Справа №766/6066/25
н/п 1-кп/766/3617/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

про продовження запобіжного заходу

(повний текст)

20.06.2025

Херсонський міський суд Херсонської області у складі головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участі:

секретаря судового засідання - ОСОБА_2 ,

представників сторін кримінального провадження:

прокурора - ОСОБА_3 ,

особи, стосовно якої вирішується питання про застосування примусових заходів медичного характеру - ОСОБА_4 (в режимі відеоконференції),

законного представника - ОСОБА_5 ,

захисника - ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді поміщення до закладу з надання психіатричної допомоги в умовах, що виключають небезпечну поведінку, стосовно

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань №0000867 від 09.10.2024 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частинами першою, другою ст. 307, частиною першою ст. 317 Кримінального кодексу України (далі - КК України),

В С Т А Н О В И В :

Ухвалою Херсонського апеляційного суду від 15.04.2025 року застосовано стосовно підозрюваного ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 26.04.2025 року.

18.04.2025 року у зазначеному кримінальному провадженні затверджено клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру за фактом вчинення ОСОБА_4 суспільно-небезпечного діяння, яке підпадає під ознаки складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307, ч. 1 ст. 317 КК України, яке скеровано до Херсонського міського суду Херсонської області для подальшого розгляду.

Ухвалою Херсонського міського суду в Херсонській області від 25.04.2025 року змінено запобіжний захід з тримання під вартою на запобіжний захід у вигляді поміщення ОСОБА_4 до закладу з надання психіатричної допомоги в умовах, що виключають її небезпечну поведінку до 24 06.2025 року включно.

20.06.2025 у судовому засіданні прокурор заявив клопотання про продовження строку запобіжного заходу у вигляді поміщення ОСОБА_4 до закладу з надання психіатричної допомоги в умовах, що виключають її небезпечну поведінку на строк 60 днів, на підставі частини першої ст. 508 Кримінального процесуального кодексу України (надалі - КПК України).

I. Позиція сторони обвинувачення

Клопотання сторони обвинувачення обґрунтовано тим, що ОСОБА_4 вчинив тяжкий злочин, пов`язаний з незаконним обігом наркотичних речовин.

Відповідно до висновку судово-психіатричного експерта №27 від 19.03.2025 року ОСОБА_4 , згідно з наданою документацією, з 2016 року і на теперішній час є хворим на хронічне психічне захворювання у формі параноїдальної шизофренії з безперервно-прогредієтним перебігом та дефектом психіки за змішаним типом. У період часу вчинення кримінального правопорушення був психічно хворим, тоді не міг усвідомлювати свої дії та керувати ними. На теперішній час він також не може усвідомлювати свої дії та керувати ними. До ОСОБА_4 рекомендовано застосування примусових заходів медичного характеру у виді госпіталізації до спеціального закладу з надання психіатричної допомоги.

За твердженням прокурора підставою застосування судом апеляційної інстанції до ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стала наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України.

Так, судом апеляційної інстанції було вказано, що обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_4 спрямоване на забезпечення контролю за місцем перебування останнього, виконання ним процесуальних обов`язків, а також запобігання та недопущення вчинення ним інших кримінальних правопорушень, насамперед, пов`язаних зі збутом наркотичних засобів та психотропних речовин, що, у свою чергу, відповідає суспільному інтересу.

Тобто була констатована наявність ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України - можливість переховування ОСОБА_4 від органу досудового розслідування чи суду.

Як зазначив прокурор, у ОСОБА_4 відсутні будь-які соціальні стримуючі фактори, які б могли стримувати останнього від можливості переховування - останній не одружений, не працевлаштований, що свідчить про відсутність стійких соціальних зв`язків, натомість характер вчиненого свідчить про наявність зв`язків із особами, які вчиняють кримінальні правопорушення.

Окрім цього, судом апеляційної інстанції констатовано наявність ризику, передбаченого п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України - вчинення іншого кримінального правопорушення чи продовження кримінального правопорушення.

Надаючи оцінку цьому ризику апеляційний суд зазначив, що самі обставини вчинення злочину свідчать про підвищену суспільну небезпечність ОСОБА_4 , такі як поширення наркоманії та зростання злочинності, пов`язаної з незаконним обігом наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів, набувають усе більших масштабів і стають серйозним соціальним чинником, який негативно впливає на життя, здоров`я та благополуччя людей.

ОСОБА_4 здійснював свою діяльність зі збуту наркотичних засобів систематично та протягом тривалого часу, вживав заходи щодо конспірації своєї злочинної діяльності. Указане свідчить про систематичну злочинну діяльність направлену на збут наркотичних засобів, його підвищену суспільну небезпечність, наявність злочинних зв`язків.

Також ОСОБА_4 може перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, що передбачено п. 4 ч. 1 ст. 177 КПК України, оскільки у разі необрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою чи його заміни на більш м`який дотримання належної процесуальної поведінки та виконання обов`язків ним є сумнівним.

Враховуючи, що до ОСОБА_4 відповідно висновку судово-психіатричного експерта № 27 рекомендовано застосування примусових заходів медичного характеру у виді госпіталізації до спеціального закладу з надання психіатричної допомоги, на думку сторони обвинувачення застосований стосовно ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді поміщення до закладу з надання психіатричної допомоги в умовах, що виключають його небезпечну поведінку слід продовжити.

Прокурор звертає увагу, що застосування до ОСОБА_4 альтернативного запобіжного заходу у вигляді передання на піклування опікунам, близьким родичам чи членам сім`ї з обов`язковим лікарським наглядом не відповідатиме особі ОСОБА_4 , оскільки останній потребує саме госпіталізації до спеціалізованого закладу та, як наслідок, постійного нагляду та лікування, що не може бути забезпечено переданням його на піклування.

II. Позиція сторони захисту

Сторона захисту заперечувала проти клопотання прокурора та зазначила, що на їх думку ризики наведені прокурором відсутні та не підтверджуються поданими стороною обвинувачення доказами.

Захисниця вдруге просила суд обрати стосовно ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді передання його на піклування з обов`язковим лікарським наглядом.

Своє клопотання захисниця обґрунтовує тим, що суспільно-небезпечне діяння, яке інкримінується ОСОБА_4 не є насильницьким, останній має постійне місце проживання разом з матір`ю, яка є інвалідом 3 групи, отримує соціальну допомогу.

Сторона захисту наголошує, що протягом дії запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту з 27.02.2025 року по 15.04.2025 року ОСОБА_4 належно виконував покладені на нього обов`язки, не виявляв ознак агресії, отримував медикаментозне лікування.

Так, захисниця вважає, що ОСОБА_4 не потребує поміщення до спеціалізованого закладу з надання психіатричної допомоги в умовах, що виключають його небезпечну поведінку, а тому просить суд застосувати до ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді передання близьким родичам, а саме матері ОСОБА_5 з обов`язковим лікарським наглядом.

ІІІ. Мотиви суду

Вирішуючи зазначене клопотання сторони обвинувачення, Суд виходить з того, що підставою, як для застосування, так і для продовження запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри, а також ризиків, які дають достатні підстави Суду вважати, що обвинувачений може здійснити дії, що перелічені в диспозиції частини першої ст. 177 КПК (ч. 2 ст. 177 КПК).

По суті запобіжний захід застосовується з метою попередження ризиків здійснення недобросовісної поведінки обвинуваченого або особи, стосовно якої вирішується питання про застосування примусових заходів медичного характеру, та, як наслідок, унеможливлення здійснення негативного впливу на хід та результати кримінального провадження.

Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь ймовірності того, що особа може вдатися до вчинків, які будуть перешкоджати досудовому розслідуванню та/або судовому розгляду або/та створитимуть загрозу суспільству.

Тобто, в даному випадку суд має зробити висновки прогностичного характеру, коли доказування спрямоване на встановлення фактичних даних, які дозволять стверджувати про подію, яка може статися з достатньою долею ймовірності у майбутньому.

Рішення про застосування (продовження) одного із видів запобіжних заходів, який обмежує права і свободи обвинуваченого або особи, стосовно якої вирішується питання про застосування примусових заходів медичного характеру, має відповідати характеру певного суспільного інтересу (визначеним у КПК конкретним підставам і меті), що, незважаючи на презумпцію невинуватості, превалює над принципом поваги до свободи особистості.

Отже, оцінюючи рівень доведеності сторонами провадження обставин, які б могли вплинути на мотиви Суду під час ухвалення рішення щодо зазначеного клопотання, Суд наголошує, що тягар доведення ризиків, передбачених ст. 177 КПК та необхідності застосування відповідного запобіжного заходу завжди залишається на стороні обвинувачення, оскільки на боці сторони захисту завжди діє презумпція «свободи», сформульована в ст. 29 Конституції України та ст. 5 Конвенції.

Суд, розглянувши матеріали клопотання, вважає, що склад інкримінованих ОСОБА_4 правопорушень за частинами першою-другою ст. 307, частиною першою ст. 317 КК України є такими, що не потребують від особи залишення місця проживання, тобто утримання особи в домашніх умовах не є достатньою мірою для запобігання вчиненню нових правопорушень або продовженню вже розпочатих.

Крім тяжкості покарання, що загрожує особі у разі визнання судом доведеними обставини кримінального правопорушення, на стадії продовження запобіжного заходу враховується і сукупність обставин, які визначені ст. 178 КПК України, що характеризують особу обвинуваченого, зокрема: стан здоров`я, наявність судимостей та міцність соціальних зв`язків.

При цьому, Суд дослідивши матеріали клопотання дійшов висновку, що присутність близьких родичів поряд з ОСОБА_4 , а саме матері та бабусі, перебування з ними у спільному побуті не запобігли вчиненню кримінальних правопорушень останнім. Відтак, Суд вважає, що застосування такого запобіжного заходу, як передання ОСОБА_4 близьким родичам, зокрема в особі матері ОСОБА_5 з обов`язковим лікарським наглядом не є співмірним поведінці, яку проявляє останній та, як наслідок, не запобігатиме вчиненню нових або продовженню вже розпочатих правопорушень.

З огляду на наведене, Суд не знаходить переконливими твердження сторони захисту про належну поведінку ОСОБА_4 під час застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту з 27.02.2025 по 15.04.2025 року.

Крім цього, відповідно до висновку судово-психіатричної експертизи №27 ОСОБА_4 є особою, яка внаслідок хворобливого стану не може усвідомлювати і контролювати свої дії, а відтак потребує спеціального догляду, що виключає його небезпечну поведінку. Крім того, у ОСОБА_4 виявляється виражена антисоціальна спрямованість особистості, відсутність чітких морально-етичних орієнтирів, які б регулювали його соціальні взаємовідносини, критики до своєї хвороби, вчинків. На теперішній час він також не може усвідомлювати свої дії та керувати ними. Відтак до ОСОБА_4 рекомендовано застосування примусових заходів медичного характеру у виді госпіталізації до спеціального закладу з надання психіатричної допомоги.

VI. Висновки суду

Суд вважає, що прокурором дотримано стандарт доказування «обґрунтована підозра», в тому числі доведено існування ризиків вчинення обвинуваченим дій, які можуть перешкоджати судовому розгляду кримінального провадження або ж створитимуть загрозу суспільству.

На переконання Суду усунення ризиків передбачених ст. 177 КПК України та, водночас, здійснення спеціального догляду, якого потребує особа, на думку Суду може бути здійснено лише шляхом поміщення до спеціалізованого закладу з надання психіатричної допомоги

Враховуючи вищевикладене, Суд дійшов висновку про необхідність задоволення клопотання прокурора та продовження запобіжного заходу у вигляді поміщення ОСОБА_4 до закладу з надання психіатричної допомоги в умовах, що виключають його небезпечну поведінку.

З цих підстав,

керуючись статтями 196, 199, 369-372, 392, 395, 508, 532 КПК України,

ПОСТАНОВИВ:

1. Клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді поміщення до закладу з надання психіатричної допомоги в умовах, що виключають небезпечну поведінку, задовольнити.

2. Продовжити запобіжний захід у вигляді поміщення до закладу з надання психіатричної допомоги в умовах, що виключають небезпечну поведінку, стосовно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до «03» серпня 2025 року, включно.

3. Виконання цієї ухвали доручити КНП «Херсонський обласний заклад з надання психіатричної допомоги» Херсонської обласної ради, а контроль за її виконанням покласти на прокурора.

4. Копію ухвали направити прокурору, особі, стосовно якої вирішується питання про застосування примусових заходів медичного характеру, захиснику, законному представнику, КНП «Херсонський обласний заклад з надання психіатричної допомоги» Херсонської обласної ради (м. Херсон, с. Степанівка, вул. Дж. Говарда, 65, ел. пошта: ).

5. Ухвала може бути оскаржена прокурором, особою, стосовно якої вирішується питання про застосування примусових заходів медичного характеру через захисника, законного представника протягом 7 (семи) днів з дня її проголошення до Херсонського апеляційного суду через Херсонський міський суд Херсонської області.

6. Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Ухвала підлягає негайному виконанню.

СуддяОСОБА_1