Провадження №: 1-кп/336/1306/2025
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 червня 2025 року м. Запоріжжя

Шевченківський районний суд м. Запоріжжя у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2

розглянувши в спрощеному провадженні кримінальне провадження №0000155 від 03.06.2025 року без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження, по обвинуваченню:

ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця РФ, Тюменської області, Пуровський район, с. Уренгой, освіта середня, не одружений, офіційно не працевлаштований, зареєстрований та фактично проживаючий за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого,-

24.12.2001 року Ворошилівським районним судом м. Донецька за ч. 2 ст.141 КК України (в редакції 1960 року) до покарання у вигляді позбавлення волі строком на 1 рік;

17.05.2005 Жовтневим районним судом м. Запоріжжя за ч. 2 ст. 186 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі на 4 роки;

??09.12.2008 Шевченківським районним судом м. Запоріжжя до покарання у вигляді позбавлення волі строком на 3 роки;

??16.04.2013 Жовтневим районним судом м. Запоріжжя за ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 186, ст. 69, ч. 1 ст. 70 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі строком на 3 роки;

30.10.2013 Орджонікідзевським районним судом м. Запоріжжя за ч. 2 ст. 190, ч. 4 ст. 358, ч. 1 ст. 358, ст. 70 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі строком на 3 роки 2 місяця;

??05.10.2016 Комунарським районним судом м. Запоріжжя за ч. 3 ст. 15, ч. 2 ст. 185, 4. 2 ст. 185, 4. 2 ст. 190, ч. 1 ст. 70 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі строком на 3 роки 6 місяців;

26.09.2018 Мелітопольським міськрайонним судом Запорізької області за ч. 3 ст. 185, 4. 2 ст. 185, ч. 1 ст. 70 КК України до покарання у вигляді 4 років позбавлення волі;

18.03.2024 Жовтневим районним судом м. Запоріжжя за ч. 1 ст. 309 КК України до покарання у вигляді штрафу 17 000 грн.;

25.11.2024 Жовтневим районним судом м. Запоріжжя, штраф замінено на покарання у вигляді 240 годин громадських робіт;

у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 2 ст. 389 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

Формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним.

18.03.2024 ОСОБА_3 , засуджений вироком Жовтневого районного суду міста Запоріжжя за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України до покарання у вигляді штрафу 17 000 грн.

У зв?язку із несплатою штрафу ухвалою Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 25.11.2024, покарання у вигляді штрафу в розмірі 17 000 грн., замінено на громадські роботи тривалістю 240 годин.

Зазначена ухвала Жовтневого районного суду міста Запоріжжя 25.12.2025 надійшла до Шевченківського РВ філії ДУ «Центр пробації» на виконання.

ОСОБА_3 07.04.2025 з?явився до Шевченківського РВ філії ДУ «Центр пробації» в Запорізькій області та під особистий підпис був ознайомлений з порядком та умовами відбування покарання, попереджений про правові наслідки за ухилення від відбування призначеного покарання, роз?яснено положення ст. 37 та ст. 40 Кримінально-виконавчого кодексу України, про що засудженого ознайомлено під підпис.

Цього ж дня, ОСОБА_3 отримав направлення до СКП «Запорізька ритуальна служба», яке розташоване за адресою: м. Запоріжжя, вул. Солідарності, буд. 104, для відбування призначеного покарання у виді 240 годин громадських робіт, відповідно до якого засуджений повинен приступити до фактичного відбування покарання з 08.04.2025.

Маючи направлення Шевченківського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Запорізькій області спеціалізованого комунального підприємства «Запорізька ритуальна служба», яке розташоване за адресою: м. Запоріжжя, вул. Солідарності, буд. 104, ОСОБА_3 , для відбування призначеного покарання не з?явився.

Також, з СКП «Запорізька ритуальна служба» до Шевченківського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Запорізькій області 08.04.2025 надійшло повідомлення N? 287 від 08.04.2025, про те, що ОСОБА_3 , не з?явився до СКП «Запорізька ритуальна служба» для відбування покарання.

Разом з тим, досудовим розслідуванням встановлено, що станом на 04.06.2025 ОСОБА_3 , не звертався до СКП «Запорізька ритуальна служба» для відбування покарання у виді громадських робіт.

Таким чином, з 08.04.2025 по 04.06.2025 ОСОБА_3 , діючи умисно, з метою ухилитися від призначеного йому рішенням суду покарання, без поважних причин до спеціалізованого комунального підприємства «Запорізька ритуальна служба», жодного разу не з?явився і до відбування громадських робіт не приступив.

Такі дії ОСОБА_3 , набули тривалого системного характеру і полягають у невиконанні обов?язку (бездіяльність) щодо відбування покарання у вигляді 240 годин громадських робіт та відповідно до ст. 40 КВК України є ухиленням від виконання покарання, оскільки більше двох прогулів без поважних причин протягом місяця є ухиленням від відбування покарання у виді громадських робіт.

Тобто, ОСОБА_3 , будучи ознайомлений з порядком та умовами відбування покарання у виді громадських робіт, письмово попередженим про настання кримінальної відповідальності за порушення порядку та умов відбування покарання, без поважних причин, діючи умисно, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, з метою ухилення від призначеного судом покарання у вигляді громадських робіт, виконувати рішення суду не став, тим самим навмисно ухилився від відбуття призначеного судом покарання у вигляді громадських робіт, порушивши встановлені законодавством порядок та умови відбуття покарання, залишивши невідпрацьованими 240 годин громадських робіт.

Своїми умисними діями ОСОБА_3 , вчинив кримінальне правопорушення передбачене ч. 2 ст. 389 КК України, тобто ухилення від покарання, не пов`язаного з позбавлення волі, а саме ухилення засудженого від відбування покарання у виді громадських робіт.

Винуватість ОСОБА_3 у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 2 ст. 389 КК України встановлена судом поза розумним сумнівом з наступних підстав.

18 червня 2025 року до Шевченківського районного суду міста Запоріжжя надійшов обвинувальний акт відносно ОСОБА_3 за обвинуваченням у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 2 ст. 389 КК України у якому міститься клопотанням прокурора ОСОБА_4 про розгляд обвинувального акту в спрощеному порядку без проведення судового розгляду в судовому засіданні.

До обвинувального акту додані:

письмова заява ОСОБА_3 складена в присутності захисника ОСОБА_5 , щодо беззаперечного визнання своєї винуватості, згоди із встановленими досудовим розслідуванням обставинами, ознайомлення з обмеженням права апеляційного оскарження згідно з частиною другою ст. 302 КПК України та згоди з розглядом обвинувального акту в спрощеному провадженні; розписка підозрюваного ОСОБА_3 про отримання копій обвинувального акта та реєстру матеріалів досудового розслідування, розписка захисника ОСОБА_5 про отримання копій обвинувального акта та реєстру матеріалів досудового розслідування; реєстр матеріалів досудового розслідування по кримінальному провадженню, матеріали досудового розслідування по кримінальному провадженню.

Як видно з наданих матеріалів, відносно ОСОБА_3 запобіжний захід не обирався.

Враховуючи зазначене, суд вважав можливим розглянути обвинувальний акт щодо ОСОБА_3 у вчиненні кримінального проступку без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження, що узгоджується з приписами ч. 2 ст. 381 КПК України.

Відповідно до ч. 1, 2, ст. 17 КПК України особа вважається невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено у порядку, передбаченому цим Кодексом, і встановлено обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили.

Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом.

Згідно з ч. 3 ст. 381 КПК України спрощене провадження щодо кримінальних проступків здійснюється згідно із загальними правилами судового провадження, передбаченими цим Кодексом, з урахуванням положень цього параграфа.

Відповідно до ч. 2 ст. 382 КПК України вирок суду за результатами спрощеного провадження ухвалюється в порядку, визначеному цим Кодексом, та повинен відповідати загальним вимогам до вироку суду. У вироку суду за результатами спрощеного провадження замість доказів на підтвердження встановлених судом обставин зазначаються встановлені органом досудового розслідування обставини, які не оспорюються учасниками судового провадження.

Згідно з п. 2 ч. 3 ст. 374 КПК України у мотивувальній частині вироку зазначаються, у разі визнання особи винуватою, формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, із зазначенням місця, часу, способу вчинення та наслідків кримінального правопорушення, форми вини і мотивів кримінального правопорушення.

ОСОБА_3 беззаперечно визнав свою винуватість, не оспорює встановлені досудовим розслідуванням обставини і згоден з розглядом обвинувального акта за його відсутності.

Окрім того, обвинувачений ознайомлений з обмеженням права на апеляційне оскарження з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, не дослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини.

Отже, саме з підстав викладеного суд дійшов висновку про доведеність поза розумним сумнівом винуватості ОСОБА_3 у вчиненні інкримінованого кримінального проступку, передбаченого ч. 2 ст. 389 КК України, а саме: ухилення від покарання, не пов`язаного з позбавлення волі, а саме ухилення засудженого від відбування покарання у виді громадських робіт

Вивченням обставин справи, оцінкою особистості ОСОБА_3 встановлено, що обставиною, яка відповідно до ст. 66 КК України пом`якшує покарання останньої є щире каяття та відсутності обставин, які згідно зі ст. 67 КК України обтяжують його покарання.

Призначаючи обвинуваченому ОСОБА_3 покарання суд враховує, що покарання, як захід державного реагування на осіб, котрі вчинили кримінальне правопорушення, є головною і найбільш поширеною формою реалізації кримінальної відповідальності, роль і значення якого багато в чому залежать від обґрунтованості його призначення і реалізації. Застосування покарання є одним із завершальних етапів кримінальної відповідальності, на якому суд вирішує питання, визначені ч. 1 ст. 368 КПК, та яке виступає правовим критерієм, показником негативної оцінки як самого правопорушення, так і особи, котра його вчинила. Покарання завжди має особистий, індивідуалізований характер, а його призначення і виконання можливе тільки щодо особи, визнаної винною у вчиненні кримінального правопорушення. При цьому призначення необхідного і достатнього покарання певною мірою забезпечує відчуття справедливості як у потерпілого, так і суспільства.

Згідно з приписами ст. 8 КПК кримінальне провадження здійснюється з дотриманням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

За змістом статей 50, 65 КК, особі, яка скоїла кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для виправлення та попередження скоєння нових кримінальних правопорушень. Це покарання має відповідати принципам законності, обґрунтованості, справедливості, співмірності та індивідуалізації, що є системою найбільш істотних правил і критеріїв, які визначають порядок та межі діяльності суду під час обрання покарання. Суд повинен ураховувати ступінь тяжкості кримінального правопорушення, конкретні обставини його скоєння, форму вини, наслідки цього діяння, дані про особу, обставини, що впливають на покарання, ставлення особи до своїх дій, інші особливості справи, які мають значення для забезпечення відповідності покарання характеру та тяжкості кримінального правопорушення.

Покарання завжди призначається як відповідний захід примусу держави за вчинене кримінальне правопорушення, виконує виправну функцію і водночас запобігає вчиненню нових кримінальних правопорушень як самим засудженим, так і іншими особами.

Зокрема, індивідуалізація покарання ґрунтується на прогностичній діяльності суду. Оптимальним орієнтиром такої діяльності є визначення покарання в тому обсязі, який був би достатнім для досягнення найближчої мети покарання - виправлення засудженого.

З урахуванням вищевикладених обставин по справі, особистості обвинуваченого, тяжкості вчиненого кримінального проступку, покарання, яке передбачено за вчинений кримінальний проступок, обставини, що пом`якшують покарання, суд вважає, що покаранням необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого і попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень буде покарання, визначене у межах, установлених у санкції ч. 2 ст. 389 КК України, у виді обмеження волі на строк 1 рік.

Таке покарання, на переконання суду, відповідає положенням ст. 65-68 КК України та буде необхідним для виправлення обвинуваченого, запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень, відповідатиме особистості обвинуваченого та є достатнім, для досягнення, відповідно до ст. 50 КК України мети покарання.

Запобіжний захід щодо обвинуваченого - не обирався.

Питання речових доказів суд вирішує на підставі ст. 100 КПК України.

Процесуальні витрати по справі відсутні.

Керуючись ст. 7, 17, 100, 124, 301, 302, 368-371, 374, 381, 382 КПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 визнати винним у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 2 ст. 389 КК України та призначити йому покарання у виді 1 (одного) року обмеження волі.

Строк відбуття покарання засудженому ОСОБА_3 рахувати з моменту приведення вироку до виконання.

Вирок може бути оскаржений до Запорізького апеляційного суду через Шевченківський районний суд м. Запоріжжя протягом 30 (тридцяти) днів з дня отримання копії вироку.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 394 КПК України вирок суду першої інстанції, ухвалений за результатами спрощеного провадження в порядку, передбаченому статями 381 та 382 цього Кодексу, не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, недослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

У разі подання апеляційної скарги вирок суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку за результатами розгляду обвинувального акту щодо вчинення кримінального проступку не пізніше дня, наступного за днем його ухвалення, надіслати учасникам судового провадження.

Суддя: ОСОБА_1