УХВАЛА

15 серпня 2025 року

м. Київ

справа № 524/2860/21

провадження № 51-3134 ск 25

Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши касаційну скаргу захисника ОСОБА_4 в інтересах засудженого ОСОБА_5 на вирок Автозаводського районного суду м. Кременчука від 15 листопада 2021 року та ухвалу Полтавського апеляційного суду від 05 травня 2025 року щодо останнього,

установив:

Вироком Автозаводського районного суду м. Кременчука від 15 листопада 2021 року, ОСОБА_5 визнано винним у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України та призначено йому покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 1 рік.

Ухвалою Полтавського апеляційного суду від 05 травня 2025 року, за результатами розгляду апеляційних скарг засудженого ОСОБА_5 , його захисників ОСОБА_6 і ОСОБА_4 (зі змінами, внесеними засудженим) та потерпілих ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , вирок залишено без змін.

Не погоджуючись із цими судовими рішеннями захисник оскаржив їх у касаційному порядку.

Перевіривши відповідність касаційної скарги вимогам ст. 427 КПК України, колегія суддів дійшла висновку, що цю касаційну скаргу належить залишити без руху та встановити захиснику строк для усунення недоліків, з огляду на таке.

За змістом п. 4 ч. 2 ст. 427 КПК України у касаційній скарзі має бути наведено обґрунтування вимог особи, яка подала касаційну скаргу, із зазначенням того, у чому полягає незаконність чи необґрунтованість судового рішення.

Посилаючись на незаконність судових рішень особа, яка подає касаційну скаргу, повинна вказати на конкретні порушення закону, передбачені у ст. 438 КПК України, що є підставою для їх зміни чи скасування, а також належним чином обґрунтувати свої вимоги.

Відповідно до ч. 2 ст. 438 КПК України, при вирішенні питання про наявність зазначених у частині першій цієї статті підстав суд касаційної інстанції керується ст. 412-414 цього Кодексу.

Підстави для призначення нового розгляду в суді першої інстанції наведені у ст. 415 КПК України.

У касаційній скарзі захисник, посилаючись на істотні порушення вимог кримінального процесуального закону порушує питання про скасування оскаржуваних судових рішень і призначення нового розгляду у суді першої інстанції.

На обґрунтування своїх вимог він посилається на невідповідність висновків суду першої інстанції фактичним обставинам кримінального провадження та оцінку доказів і вказує про недоведеність винуватості засудженого в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні.

Зазначає, що такі доводи були в апеляційній скарзі, в той час як особисто засуджений просив змінити вирок у частині призначеного покарання та застосувати положення ст. 75 КК України. За погодженням із засудженим, сторона захисту відмовилася від підтримання апеляційної скарги, тому такі доводи апеляційним судом не перевірялися.

Отже, на обґрунтування своїх вимог захисник зазначає лише про невідповідність висновків суду першої інстанції фактичним обставинам кримінального провадження та оцінку доказів, що не є предметом касаційного перегляду відповідно до вимог ч. 1 ст. 433 КПК України та, зокрема, підставою для призначення нового судового розгляду у суді першої інстанції.

Згідно з ч. 1 ст. 433 КПК України суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в оскарженому судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.

Тобто, касаційний суд не перевіряє судові рішення в частині неповноти судового розгляду, а також невідповідності висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження.

Водночас вказані обставини належать до предмету перевірки суду апеляційної інстанції в межах вимог апеляційних скарг.

Однак захисник не вказує, які саме порушення допустив суд апеляційної інстанції, переглядаючи вирок лише в частині можливості застосування положень ст. 75 КК України, з урахуванням того, що він відмовився від підтримання своєї позиції щодо перевірки в апеляційному порядку вироку на невідповідність висновків суду першої інстанції фактичним обставинам кримінального провадження.

Отже, захисник не вказує такі істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, у взаємозв`язку з положеннями ст. 415 КПК України, які були б підставами для призначення нового розгляду у суді першої інстанції.

Наявність вказаних недоліків унеможливлює відкриття касаційного провадження за скаргою захисника.

Відповідно до ч. 1 ст. 429 КПК України, суд касаційної інстанції, встановивши, що касаційну скаргу подано без додержання вимог, передбачених ст. 427 цього Кодексу, постановляє ухвалу про залишення касаційної скарги без руху, в якій зазначаються недоліки касаційної скарги і встановлюється строк, необхідний для їх усунення.

Враховуючи наведене колегія суддів касаційного суду вважає, що касаційну скаргу захисника належить залишити без руху, встановивши йому десятиденний строк з дня отримання копії ухвали для усунення зазначених у ній недоліків.

При повторному зверненні до суду касаційної інстанції захисником має бути підтверджено, що він не пропустив цей строк.

Керуючись вимогами ч. 1 ст. 429 КПК України, Суд

постановив:

Касаційну скаргу захисника ОСОБА_4 в інтересах засудженого ОСОБА_5 на вирок Автозаводського районного суду м. Кременчука від 15 листопада 2021 року та ухвалу Полтавського апеляційного суду від 05 травня 2025 року щодо останнього залишити без руху, встановивши йому десятиденний строк з дня отримання копії цієї ухвали для усунення вказаних у ній недоліків.

У разі неусунення недоліків касаційної скарги, залишеної без руху, в установлений строк, така скарга повертається особі, яка її подала.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3