ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа №: 953/6714/25 Головуючий 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження №: 11-сс/818/1148/25 Головуючий апеляційної інстанції: ОСОБА_2
Категорія: продовження строку тримання під вартою підозрюваному
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 вересня 2025 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду у складі: головуючого судді ОСОБА_2 , суддів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , при секретареві ОСОБА_5 , з участю прокурора ОСОБА_6 , з участю захисника ОСОБА_7 , без участі всіх інших учасників по даній справі, а саме самого обвинуваченого, належним чином повідомленого про розгляд справи, за умови, що заяв про відкладення розгляду справи ні від кого не надходило, розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в залі суду в м.Харкові справу за апеляційною скаргою захисника підозрюваного ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_7 на ухвалу Київського районного суду м.Харкова від 22.08.2025, -

В С Т А Н О В И Л А:

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Вказаною ухвалою слідчого судді клопотання слідчого, погоджене прокурором, задоволено та продовжено стосовно підозрюваного ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді тримання під вартою у Державній установі «Харківський слідчий ізолятор» в межах строку досудового розслідування на 32 дні, тобто до 27.09.2025 (включно), без визначення суми застави.

Крім того, зобов`язано слідчого СУ ГУНП в Харківській області капітана поліції ОСОБА_9 негайно повідомити близького родича підозрюваного ОСОБА_8 про продовження застосування до нього запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала.

Не погодившись зі вказаним рішенням, захисник підозрюваного подав апеляційну скаргу разом із поясненнями, в якій просить скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову, якою відмовити у задоволенні клопотання слідчого та застосувати до ОСОБА_8 запобіжний захід, що не пов`язаний з триманням під вартою, або визначити альтернативний запобіжний захід у виді застави в межах ст.182 КПК України.

В обґрунтування своїх апеляційних вимог вказує на необґрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_8 кримінальних правопорушень, передбачених ст.ст.191, 209, 255 КК України, оскільки господарська діяльність ТОВ «Тех-Інком» була цілком легальною та підтверджена первинними документами та стороною обвинувачення була застосована неправильна кваліфікація діянь. Зазначає, що жодного факту перевищення кошторису, або зниження обсягу фактично-виконаних робіт порівняно з кошторисом, чи використанням матеріалів нижчої якості, ніж передбачено кошторисом, слідством не встановлено.

На думку захисника, кваліфікація за ч.4 ст.255 КК України є юридично необґрунтованою, а відповідно до ч.ч.4,5 ст.191 КК України ОСОБА_8 не є суб`єктом зазначених правопорушень.

Крім того, захисник зазначає, що в ухвалі слідчого судді не наведено належного обґрунтування ризиків, передбачених п.п. 1,2,3,5 ст.177 КПК України.

В додаткових поясненнях адвокат ОСОБА_7 звертає увагу суду, що висновки будівельно-технічних і товарознавчої експертиз підтверджують, що обсяги та вартість фактично виконаних робіт відповідають актам виконаних робіт.

У зв`язку з цим апелянт вважає, що вказана ухвала є незаконною та необґрунтованою, суперечить принципу пропорційності, закріпленому у практиці ЄСПЛ, а тому підлягає скасуванню.

Позиції учасників апеляційного провадження.

В судовому засіданні був присутній захисник підозрюваного адвокат ОСОБА_7 , який підтримував апеляційну скаргу та проси її задовольнити.

Крім доводів, викладених в апеляційній скарзі, наголосив на тому, що продовження запобіжного заходу підозрюваному ОСОБА_8 є безпідставним, експертизи підтверджують, що обсяги та вартість фактично виконаних робіт відповідають актам виконаних робіт,обраний запобіжний захід порушує права ОСОБА_8 , а сама суть справи має виключно економічний сенс.

Також, в судове засідання з`явився прокурор ОСОБА_6 , який заперечував проти задоволення апеляційної скарги сторони захисту, вважаючи ухвалу слідчого судді законною та обґрунтованою. На думку прокурора, альтернативний запобіжний захід у виді застави не зможе гарантувати належну процесуальну поведінку підозрюваного.

Підозрюваний ОСОБА_10 про дату та час розгляду апеляційної скарги був повідомлений належним чином. Жодних заяв або клопотань, які б перешкоджали розгляду справи, від нього не надходило. На особистій участі не наполягав.

Враховуючи вимоги ч. 4 ст. 405, ч.2 ст. 422 КПК України, колегія суддів вважає за можливе проведення апеляційного перегляду ухвали суду за відсутності підозрюваного, оскільки неприбуття сторін або інших учасників кримінального провадження не перешкоджає проведенню розгляду, якщо такі особи були належним чином повідомлені про дату, час і місце апеляційного розгляду та не повідомили про поважні причини свого неприбуття.

Мотиви прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Заслухавши суддю доповідача, доводи захисників, думку підозрюваного та прокурора, дослідивши представлені матеріали кримінального провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи із наступного.

Відповідно до вимог ст.177 КПК України, підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, тобто: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Крім того, при вирішенні питання про обрання, продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою суд повинен врахувати обставини, передбачені ст.178 КПК України, зокрема, тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа та відомості, які її характеризують і можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

Під час апеляційного розгляду колегією суддів встановлено, що рішення слідчого судді є обґрунтованим та постановлено з дотриманням зазначених вимог чинного та міжнародного законодавства.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що слідчим управлінням Головного управління Національної поліції в Харківській області за процесуального керівництва Спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Східного регіону здійснюється досудове розслідування кримінального провадження, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000001 від 16.01.2025 за ч.1 ст.255, ч.2 ст.255, ч.3 ст.255, ч.4 ст.28 ч.4 ст.191, ч.4 ст.28 ч.5 ст.191, ч.2 ст.209 КК України.

28.06.2025 о 09 год. 24 хв. ОСОБА_8 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених: ч.1 ст.255 КК України, тобто у створенні та керівництві злочинною організацією; ч.3 ст.27 ч.4 ст.28 ч.4 ст.191 КК України, тобто у організації заволодіння чужим майном шляхом зловживання службовою особою своїм службовим становищем, вчиненому злочинною організацією в умовах воєнного стану; ч.3 ст.27 ч.4 ст.28 ч.4 ст.191 КК України, тобто у організації заволодіння чужим майном шляхом зловживання службовою особою своїм службовим становищем, вчиненому злочинною організацією повторно в умовах воєнного стану; ч.3 ст.27 ч.4 ст.28 ч.5 ст.191 КК України, тобто у організації заволодіння чужим майном шляхом зловживання службовою особою своїм службовим становищем, вчиненому злочинною організацією повторно в умовах воєнного стану в особливо великих розмірах.

Крім того, 28.06.2025 о 09 год. 27 хв. підозрюваного ОСОБА_8 затримано в порядку ст.208 КПК України.

Ухвалою слідчого судді Київського районного суду м.Харкова від 30.06.2025 до ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою в Державній установі «Харківський слідчий ізолятор» строком на 60 (шістдесят) днів до 26 серпня 2025 року включно, без визначення застави.

Ухвалою Харківського апеляційного суду від 15.07.2025 ухвалу Київського районного суду м.Харкова від 30.06.2025 про застосування до підозрюваного ОСОБА_8 запобіжного заходу у виді тримання під вартою в Державній установі «Харківський слідчий ізолятор» до 26.08.2025 включно, без визначення застави, - залишено без змін.

Постановою заступника керівника Спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Східного регіону від 21.08.2025 продовжено строк досудового розслідування до трьох місяців, тобто до 28.09.2025.

Дія запобіжного заходу, застосованого до підозрюваного, закінчувалася 26 серпня 2025 року, що стало підставою звернення сторони обвинувачення до слідчого судді з клопотанням про продовження строку тримання під вартою.

20.08.2025 до Київського районного суду м.Харкова надійшло клопотання про продовження строку тримання під вартою стосовно підозрюваного ОСОБА_8 в межах строку досудового розслідування.

В клопотанні сторона обвинувачення посилається на наявність ризиків, передбачених п.п.1, 2, 3, 5 ч.1 ст.177 КК України, зазначає, що наразі досудове розслідування у вказаному кримінальному провадженні закінчити неможливо, оскільки необхідно провести ряд слідчих дій: отримати висновки комп`ютерно-технічних експертиз, призначених з метою дослідження речових доказів, виявлених та вилучених в ході обшуків, проведених в рамках досудового розслідування даного кримінального провадження; отримати висновок судової будівельно-технічної експертизи, призначеної в рамках проведення досудового розслідування; встановити та допитати в якості свідків працівників відділу капітального будівництва департаменту ЖКГ та ПЕК ХОДА, які працювали в період часу з 01.01.2024 по 31.12.2024; встановити інших осіб, причетних до скоєння даного кримінального правопорушення, відносно яких прийняти рішення відповідно до ст.276 КПК України, а також перевірити вказаних осіб на причетність до вчинення інших кримінальних правопорушень; розсекретити клопотання про надання дозволу на проведення НСРД, а також ухвали слідчих суддів Харківського апеляційного суду про дозвіл на проведення НСРД; провести інші слідчі (розшукові) дії для повного дослідження всіх обставин вчинення кримінального правопорушення; виконати вимоги ст.290 КПК України; скласти та вручити обвинувальний акт та реєстр матеріалів досудового розслідування, тому виникає необхідність у продовженні строку тримання під вартою підозрюваного.

Задовольняючи клопотання слідчого, погоджене прокурором,про продовження строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою стосовно підозрюваного ОСОБА_8 , слідчим суддею встановлено, що висновки органу досудового розслідування про наявність підозри у вчиненні останнім кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.255, ч.3 ст.27 ч.4 ст.28 ч.4 ст.191, ч.3 ст.27 ч.4 ст.28 ч.4 ст.191, ч.3 ст.27 ч.4 ст.28 ч.5 ст.191 КК України, є обґрунтованими, виходячи з наданих стороною обвинувачення доказів, а також визнано продовження існування ризиків, передбачених п.п.1,2,3,5 ч.1 ст.177 КПК України.

Разом з цим, під час розгляду клопотання слідчим суддею вивчалась можливість застосування стосовно ОСОБА_8 більш м`якого запобіжного заходу для запобігання вищезазначених ризиків. Однак слідчий суддя дійшов до висновку, що на цей час існують правові підстави для продовження саме такого запобіжного заходу у виді тримання під вартою на строк досудового розслідування, який продовжено до 28.09.2025.

Крім того, слідчий суддя при постановленні даної ухвали, керуючись ч.4 ст.183 КПК України, враховуючи підстави та обставини, передбачені ст.ст.177, 178 КПК України, вирішив не визначати розмір застави у даному кримінальному провадженні стосовно ОСОБА_8 при застосуванні запобіжного заходу у виді тримання під вартою, оскільки останній підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину за ч.1 ст.255 КК України.

Слідчим у клопотанні та слідчим суддею в оскаржуваній ухвалі об`єктивно враховані відомості про особу підозрюваного, вагомість наявних доказів про вчинення ОСОБА_8 кримінальних правопорушень, згідно з підозрою, тяжкість покарання, що загрожуватиме йому у разі визнання винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, а також необхідність проведення ряду слідчих та процесуальних дій для завершення досудового розслідування в розумні строки.

На підставі викладеного, слідчий суддя дійшов висновку про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_8 до27.09.2025 (включно).

Колегія суддів, з урахуванням стадії досудового розслідування, погоджується з висновками слідчого судді щодо продовження існування ризиків, передбачених п.п.1, 2, 3, 5 ч.1 ст.177 КК України, оскільки ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь ймовірності того, що особа, вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству.

Зокрема, ризик втечі має оцінюватись у контексті чинників, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейним зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідування («Бекчиєв проти Молдови» §58). Серйозність покарання є ревалентною обставиною в оцінці ризику того, що обвинувачений може втекти («Гарицьки проти Польщі», «Храїді проти Німеччини», «Ілійков проти Болгарії»), а наявність судимості може стати підставою для обґрунтування того, що обвинувачений може вчинити новий злочин («Сельчук проти Туреччини», «Мацнеттер проти Австрії»).

Надаючи оцінку можливості підозрюваним переховуватися від органів досудового розслідування та суду; знищити, сховати або спотворити мобільні термінали, засоби зв`язку та інші предмети та/або документи, що використовувались для вчинення кримінального правопорушення, які на даний час органом досудового розслідування не виявлені; незаконно впливати на свідків, експертів та інших підозрюваних; вчинити інше кримінальне правопорушення або продовжити вчинення кримінальних правопорушень, у яких підозрюється, колегія суддівбере до уваги, що існує певна ймовірність того, що останній з метою уникнення покарання, передбаченого за вчинення інкримінованих кримінальних правопорушень, може вдатися до відповідних дій.

Згідно з відомостями, що є наявними в матеріалах кримінального провадження, ОСОБА_8 раніше не судимий, але підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених: ч.1 ст.255 КК України, яке є особливо тяжким злочином, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від семи до дванадцяти років з конфіскацією майна; ч.3 ст.27 ч.4 ст.28 ч.4 ст.191 КК України, яке є тяжким злочином; ч.3 ст.27 ч.4 ст.28 ч.4 ст.191 КК України, яке є тяжким злочином, при цьому, санкція ч.4 ст.191 КК України передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до восьми років з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років; ч.3 ст.27 ч.4 ст.28 ч.5 ст.191 КК України, яке є особливо тяжким злочином, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від семи до дванадцяти років з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років та з конфіскацією майна, не виключена можливість переховування останнього від органу досудового розслідування та суду з метою уникнення відповідальності за вчинене.

Крім того, слідчим суддею встановлено, що підозрюваний може: знищити, сховати або спотворити мобільні термінали, засоби зв`язку та інші предмети та/або документи, що використовувались для вчинення кримінального правопорушення, які на даний час органом досудового розслідування не виявлені; впливати на свідків, експертів та інших підозрюваних у даному кримінальному провадженні, в тому числі на тих, яким відомо про вчинення кримінального правопорушення, з метою зміни їх свідчень на свою користь; продовжити вчинення кримінальних правопорушень, у яких підозрюється, або вчинити інші кримінальні правопорушення.

Відповідно до положень статті 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним засобом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Колегія суддів ставиться критично до доводів сторони захисту щодо необґрунтованості підозри ОСОБА_8 та побудові підозри на припущеннях, адже це суть справи полягає виключно в економічному сенсі, зважаючи на наступне.

Відповідно до ч.5 ст.9 КПК України кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ), яка відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» є джерелом права.

Оскільки положення кримінального процесуального законодавства не розкривають поняття «обґрунтованості підозри», в оцінці цього питання колегія суддів користується практикою ЄСПЛ.

У своїх рішеннях, зокрема, «Фокс, Кемпбел і Гартлі проти Сполученого Королівства», «Нечипорук та Йонкало проти України», Європейський суд з прав людини наголошує, що «обґрунтована підозра» передбачає наявність фактів або інформації, які б могли переконати об`єктивного спостерігача у тому, що відповідна особа могла вчинити злочин.

«Обґрунтована підозра» існує тоді, коли факти, якими обґрунтовується затримання, можна «розумно» вважати такими, що підпадають під опис одного з правопорушень, визначених у законі про кримінальну відповідальність. Тобто явно не може йтися про наявність «обґрунтованої підозри», якщо дії, у вчиненні яких підозрюється особа, не становлять кримінального правопорушення на момент учинення (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Волох проти України»).

При цьому факти що підтверджують обґрунтовану підозру не повинні бути такого ж рівня, що й факти, на яких має ґрунтуватися обвинувальний вирок. Стандарт доказування «обґрунтована підозра» не передбачає, що уповноважені органи мають оперувати доказами, достатніми для пред`явлення обвинувачення чи ухвалення обвинувального вироку, що пов`язано з меншою мірою ймовірності, необхідною на ранніх етапах кримінального провадження для обмеження прав особи.

Уявлення про «обґрунтовану підозру» має ґрунтуватися поміж інших факторів, на двох ключових критеріях: суб`єктивному та об`єктивному.

Перший критерій означає, що підозра має бути добросовісною, тобто особа, яка виконала затримання та оголосила підозру, має щиро підозрювати особу у вчиненні кримінального правопорушення, другий - що об`єктивно існують дані про скоєне кримінальне правопорушення і причетність особи до вчинення правопорушення. Такими даними можуть бути дії самого підозрюваного, наявні документи, речові докази, показання очевидців тощо.

Крім цього, у рішенні ЄСПЛ у справі «Феррарі-Браво проти Італії» №9627/81 від 14 березня 1984 року суд зазначив, що «питання про те, що арешт або тримання під вартою до суду є виправданими тільки тоді, коли доведено факт вчинення та характер інкримінованих правопорушень, ставити не можна, оскільки це є завданням попереднього розслідування, сприяти якому має й тримання під вартою»; у справі «Мюррей проти Сполученогс Королівства» №14310/88 від 23 жовтня 1994 року «факти, які є причиною виникнення підозрі не повинні бути такими ж переконливими, як ті, що є необхідними для обґрунтування вирок) чи й просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процес) кримінального розслідування».

Суд зазначає, що на цій стадії кримінального провадження, враховуючи практику Європейського суду з прав людини та положення кримінального процесуального закону, суд повинен лише надати оцінку тому чи достатньо отриманої інформації та досліджених доказів, для того, щоб допустити можливість, що особа щодо якої вирішується питання про застосування запобіжного заходу могла вчинити кримінальне правопорушення, яке їй інкримінується.

Питання ж оцінки доказів з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні того чи іншого злочину входить до компетенції суду під час розгляду кримінального провадження по суті.

З огляду на зазначене, не вирішуючи питання про доведеність вини та правильність кваліфікації дій ОСОБА_8 , виходячи з наявних у суду матеріалів клопотання, слідчий суддя зробив правильні висновки, що існують достатні підстави для наявності обґрунтованої підозри стосовно можливого вчинення ОСОБА_11 дій, що кваліфікуються за викладених у клопотанні обставин.

Порядок розгляду слідчим суддею клопотання про продовження запобіжного заходу відповідає вимогам п.п.3, 4 ст.5 Конвенції про захист прав людини та практиці Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства. Згідно з п.48 рішення «Чеботарь проти Молдови» №3561/06 від 13 11 2007 року Європейський Суд з прав людини зазначив «Суд повторює, що для того, щоб арешт по обґрунтованій підозрі був виправданий у відповідності до ст.5, 1 (с), поліція не зобов`язана мати докази, достатні для пред`явлення обвинувачення ні в момент арешту, ні під час перебування заявника під вартою. Також не обов`язково, щоб затриманій особі були, в кінцевому рахунку, пред`явленні обвинувачення, або щоб ця особа була піддана суду. Метою попереднього тримання під вартою є подальше розслідування кримінальної справи, яке повинно підтвердити або розвіяти підозру, яка є підставою для затримання». (рішення у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року, п.32, Series A, №182 та «Мюррей проти Сполученого Королівства» від 28 жовтня 1994 року, п.55, Series A, № 300-A).

Згідно зі сформованою практикою Європейського суду з прав людини, тримання особи під вартою може бути виправдане, якщо існують реальні ознаки наявності справжнього суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи. Застосовуючи запобіжний захід у виді тримання під вартою, необхідно виходити із того, що судове рішення повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони прав і інтересів як суспільства, так і потерпілого. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суспільства більшої суворості в оцінці цінностей суспільства («Летельє проти Франції»).

Крім того, відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини, право людини на свободу є основоположним, але не абсолютним та може бути обмежено з огляду на суспільний інтерес.

З урахуванням конкретних обставин цього кримінального провадження та характеру дій, які інкримінуються підозрюваному, а саме того, що він підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.255 КК України, ч.3 ст.27 ч.4 ст.28 ч.4 ст.191 КК України, ч.3 ст.27 ч.4 ст.28 ч.4 ст.191 КК України, ч.3 ст.27 ч.4 ст.28 ч.5 ст.191 КК України, а саме: створення і керівництва злочинною організацією; організації заволодіння чужим майном шляхом зловживання службовою особою своїм службовим становищем, вчиненого злочинною організацією в умовах воєнного стану; організації заволодіння чужим майном шляхом зловживання службовою особою своїм службовим становищем, вчиненого злочинною організацією повторно в умовах воєнного стану; організації заволодіння чужим майном шляхом зловживання службовою особою своїм службовим становищем, вчиненого злочинною організацією повторно в умовах воєнного стану в особливо великих розмірах, тобто за тяжких обставин у яких опинилося суспільство, що свідчить про підвищену суспільну небезпеку вчиненого та особи, яка його вчинила, колегія суддів вважає, що у цьому кримінальному провадженні наявний суспільний інтерес, який полягає у необхідності захисту високих стандартів охорони прав і інтересів суспільства.

Крім цього, у рішенні ЄСПЛ у справі «Феррарі-Браво проти Італії» №9627/81 від 14 березня 1984 року суд зазначив, що «питання про те, що арешт або тримання під вартою до суду є виправданими тільки тоді, коли доведено факт вчинення та характер інкримінованих правопорушень, ставити не можна, оскільки це є завданням попереднього розслідування, сприяти якому має й тримання під вартою»; у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» №14310/88 від 23 жовтня 1994 року «факти, які є причиною виникнення підозрі не повинні бути такими ж переконливими, як ті, що є необхідними для обґрунтування вироку) чи й просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процесу) кримінального розслідування».

З висновками слідчого судді щодо наявності ризиків, передбачених п.п.1,2,3,5 ч.1 ст.177 КПК України, та необхідності продовження строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою стосовно підозрюваного ОСОБА_8 погоджується і колегія суддів.

Слідчим суддею враховані всі підстави та обставини, передбачені ст.178 КПК України, відомості про особу та наявні докази про вчинення підозрюваним кримінальних правопорушень, тяжкість покарання, що загрожує йому у разі визнання винуватим, та обставини, передбачені ст.ст.177, 178 КПК України.

Враховуючи наявність, зазначених в клопотанні ризиків та беручи до уваги необхідність виконати низку важливих слідчих та процесуальних дій, результати яких мають значення для судового розгляду, колегія суддів приймає до уваги обґрунтування сторони обвинувачення щодо необхідності продовження ОСОБА_8 строку тримання під вартою.

Отже, враховуючи вищенаведені відомості, у колегії суддів не виникає сумнівів щодо обґрунтованості та доведеності ризиків, якими прокурор обґрунтовує в суді першої інстанції та при апеляційному розгляді необхідність продовження такого запобіжного заходу як тримання ОСОБА_8 під вартою, оскільки на момент розгляду апеляційної скарги ризики, які існували на час продовження цього запобіжного заходу, не зменшилися, а їх доведеність об`єктивно вбачається з системного аналізу відомостей, що стосуються особи підозрюваного та обставин кримінального правопорушення.

Доводи, на які посилається в апеляційній скарзі захисник підозрюваного стосовно недоведення ризиків, заявлених в клопотанні прокурора, спростовуються відомостями, що є наявними в кримінальному провадженні, що свідчить про постановлення слідчим суддею обґрунтованого та вмотивованого рішення, відповідно до вимог ст.370 КПК України.

Оцінюючи доводи захисника щодо відсутності доказів, які б підтверджували винуватість ОСОБА_8 у вчиненні злочинів, передбачених ст.ст.191, 209, 255 КК України,колегія суддів зазначає, що на даній стадії кримінального провадження не вирішується питання щодо наявності в діянні особи складів кримінальних правопорушень та винуватості особи у вчиненні таких правопорушень, які вирішуються судом при ухваленні вироку відповідно до вимог ч.1 ст.368 КПК України, а лише встановлюється наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінальних правопорушень, що може слугувати підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження на підставі поданих стороною обвинувачення до клопотання матеріалів.

З огляду на те, що кримінальне провадження перебуває на стадії досудового розслідування, слідчий суддя лише на підставі розумної та об`єктивної оцінки отриманих доказів визначає, чи виправдовують вони в своїй сукупності факт проведення досудового розслідування, та чи дозволяють встановити причетність особи до вчинення кримінальних правопорушень, яка є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї заходу забезпечення кримінального провадження.

З огляду на зазначене, не вирішуючи питання про доведеність вини та правильність кваліфікації дій ОСОБА_8 , виходячи з наявних матеріалів клопотання, слідчий суддя дійшов правильного висновку про наявність обґрунтованої підозри щодо вчинення ним кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.255, ч.3 ст.27 ч.4 ст.28 ч.4 ст.191, ч.3 ст.27 ч.4 ст.28 ч.4 ст.191, ч.3 ст.27 ч.4 ст.28 ч.5 ст.191 КК України.

Тим більше, самі по собі ці обставини не спростовують та не мінімізують наявних ризиків, запобігти яким в даному випадку може лише застосування такого виняткового запобіжного заходу як тримання під вартою.

Оцінюючи доводи захисника, які полягають у тому, що ухвала слідчого судді не відповідає вимогам КПК України, адже була обрана безальтернативна міра запобіжного заходу тримання під вартою, не беруться до уваги апеляційним судом, оскільки вони є хибними з огляду на наступне.

Відповідно до ч.3, п.4 ч.4 ст.183 КПК України, слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

Слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні, зокрема щодо злочину, передбаченого статтями 255-255-3 Кримінального кодексу України.

Ключовими моментами зазначених положень є те, що у слідчого судді, суду є можливість, а не обов`язок за певних підстав та обставин, визначених ст.ст.177, 178 КПК України, застосувати заставу як альтернативний запобіжний захід.

Проте, на переконання колегії суддів, з огляду на обставини кримінального правопорушення, лише запобіжний захід у виді тримання під вартою здатний забезпечити виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків та запобігти встановленим ризикам.

За таких обставин, з огляду на значимі для цього провадження дані, на переконання колегії суддів, слідчий суддя постановив рішення на основі всебічно з`ясованих обставин, при цьому дослідив належним чином всі наявні відомості в матеріалах провадження та навів в ухвалі мотиви, з яких постановив відповідне рішення.

З урахуванням зазначеного, колегія суддів дійшла висновку про законність та обґрунтованість ухвали слідчого судді про продовження строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою стосовно ОСОБА_8 та відсутності підстав для зміни чи скасування рішення за доводами апеляційної скарги захисника підозрюваного.

Керуючись ч.6 ст.9, ст.ст.7, 176-206, 392, 393, 404, 405, ч.1 ст.407, 418, 419, 423, 424-426 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Ухвалу Київського районного суду м.Харкова від 22.08.2025 про продовження щодо підозрюваного ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжного заходу у виді тримання під вартою в Державній установі «Харківський слідчий ізолятор» до 27.09.2025 (включно), без визначення суми застави, - залишити без змін.

Апеляційну скаргу захисника підозрюваного, - залишити без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

Оскарження даної ухвали, у відповідності до ч.2 ст.424 КПК України, в касаційному порядку не передбачено, оскільки така ухвала не перешкоджає подальшому кримінальному провадженню.

Судді:

____________ _____________ _____________

ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3