УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.08.2025 Справа №607/16173/25 Провадження №1-кс/607/4438/2025

м. Тернопіль

Слідчий суддя Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області ОСОБА_1 , з участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , підозрюваної ОСОБА_4 , захисника адвоката ОСОБА_5 розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області клопотання слідчого СВ Тернопільського районного управління поліції ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_6 , погоджене прокурором Тернопільської окружної прокуратури ОСОБА_3 в рамках кримінального провадження внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001293 від 16.07.2025 про застосування запобіжного заходу у виді домашнього арешту щодо:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с. Іванків, Чортківського району Тернопільської області, українки, громадянки України, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , та фактично проживаючої за адресою АДРЕСА_2 , із середньо-спеціальною освітою, неодруженої, офіційно не працюючої, раніше не судимої,

яка підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 342 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Слідчий СВ Тернопільського районного управління поліції ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_6 за погодженням із прокурором Тернопільської окружної прокуратури ОСОБА_3 в рамках кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудового розслідування за №0001293 від 16.07.2025 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 342 КК України звернулась до слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області із клопотанням про застосування запобіжного заходу у виді цілодобового домашнього арешту щодо ОСОБА_4 , строком на 60 діб.

Клопотання мотивоване тим, що слідчими відділом Тернопільського РУП ГУНП в Тернопільській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0001293 від 16.07.2025 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 342 КК України.

Як зазначає слідчий, згідно ч. 1 ст. 2 Закону України «Про державний захист працівників суду і правоохоронних органів» правоохоронні органи - органи прокуратури, Національної поліції, служби безпеки, Військової служби правопорядку у Збройних Силах України, Національне антикорупційне бюро України, органи охорони державного кордону, органи доходів і зборів, органи і установи виконання покарань, слідчі ізолятори, органи державного фінансового контролю, рибоохорони, державної лісової охорони, інші органи, які здійснюють правозастосовні або правоохоронні функції.

Відповідно до ч. 2 ст. 18 Закону України «Про Національну поліцію» поліцейський на всій території України незалежно від посади, яку він займає, місцезнаходження і часу доби в разі звернення до нього будь-якої особи із заявою чи повідомленням про події, що загрожують особистій чи публічній безпеці, або в разі безпосереднього виявлення таких подій зобов`язаний вжити необхідних заходів з метою рятування людей, надання допомоги особам, які її потребують, і повідомити про це найближчий орган поліції. При цьому, згідно із ч. 10 ст. 62 цього ж Закону поліцейський користується повноваженнями, передбаченими цим законом, незалежно від посади, яку він займає, місцезнаходження і часу.

Так, 16.07.2025, відповідно до розстановки сил та засобів роти № 1 батальйону управління патрульної поліції в Тернопільській області Департаменту патрульної поліції з 08:00 16.07.2025 до 20:00 16.07.2025 поліцейський взводу № 1 роти № 1 батальйону Управління патрульної поліції в Тернопільській області Департаменту патрульної поліції ОСОБА_7 спільно з поліцейським взводу № 2 роти № 1 батальйону Управління патрульної поліції в Тернопільській області Департаменту патрульної поліції ОСОБА_8 заступили на чергування в складі додаткового екіпажу «Юпітер-301» на транспортному засобі марки «Skoda», моделі «Rapid», н.з. НОМЕР_1 , у форменому одязі із спецзасобами та табельною вогнепальною зброєю в зоні оперативного реагування спільно з представниками територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки.

Надалі, 16.07.2025, о 10 год. 00 хв., під час несення служби по проспекту Степана Будного в м. Тернопіль, екіпаж поліції «Юпітер-301» в складі поліцейських ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , зупинив транспортний засіб марки «Ford», моделі «Focus» із тимчасовою реєстрацією, д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та під час перевірки документів у водія ОСОБА_9 було встановлено, що в базі даних МВС «ІПНП АРМОР» зареєстровано звернення ІНФОРМАЦІЯ_3 ( АДРЕСА_3 ) щодо необхідності доставлення ОСОБА_9 до територіального центру комплектування та соціальної підтримки, як особи, яка вчинила, адміністративне правопорушення, передбачене ст. ст. 210, 210-1 КУпАП.

В подальшому, з метою виконання ч. 1 ст. 27 ЗУ «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» та на підставі постанови Кабінету Міністрів України № 560 від 16.05.2024 «Про затвердження Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період» працівниками патрульної поліції ОСОБА_9 запропоновано добровільно проїхати до ІНФОРМАЦІЯ_4 , що за адресою: АДРЕСА_4 , на що ОСОБА_9 надав згоду та проїхав на транспортному засобі марки «Ford», моделі «Focus» із тимчасовою реєстрацією, д.н.з. НОМЕР_2 до вул. Тролейбусна, м. Тернопіль. Після чого, до ОСОБА_9 , який перебував у транспортному засобі марки «Ford», моделі «Focus» по вул. Тролейбусна, сіла його сестра ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з якою вони почали розмову. В подальшому, після короткої розмови із сестрою, ОСОБА_9 погодився заїхати до ІНФОРМАЦІЯ_4 , розпочав рух транспортним засобом та під час розвороту транспортного засобу ОСОБА_9 та ОСОБА_4 відкрили передні дверцята, після чого ОСОБА_9 побіг в сторону вул. Сергія Короля, а ОСОБА_4 вибігла на проїзну частину дороги вул. Тролейбусна, м. Тернопіль.

Надалі, 16.07.2025, о 11 год. 59 хв., ОСОБА_4 , перебуваючи по вул. Тролейбусна, м. Тернопіль, розуміючи, що працівники патрульної поліції знаходячись в службовому транспортному засобі розпочинають рух службовим транспортним засобом за її братом ОСОБА_9 з метою його адміністративного затримання, вибігла на проїзну частину дороги вул. Тролейбусна, м. Тернопіль, та стала перед службовим транспортним засобом, зупиняючи його рукою, чим перешкоджала проїзду службового транспортного засобу.

З метою припинення протиправних дій ОСОБА_4 , працівником патрульної поліції останній було висунуто вимогу щодо припинення вчинення протиправних дій, увімкнено проблискові маячки, а також спеціальний сигнал, однак, ОСОБА_4 на законні вимоги працівників патрульної поліції не реагувала та продовжила вчиняти протиправні дії, а саме, стояти перед службовим транспортним засобом та лівою рукою стримувати його рух, чим перешкоджала працівникам поліції у виконанні службових обов`язків.

В результаті злочинної діяльності ОСОБА_4 , порушено суспільні відносини, які забезпечують нормальну законну діяльність органів державної влади, особисту недоторканість поліцейських, під час виконання ними службових обов`язків, передбачених Законом України «Про Національну поліцію».

З огляду на наведене слідчий вважає, що у кримінальному провадженні № 0001293 від 16.07.2027, наявна обґрунтована підозра щодо вчинення ОСОБА_4 , кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 342 КК України, що підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами.

31.07.2025 ОСОБА_4 , повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 342 КК України.

Слідчий вказує, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваною ОСОБА_4 , покладених на неї процесуальних обов`язків, передбачених Кримінальним процесуальним кодексом України, а також запобігання спробам: переховуватись від органу досудового розслідування та/або суду, вчинити інше кримінальне правопорушення, незаконно впливати на свідків та потерпілого у кримінальному провадженні.

На переконання слідчого, інший запобіжний захід ніж домашній арешт, не зможе забезпечити належну поведінку підозрюваної та належним чином усунути ризики, які передбачені ст. 177 КПК України.

З урахуванням наведеного, з метою забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваної ОСОБА_4 , слідчий просить клопотання задовольнити та застосувати до ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту із забороною цілодобово залишати житло за адресою: АДРЕСА_1 , строком на 60 діб, з покладенням на неї обов`язків передбачених ч.5 ст.194 КПК України .

Прокурор ОСОБА_3 в судовому засіданні підтримав подане слідчим клопотання, просив його задовольнити та застосувати щодо ОСОБА_4 запобіжний захід у виді домашнього арешту із забороною залишати житло цілодобово.

Захисник підозрюваної ОСОБА_4 адвокат ОСОБА_5 у судовому засіданні подав письмові запереченнях, у яких зазначив, що підозра оголошена ОСОБА_4 є повністю необґрунтована, а сам зміст підозри та доданих до клопотання процесуальних документів свідчать про відсутність у даному випадку події кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 342 КК України, яке інкримінується підозрюваній. Захисник зауважує, що опором у значенні ст. 342 КК України є активна фізична протидія виконанню поліцейським його законних повноважень, проте з повідомлення про підозру вбачається, що ОСОБА_4 не вчиняла жодних активних дій, а лише стояла перед службовим автомобілем. Також, ОСОБА_4 не застосовувала фізичної сили до працівників поліції, оскільки ті не виходили з салону автомобіля, а твердження про те, що ОСОБА_4 рукою стримувала рух автомобіля є неспроможними, оскільки остання не наділена такою фізичною силою, яка б дозволила зупинити рух автомобіля. Окрім цього, надаючи пояснення захисник, зазначив, що ризики зазначені у клопотанні не доведені належними та достатніми доказами. З огляду на викладене просив відмовити у задоволенні клопотання.

Підозрювана ОСОБА_4 в судовому засіданні підтримала думку свого захисника.

Заслухавши пояснення учасників кримінального провадження, дослідивши клопотання, копії матеріалів, якими сторони обґрунтовують свою позицію, слідчий суддя приходить до наступного висновку:

Згідно ст.2 КПК України, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Як вбачається з ч. 1 ст.176 КПК України запобіжними заходами у кримінальному провадженні є: особисте зобов`язання, особиста порука, застава, домашній арешт, тримання під вартою.

Згідно з ч.ч. 1 2 ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, а саме: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, зокрема, вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється; вік та стан здоров`я підозрюваного; міцність соціальних зв`язків в місці постійного проживання, у тому числі наявність родини й утриманців; наявність постійного місця роботи або навчання, репутацію та майновий стан, наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого, розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини, ризик продовження чи повторення протиправної поведінки (ч. 1 ст. 178 КПК України).

Слідчим суддею встановлено, що слідчими СВ Тернопільського РУ поліції ГУНП в Тернопільській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0001293 від 16.07.2025 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 342 КК України.

В ході здійснення досудового розслідування у даному кримінальному провадженні 31.07.2025 ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 342 КК України, тобто в опорі працівникові правоохоронного органу під час виконання ним службових обов`язків.

На думку слідчого судді, обґрунтованість підозри ОСОБА_4 у вчиненні нею кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 342 КК України підтверджується зібраними під час досудового розслідування доказами, а саме:

-протоколом прийняття заяви ОСОБА_7 про вчинене кримінальне правопорушення та іншу подію від 16.07.2025;

-протоколом допиту потерпілого ОСОБА_7 від 16.07.2025;

-протоколом допиту свідка ОСОБА_8 від 16.07.2025;

-протоколом допиту свідка ОСОБА_10 від 16.07.2025;

-протоколом огляду відеозапису від 18.07.2025;

-протоколом огляду відеозапису від 17.07.2025;

-протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками за участю потерпілого ОСОБА_7 від 25.07.2026;

-протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками за участю свідка ОСОБА_8 від 25.07.2026;

-протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками за участю свідка ОСОБА_10 від 25.07.2026;

-протоколом допиту свідка ОСОБА_11 від 29.07.2025.

Надаючи оцінку наведеним доказам про обґрунтованість підозри, слідчий суддя зважає на практику Європейського суду з прав людини, згідно якої, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення.

Зокрема, слідчий суддя, бере до уваги позицію Європейського суду з прав людини, відображену у п. 175 рішення від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», відповідно до якої термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення».

При цьому необхідно відзначити, що на даному етапі кримінального провадження стандарт доказування «обґрунтована підозра» не передбачає, що уповноважені органи мають оперувати доказами, достатніми для пред`явлення обвинувачення чи ухвалення обвинувального вироку, а слідчий суддя не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті.

Відтак, слідчий суддя до уваги не бере заперечення сторони захисту з приводу обґрунтованості підозри та зауважує, що на даній стадії досудового розслідування слідчий суддя не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності та допустимості для вини чи її відсутності у фізичної або юридичної особи за вчинення кримінального правопорушення, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо нього заходу забезпечення кримінального провадження, одним із яких є запобіжний захід, який застосовується з метою досягнення дієвості цього провадження.

Згідно з положенням ст.5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, а також практики Європейського суду з прав людини, обмеження права особи на свободу і особисту недоторканність можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. В кожному випадку, як підкреслює Європейський суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного (обвинуваченого), а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.

З огляду на вищенаведене та те, що сторона захисту не надала беззаперечних доказів на спростування обґрунтованості підозри, а також беручи до уваги надане ОСОБА_4 повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 342 КК України, слідчий суддя приходить до переконання, що надані стороною обвинувачення докази дають достатні підстави вважати, що наявна підозра у вчиненні ОСОБА_4 вказаного кримінального правопорушення не є вочевидь необґрунтованою.

Окрім наявної обґрунтованої підозри, слідчий суддя вважає, що на даний час існують ризики зазначенні у клопотанні слідчого, а саме, що підозрювана може: переховуватись від органів досудового розслідування та суду танезаконно впливати на свідків та потерпілого у кримінальному провадженні, що виправдовує застосування до ОСОБА_4 запобіжного заходу.

Так, ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, санкція якого передбачає покарання у вигляді штрафу від однієї тисячі до чотирьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або пробаційним наглядом на строк до чотирьох років, або обмеженням волі на той самий строк, або позбавленням волі на строк до двох років, що в силу вимог ст.12 КК України є не тяжким злочином. Відтак, усвідомлюючи тяжкість вчиненого злочину та розмір покарання, яке їй загрожує, підозрювана ОСОБА_4 може умисно переховуватись від органу досудового розслідування та суду як на території України так і поза її межами, оскільки документована паспортом громадянина України для виїзду за кордон та у період з 21.07.2025 по 24.07.2025 підозрювана вже здійснювала виїз за кордон. Слідчий суддя вважає, що зазначена обставина сама по собі може бути мотивом та підставою для підозрюваного переховуватися від суду. Таке твердження узгоджується з позицією Європейського суду з прав людини, висловленою у справі «Ілійков проти Болгарії» (рішення від 26.07.2001), де Суд зазначив, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування.

Слідчий суддя вважає, доведеним і ризик того, що підозрювана ОСОБА_4 може незаконно впливати на свідків та потерпілого у кримінальному провадженні, оскільки анкетні дані останніх йому відомі, так як інформація про них міститься в матеріалах кримінального провадження, з якими підозрювана ознайомлена, а відтак підозрювана як особисто так і через третіх осіб може незаконно впливати на свідків та потерпілого у кримінальному провадженні, з метою дачі ними неправдивих, неповних показів, відмови від раніше наданих показань або умисного ухилення ними від явки до органу досудового розслідування та суду для надання показань, що може негативно вплинути на стан судового розгляду та його результати.

Враховуючи положення ч. 2 ст. 23 КПК України про те, що не можуть бути визнанні доказами відомості, що містяться в показаннях, речах та документах, які не були предметом безпосереднього дослідження суду, а також ч. 4 ст. 95 КПК України про те, що суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання і не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них, зазначений ризик існує, так як свідки, експерти, спеціалісти у кримінальному провадженні, ще не були допитані в ході судового розгляду даного кримінального провадження та до проведення такого допиту можуть змінити свої показання, які вони надавали слідчому, на користь підозрюваного.

Разом з тим слідчий суддя вважає, що посилання слідчого у клопотанні та прокурора у судовому засіданні на ризик того, що підозрювана ОСОБА_4 може вчинити інше кримінальне правопорушення, є недоведеним, оскільки слідчому судді не надано жодних доказів на підтвердження обставин зазначених у клопотанні на обґрунтування даного ризику.

За таких підстав слідчий суддя доходить висновку, що зазначений ризик не є доведеним у судовому засіданні, а відтак не може покладатись в основу рішення про застосування до ОСОБА_4 запобіжного заходу.

Відтак слідчий суддя приходить до висновку, що слідчим у клопотання та прокурором у судовому засіданні доведено, а стороною захисту не спростовано, що у даному кримінальному провадженні, з метою виконання підозрюваною покладених на неї процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам вчинити дії, передбачені п.п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, є необхідним застосування до ОСОБА_4 запобіжного заходу.

Крім того, стороною захисту не надано беззаперечних доказів, які б свідчили, про відсутність вищевказаних ризиків передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України. Доводи сторони захисту щодо відсутності заявлених ризиків, слідчий суддя вважає безпідставними, недоведеними у судовому засіданні та такими, які є частиною єдиної лінії захисту підозрюваної у цьому кримінальному провадженні.

При цьому слідчий суддя зауважує, що КПК не вимагає доказів того, що підозрюваний чи обвинувачений обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що вони мають реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому, оскільки під поняттям «ризик» - слід розуміти обґрунтовану ймовірність протидії підозрюваних чи обвинувачених кримінальному провадженню у формах, передбачених ч.1 ст.177 КПК.

Запобіжний захід застосовується з метою попередження ризиків здійснення такої поведінки підозрюваного чи обвинуваченого та, як наслідок, унеможливлення здійснення негативного впливу на хід та результати кримінального провадження.

Тобто в даному випадку суд має зробити висновки прогнозованості характеру, коли доказування спрямоване не на подію, яка відбулася в минулому, а на встановлення фактичних даних, які дозволять стверджувати про подію, яка може статися з достатньою долею ймовірності у майбутньому.

Згідно з вимогами ст.198 КПК України, висловлені в ухвалі слідчого судді, суду за результатами розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу висновки щодо будь-яких обставин, які стосуються суті підозри, обвинувачення, не мають преюдиціального значення для суду під час судового розгляду або для слідчого чи прокурора під час цього або іншого кримінального проваджень.

Разом з тим, відповідно до ч. 1 ст.194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Згідно ч. 4 ст. 194 КПК України встановлено, що якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частинами п`ятою та шостою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

Згідно позиції Європейського суду з прав людини, викладеної у його рішенні в справі «Бойченко проти Молдови» № 41088/05, від 11 липня 2006 року - «одне тільки посилання судів на відповідну норму закону без вказівки підстав з яких вони вважають обґрунтованими твердження про те, що ніби заявник може перешкоджати провадженню в справі, переховуватися від правосуддя або скоювати нові злочини, не є достатнім для ухвалення рішення про обрання запобіжного заходу». Також, в справі «Мамедова проти Росії» № 7064/05, Європейський суд дійшов такого висновку: «посилання на тяжкість обвинувачення, як на головний чинник при оцінці ймовірності того, що заявниця переховуватиметься від правосуддя, перешкоджатиме ходові розслідування або вчинятиме нові злочини є недостатнім, хоча суворість покарання і є визначальним елементом при оцінці ризику переховування від правосуддя чи вчинення нових злочинів, і що потребу позбавлення волі не можна оцінювати з винятково абстрактного погляду, беручи до уваги тільки тяжкість злочину».

Так, Суд наголошує, що основним і визначальним критерієм як правової норми, так і правосуддя має бути їх відповідність вимогам справедливості як гарантії дотримання прав та інтересів учасників правовідносин. Виконання вимог справедливості полягає у можливості застосування до відносин імперативного методу рівно настільки, наскільки це викликано необхідністю в кожному конкретному випадку.

Верховенство права, невід`ємною складовою якого є принцип пропорційності, передбачає, що мета має спиратися лише на такі засоби, застосування яких морально виправдано, оскільки мета, задля якої необхідні неправові засоби, не може бути правовою. Застосовувана міра повинна бути пропорційною (повинна відповідати) цілям.

Завдяки принципу пропорційності встановлені положеннями нормативно-правових актів обмеження на користь суспільних інтересів дозволяють максимально враховувати приватні інтереси. Цей принцип висуває критерій межі (результату) дій або рішень: вони не повинні виходити за межі відповідної мети. Принцип пропорційності передбачає вибір розумних, найбільш ефективних заходів для досягнення мети і завжди застосовується в сукупності з принципом справедливості.

Вивченням особи підозрюваної ОСОБА_4 встановлено, що остання є уродженкою с. Іванків, Чортківського району, Тернопільської області, зареєстрована за адрексою: АДРЕСА_1 , та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 , із середньо-спеціальною освітою, неодружена, офіційно не працевлаштована, раніше не судима.

При розгляді клопотання слідчим суддею враховано всі обставини, визначені в ст. 178 КПК України, в тому числі вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваною кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує останній у разі визнання її винною у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого вона підозрюється та її процесуальну поведінку, зокрема те, що вона раніше не судима та наявність у неї постійного місця проживання.

Зважаючи на наведене вище, за наслідками встановлених обставин за результатами розгляду клопотання, враховуючи особу підозрюваної ОСОБА_4 , не доведення прокурором недостатності застосування більш м`якого запобіжного заходу, з посиланням лише на наявність ризиків передбачених ст.177 КПК України, за відсутності обґрунтування з посиланням на належні докази необхідність застосування до підозрюваної запобіжного заходу у виді цілодобового домашнього арешту і що такий захід в даному випадку буде виправданий, приходжу до висновку, що у відповідності до ч.4 ст.194 КПК України щодо підозрюваної слід обрати запобіжний захід у виді особистого зобов`язання, оскільки саме цей запобіжний захід забезпечить виконання підозрюваною процесуальних обов`язків та попередить вчинення нею дій, передбачених ч.1 ст. 177 КПК України.

Виходячи зі змісту ст.179 цього ж Кодексу особисте зобов`язання полягає у покладенні на підозрюваного, обвинуваченого зобов`язання виконувати покладені на нього слідчим суддею, судом обов`язки, передбачені статтею 194 цього Кодексу. Підозрюваному, обвинуваченому письмово під розпис повідомляються покладені на нього обов`язки та роз`яснюється, що в разі їх невиконання до нього може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід і на нього може бути накладено грошове стягнення в розмірі від 0,25 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб до 2 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

З урахуванням обставин справи, особи підозрюваної, слідчий суддя вважає за необхідне застосувати щодо ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання, з покладенням обов`язків, визначених ч. 5 ст.194 КПК України: прибувати до слідчого, прокурора, слідчого судді та суду за першою вимогою; повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання; утримуватися від спілкування зі свідками та потерпілим у даному кримінальному провадженні.Вказані обов`язки на думку слідчого судді є достатніми для забезпечення належної поведінки ОСОБА_4 .

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 177, 178, 179, 193, 194, 199, 205, 309 КПК України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання слідчого СВ Тернопільського районного управління поліції ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_6 , погоджене прокурором Тернопільської окружної прокуратури ОСОБА_3 про застосування щодо підозрюваної ОСОБА_4 , запобіжного заходу у виді цілодобового домашнього арешту задовольнити частково.

Застосувати до підозрюваної ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 запобіжний захід у виді особистого зобов`язання.

Покласти на підозрювану ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обов`язки передбачені ч.5 ст. 194 КПК України, а саме:

- прибувати до слідчого, прокурора, слідчого судді та суду за першою вимогою;

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання;

- утримуватися від спілкування зі свідками та потерпілим у даному кримінальному провадженні.

У задоволенні решти вимог клопотання - відмовити.

Попередити підозрювану ОСОБА_4 , що в разі невиконання покладених на неї обов`язків, до неї може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід та накладено грошове стягнення в розмірі від 0,25 розміру мінімальної заробітної плати до 2 розмірів мінімальної заробітної плати.

Строк дії ухвали та обов`язків, покладених судом визначити до 23 год. 59 хв. 31.09.2025.

Ухвала щодо застосування запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Контроль за виконанням ухвали покласти на слідчого та прокурора в даному кримінальному провадженні.

Копію ухвали вручити підозрюваній ОСОБА_4 негайно після її оголошення.

Апеляційна скарга на ухвалу слідчого судді може бути подана безпосередньо до Тернопільського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської областіОСОБА_1