобіжного заходу ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_12 задовольнити.

Продовжити строк тримання під вартою ОСОБА_5 на 60 днів до «18» липня 2025 року включно.

Визначити обвинуваченому ОСОБА_5 заставу у розмірі 150 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 372150 (триста сімдесят дві тисячі сто п`ятдесят) гривень, яка може бути внесена, як самим обвинуваченим, так і іншою фізичною або юридичною особою.

Продовжити строк тримання під вартою ОСОБА_6 на 60 днів до «18» липня 2025 року включно.

Визначити обвинуваченому ОСОБА_6 заставу у розмірі 200 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 454000 (чотириста п`ятдесят чотири тисячі) гривень, яка може бути внесена, як самим обвинуваченим, так і іншою фізичною або юридичною особою.

Продовжити строк тримання під вартою ОСОБА_12 на 60 днів до «18» липня 2025 року включно.

Визначити обвинуваченому ОСОБА_12 заставу у розмірі 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 242440 (двісті сорок дві тисячі двісті сорок) гривень, яка може бути внесена, як самим обвинуваченим, так і іншою фізичною або юридичною особою.

У випадку внесення застави, покласти на обвинувачених ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_12 наступні обов`язки, строком на 2 місяці:

прибувати до суду на кожну вимогу;

не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований, проживає чи перебуває, без дозволу суду;

повідомляти суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;

утримуватися від спілкування з потерпілими та свідками у даному кримінальному провадженні;

здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

З моменту звільнення з-під варти у зв`язку з внесенням застави обвинувачені вважаються такими, до яких застосовано запобіжний захід у вигляді застави. У разі невиконання даних обов`язків застава звертається в дохід держави.

Зобов`язати Філію Державної установи «Центр охорони здоров`я Державної кримінально-виконавчої служби України» у Чернівецькій, Івано-Франківській, Закарпатській та Тернопільській областях здійснити обстеження обвинуваченого ОСОБА_12 , який утримується у державній установі «Івано-Франківська установа виконання покарань № 12», та, у разі необхідності, забезпечити відповідне лікування.

Про результати проведенного огляду, вжиті за результатами огляду заходи, про можливість надання необхідного лікування в умовах ДУ «Івано-Франківська установа виконання покарань № 12» повідомити суд.

Копію ухвали негайно вручити обвинуваченим ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_12 та прокурору і направити уповноваженій службовій особі місця ув`язнення та до Державної установи «Центр охорони здоров`я Державної кримінально-виконавчої служби України» у Чернівецькій, Івано-Франківській, Закарпатській та Тернопільській областях.

Ухвала може бути оскаржена в частині продовження строку тримання під вартою обвинуваченими, їх захисниками, прокурором протягом 5 (п`яти) днів з дня її проголошення безпосередньо до Івано-Франківського апеляційного суду.

Подання апеляційної скарги на ухвалу суду про продовження строку тримання під вартою, постановлену під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті, зупиняє набрання нею законної сили, але не зупиняє її виконання, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Суддя ОСОБА_1