Справа № 307/331/25
Закарпатський апеляційний суд
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03.09.2025 м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі суддів: ОСОБА_1 (головуючого), ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , за участю секретаря судових засідань ОСОБА_4 , прокурорів ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , захисника-адвоката ОСОБА_7 , розглянув у закритому судовому засіданні в м. Ужгороді судове провадження 11-сс/4806/543/25 за апеляційною скаргою захисника підозрюваного ОСОБА_8 - адвоката ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Тячівського районного суду Закарпатської області від 24.07.2025.

Цією ухвалою задоволено клопотання прокурора Тячівської окружної прокуратури про продовження строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою без визначення розміру застави та продовжено цей строк, до 21.09.2025 включно, щодо:

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , з базовою загальною середньою освітою, неодруженого, непрацюючого, несудимого, обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених п. 12 ч. 2 ст. 115, ч. 2 ст. 127 КК України, у кримінальному провадженні, внесеному 28.01.2025 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000044.

Як вбачається з матеріалів судового провадження, старшим слідчим СВ Тячівського РВП ГУ НП в Закарпатській області складено обвинувальний акт, який погоджено прокурором Тячівської окружної прокуратури ОСОБА_10 , у кримінальному провадженні № 0000044, відомості про яке 28.01.2025 внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань, за обвинуваченням ОСОБА_11 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених п. 12 ч. 2 ст. 115, ч. 2 ст. 127 та ч. 3 ст. 297 КК України, ОСОБА_12 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених п. 12 ч. 2 ст. 115, ч. 3 ст. 297, ч. 1 ст. 309 та ч. 1 ст. 317 КК України, ОСОБА_8 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених п. 12 ч. 2 ст. 115 та ч. 2 ст. 127 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що 23.01.2025 приблизно о 19 год, ОСОБА_11 за попередньою змовою та в групі з неповнолітнім ОСОБА_8 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння та знаходячись у будинку ОСОБА_12 , що розташований у АДРЕСА_2 , де останній проживав разом з ОСОБА_13 , в якому ОСОБА_11 та ОСОБА_8 , з метою покарати ОСОБА_13 за те, що вона в грудні 2024 року викликала працівників поліції, які в подальшому запросили ОСОБА_12 в ІНФОРМАЦІЯ_2 , нанесли серію ударів по тілу ОСОБА_13 , спричинивши їх фізичний біль та моральні страждання, після чого ОСОБА_11 зняв із своїх штанів ремінь і змусив ОСОБА_13 стати на коліна, та ОСОБА_11 і ОСОБА_8 почали душити її, однак ремінь порвався.

-2-

У подальшому ОСОБА_11 , взявши електрошуруповерт, почав свердлити діру в грудній клітці та згодом в лівій нозі ОСОБА_13 , таким чином спричинив їй сильну фізичну біль, від якої потерпіла втратила свідомість.

Коли ОСОБА_13 прийшла до свідомості, то ОСОБА_8 та ОСОБА_11 продовжили наносити їй тілесні ушкодження, при цьому ОСОБА_11 знову взяв в руки шуруповерт, на який намотав волосся голови потерпілої, після чого його висмикнув та почав примушувати ОСОБА_13 стати на коліна та попросити вибачення за те, що в грудні 2024 року вона викликала працівників поліції, які в подальшому запросили ОСОБА_12 в ІНФОРМАЦІЯ_2 , після чого вона втекла з місця події.

В результаті вище вказаних протиправних дій, потерпілій ОСОБА_13 було спричинено тілесні ушкодження у вигляді травматичного видалення волосся лівої половини голови, крапкоподібні крововиливи в місцях видалення луковиць волосся, колоті поранення м`яких тканин лівої молочної залози та правого стегна, напівциркулярний, полосовидний поперечно розміщений синець передньо-бокових поверхонь шиї, різані рани в області перших пальців обох кистей рук, синця лівої очної ділянки та массивного підшкірного крововиливу правого плеча та синця задньої поверхні правої половини грудної клітки, які відносяться до групи легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я.

25.01.2025 приблизно о 14 год 20 хв, перебуваючи у вітальній кімнаті будинку ОСОБА_12 , що розташований у АДРЕСА_2 , де останній і проживає, під час спільного розпивання спиртних напоїв (горілки), між ОСОБА_14 , ОСОБА_15 та ОСОБА_12 , на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, виник словесний конфлікт, в ході якого ОСОБА_11 та ОСОБА_12 нанесли серію ударів руками та ногами по тілу ОСОБА_14 , після чого залишили побитим лежати на підлозі вказаної кімнати, а самі продовжили розпивати спиртні напої.

Того ж дня, близько 15 год 15 хв, в будинок за вищевказаною адресою прийшов неповнолітній ОСОБА_8 , який приєднався до застілля, під час якого в ОСОБА_11 , ОСОБА_12 та ОСОБА_8 виник умисел на спричинення смерті ОСОБА_14 .

У подальшому, вищевказані особи, з метою заподіяння смерті ОСОБА_14 , усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, почали наносити тілесні ушкодження останньому руками та ногами по голові та інших частинах тіла, в тому числі із застосуванням невстановленого органом досудового розслідування предмету, внаслідок чого спричинили останньому численні тілесні ушкодження, а саме: важку черепно-мозкову травму: а) відкритий здавлений перелом потиличної кістки справа, субдуральний крововилив в задній черепній ямці, субарахноїдальні крововиливи в правій потиличній долі, наскрізна забійна рана м`яких тканин потиличної ділянки голови справа; б) важку закриту черепно-мозкову травму з підоболонковими крововиливами, а саме: субдуральною лівобічною гематомою об`ємом 150-180 мл, у виді рідкої темно-червоного кольору крові з рихлими згустками, субарахноїдальними крововиливами в лівих лобно-тім`яно-скроневих долях та правій лобній долі, множинних крововиливів на внутрішній поверхні м`яких тканин голови в лівій лобно-тім`яно-скроневій та правій лобній областях з імбібіцією крові в лівій скроневий м`яз; закритий перелом кісток носу, розлитий синець на шкірних покровах носу; травматичне видалення зубів передніх різців 1, 2, 3-го справа, 1-2-го зліва на верхній щелепі та 1, 2, 3-справа і 1, 2, 3-го зліва на нижній щелепі, обширні наскрізні забійно-рвані рани верхньої та нижньої губ рота, забійна рана шкірних покровів в області правого кута рота; обширна забійно-рвана рана чола та брівної ділянки правої половини голови; множинні, обмеженої форми та розливного характеру підшкірні синці обличчя та лівої вушної раковини.

-3-

Вищевказані тілесні ушкодження відносяться до групи тяжких тілесних ушкоджень, які являються небезпечними для життя потерпілого в момент їх спричинення, та які спричинили насильницьку смерть ОСОБА_14 , яка настала внаслідок набряку та здавлення головного мозку, що розвинулася на фоні важкої відкритої черепно-мозкової травми з пошкодженням кісток черепа та масивними підоболонковими крововиливами.

28.01.2025 ОСОБА_8 був затриманий в порядку ст. 208 КПК України та того ж дня повідомлений про підозру у вчинені ним кримінального правопорушення, передбаченого п. 4, 12 ч. 2 ст. 115 КК України.

21.02.2025 ОСОБА_8 повідомлений про підозру у вчинені ним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 127 КК України.

30.01.2025 ухвалою слідчого судді Тячівського районного суду Закарпатської області відносно підозрюваного ОСОБА_8 обрано виключний запобіжний захід у виді тримання під вартою без визначення розміру застави.

20.03.2025 постановою прокурора строк досудового розслідування в даному кримінальному провадженні продовжено до 03 (трьох) місяців, тобто до 28.04.2025.

25.03.2025 ухвалою слідчого судді Тячівського районного суду Закарпатської області строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_8 продовжено до 28.04.2025.

17.04.2025 ухвалою слідчого судді строк досудового розслідування в даному кримінальному провадженні продовжено до 6 місяців, тобто до 28.07.2025.

17.04.2025 ухвалою слідчого судді Тячівського районного суду Закарпатської області запобіжний захід у виді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_8 продовжено до 15.06.2025.

11.06.2025 ухвалою слідчого судді Тячівського районного суду Закарпатської області запобіжний захід у виді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_8 продовжено до 27.07.2025.

19.07.2025 ОСОБА_8 повідомлено про підозру у вчиненні ним кримінальних правопорушень, передбачених п. 12 ч. 2 ст. 115 та ч. 2 ст. 127 КК України.

22.07.2025 до Тячівського районного суду Закарпатської області надійшов обвинувальний акт щодо ОСОБА_11 за п. 12 ч. 2 ст. 115, ч. 2 ст. 127 та ч. 3 ст. 297 КК України, ОСОБА_12 за п. 12 ч. 2 ст. 115, ч. 3 ст. 297, ч. 1 ст. 309 та ч. 1 ст. 317 КК України, ОСОБА_8 за п. 12 ч. 2 ст. 115 та ч. 2 ст. 127 КК України, однак підготовче судове засідання не було призначено.

23.07.2025 Тячівським районним судом Закарпатської області направлено подання до Закарпатського апеляційного суду для вирішення питання про передачу кримінального провадження на розгляд іншого суду, у зв`язку з неможливістю утворити склад суду.

Необхідність продовження строку тримання під вартою щодо ОСОБА_8 прокурор мотивував тим, що підготовче судове засідання у даному кримінальному провадженні ще не проведено, а встановлені під час досудового розслідування ризики, передбачені п. 1, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, не відпали та не зменшилися, оскільки ОСОБА_8 , усвідомлюючи тяжкість покарання, яке йому загрожує у разі визнання його винним, а саме довічне позбавлення волі, може переховуватися від органу досудового розслідування та суду, незаконно впливати на свідків та інших обвинувачених, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інші кримінальні правопорушення, у зв`язку з чим більш м`які запобіжні заходи, ніж тримання під вартою, не зможуть забезпечити належну процесуальну поведінку ОСОБА_8 .

Задовольняючи клопотання, слідчий суддя вказав на те, що ступінь тяжкості кримінальних правопорушень, у вчиненні яких обвинувачується ОСОБА_8 , зокрема передбаченого п. 12 ч. 2 ст. 115 КК України, яке відноситься до категорії особливо

-4-

тяжких, дає обґрунтовані підстави вважати, що ризики, передбачені п. 1, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, не втратили своєї актуальності, у зв`язку з чим застосування більш м`яких запобіжних заходів фактично буде недостатнім для запобігання даним ризикам, а тому запобіжний захід у виді тримання під вартою відносно ОСОБА_8 необхідно продовжити до 21.09.2025 включно, без визначення розміру застави.

В апеляційній скарзі захисник-адвокат ОСОБА_7 просить скасувати ухвалу слідчого судді та змінити обвинуваченому ОСОБА_8 запобіжний захід із тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт із застосуванням електронних засобів контролю. Вважає ухвалу незаконною та не обґрунтованою, а викладені у ній висновки такими, що не відповідають фактичним обставинам. Наведені прокурором та в ухвалі слідчого судді ризики є не доведеними та ґрунтуються виключно на припущеннях. Також зазначає, що за час проведення досудового розслідування ОСОБА_8 не перешкоджав кримінальному провадженню та належним чином дотримувався своїх процесуальних обов`язків, і при цьому, не має намірів та фактично позбавлений можливості перешкоджати встановленню істини у кримінальному провадженні і на даний час. Крім того, звертає увагу на те, що в матеріалах кримінального провадження відсутні докази у підтвердження вини ОСОБА_8 .

В запереченні на апеляційну скаргу керівник Закарпатської обласної прокуратури ОСОБА_5 просить ухвалу слідчого судді від 24.07.2025 щодо ОСОБА_8 залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення. Стверджує, що доводи апеляційної скарги про невинуватість ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень, є безпідставними та передчасними, оскільки обгрунтованість підозри підтверджується зібраними матеріалами досудового розслідування, а факт доведення чи недоведення вини може мати місце за наслідками здійснення судового розгляду обвинувального акту. Доведеними є і ризики переховування ОСОБА_8 від суду, незаконного впливу на свідків, вчинення інших кримінальних правопорушень, які є актуальними і продовжують існувати, з огляду на тяжкість покарання, яке загрожує ОСОБА_8 , та дані про особу обвинуваченого, який за місцем навчання характеризується негативно, йому притаманні спалахи агресії, у період вчинення інкримінованих йому діянь тяжким психічним розладом не страждав, міг усвідомлювати свої дії та керувати ними. У зв`язку з чим вважає, що більш м`які запобіжні заходи, ніж тримання під вартою, будуть недостатніми для запобігання встановленим ризикам та забезпечення належної процесуальної поведінки ОСОБА_8 .

Судове провадження розглядається у відсутності обвинуваченого ОСОБА_8 , неявка якого з урахуванням положень ч. 4 ст. 405 КПК України не перешкоджає його розгляду. При цьому враховується, що ОСОБА_8 належним чином повідомлений про час та місце розгляду апеляційної скарги на ухвалу слідчого судді, заяв чи клопотань про відкладення розгляду судового провадження на інший термін та бажання брати участь у розгляді апеляційної скарги не подавав. Разом з тим, під час розгляду апеляційної скарги брав участь захисник-адвокат ОСОБА_7 , який не заперечив щодо розгляду апеляційної скарги без участі обвинуваченого.

Заслухавши доповідь судді, пояснення захисника-адвоката ОСОБА_7 , який підтримав подану в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 апеляційну скаргу, думку прокурорів ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , які заперечили щодо задоволення апеляційної скарги, перевіривши та обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали судового провадження, колегія суддів уважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

За приписами ст. 29 Конституції України та ст. 176, 177, 178 КПК України, право на свободу та особисту недоторканість є одним із найбільш значущих прав людини. Слід врахувати те, що обираючи запобіжний захід - тримання під вартою, обмежуються

-5-

конституційні права і свободи особи, ще до визнання її винуватою у вчиненні злочину, а запобіжний захід у вигляді тримання під вартою відповідно до ст. 183 КПК України є винятковим і найбільш суворим запобіжним заходом, і застосовується лише тоді, коли є всі підстави вважати, що інші, менш суворі запобіжні заходи можуть не забезпечити виконання підозрюваним процесуальних обов`язків і його належної поведінки. Застосування запобіжного заходу з іншою метою не допускається.

Відповідно до ст. 199 КПК України, клопотання про продовження строку тримання під вартою має право подати прокурор, слідчий за погодженням з прокурором не пізніше ніж за п`ять днів до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою. Клопотання про продовження строку тримання під вартою подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого здійснюється досудове розслідування, а в кримінальних провадженнях щодо кримінальних правопорушень, віднесених до підсудності Вищого антикорупційного суду, - до Вищого антикорупційного суду. Клопотання про продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених у статті 184 цього Кодексу, повинно містити: 1) виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою; 2) виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою. Слідчий суддя зобов`язаний розглянути клопотання про продовження строку тримання під вартою до закінчення строку дії попередньої ухвали згідно з правилами, передбаченими для розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу. Слідчий суддя зобов`язаний відмовити у продовженні строку тримання під вартою, якщо прокурор, слідчий не доведе, що обставини, зазначені у частині третій цієї статті, виправдовують подальше тримання підозрюваного, обвинуваченого під вартою. У разі закінчення строку запобіжного заходу до проведення підготовчого судового засідання прокурор не пізніше ніж за п`ять днів до закінчення строку дії попередньої ухвали про застосування запобіжного заходу може подати клопотання про його продовження. Розгляд такого клопотання здійснюється слідчим суддею за правилами цієї статті.

Згідно положень ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Вказані вимоги кримінального процесуального закону слідчим суддею при розгляді клопотання про продовження строку застосування щодо підозрюваного ОСОБА_8 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, дотримано.

Як вбачається з ухвали, слідчим суддею встановлено, що 28.01.2025 ОСОБА_8 був затриманий в порядку ст. 208 КПК України та того ж дня повідомлений про підозру у вчинені ним кримінального правопорушення, передбаченого п. 4, 12 ч. 2 ст. 115 КК України.

21.02.2025 ОСОБА_8 повідомлений про підозру у вчинені ним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 127 КК України.

30.01.2025 ухвалою слідчого судді Тячівського районного суду Закарпатської області відносно підозрюваного ОСОБА_8 обрано виключний запобіжний захід у виді тримання під вартою без визначення розміру застави.

20.03.2025 постановою прокурора строк досудового розслідування в даному кримінальному провадженні продовжено до 03 (трьох) місяців, тобто до 28.04.2025.

-6-

25.03.2025 ухвалою слідчого судді Тячівського районного суду Закарпатської області строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_8 продовжено до 28.04.2025.

17.04.2025 ухвалою слідчого судді строк досудового розслідування в даному кримінальному провадженні продовжено до 6 місяців, тобто до 28.07.2025.

17.04.2025 ухвалою слідчого судді Тячівського районного суду Закарпатської області запобіжний захід у виді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_8 продовжено до 15.06.2025.

11.06.2025 ухвалою слідчого судді Тячівського районного суду Закарпатської області запобіжний захід у виді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_8 продовжено до 27.07.2025.

19.07.2025 ОСОБА_8 повідомлено про підозру у вчиненні ним кримінальних правопорушень, передбачених п. 12 ч. 2 ст. 115 та ч. 2 ст. 127 КК України.

22.07.2025 до Тячівського районного суду Закарпатської області надійшов обвинувальний акт щодо ОСОБА_11 за п. 12 ч. 2 ст. 115, ч. 2 ст. 127 та ч. 3 ст. 297 КК України, ОСОБА_12 за п. 12 ч. 2 ст. 115, ч. 3 ст. 297, ч. 1 ст. 309 та ч. 1 ст. 317 КК України, ОСОБА_8 за п. 12 ч. 2 ст. 115 та ч. 2 ст. 127 КК України, однак підготовче судове засідання не було призначено.

23.07.2025 Тячівським районним судом Закарпатської області направлено подання до Закарпатського апеляційного суду для вирішення питання про передачу кримінального провадження на розгляд іншого суду, у зв`язку з неможливістю утворити склад суду.

Ухвалою слідчого судді від 24.07.2025 строк тримання ОСОБА_8 під вартою продовжено до 21.09.2025 включно.

За приписами ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Згідно ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що в разі обрання іншого більш м`якого запобіжного заходу підозрюваний, обвинувачений може ухилитися від слідства або суду, знищити речові докази, перешкоджати встановленню істини у справі або продовжувати злочинну діяльність. При цьому суд повинен врахувати обставини, які вказані в ст. 178 КПК України.

Відповідно до ст. 3 Загальної декларації прав людини, ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, запобіжний захід у виді тримання під вартою обирається лише тоді, коли на підставі наявних у справі фактичних даних із певною вірогідністю можна стверджувати, що інші запобіжні заходи не забезпечать належної процесуальної поведінки підозрюваного, обвинуваченого. Крім того, не допускається застосування найбільш суворого запобіжного заходу лише з мотиву тяжкості вчиненого підозрюваним кримінального правопорушення.

Апеляційний суд зазначає, що доданими до клопотання матеріалами підтверджується наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_8 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених п. 12 ч. 2 ст. 115 та ч. 2 ст. 127 КК України.

-7-

Така позиція суду випливає й із практики Європейського Суду з прав людини про те, що «розумна підозра у вчиненні кримінального злочину», про яку йдеться у ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, визначає наявність обставин або відомостей, які б переконали неупередженого спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила злочин.

Перевіривши додані до клопотання матеріали, апеляційний суд вважає, що наявні в них відомості на даному етапі дають підстави вважати, що ОСОБА_8 може мати відношення до кримінальних правопорушень, які ставляться йому у провину.

Однак, апеляційний суд зазначає, що дослідження доказів з метою визнання їх такими, що можуть бути покладені в основу винуватості особи у вчиненні того чи іншого злочину відноситься до стадії судового розгляду по суті.

Тому доводи апеляційної скарги про відсутність у матеріалах кримінального провадження доказів у підтвердження вини ОСОБА_8 апеляційний суд визнає безпідставними та необґрунтованими.

Крім того, слідчий суддя також дослідив доводи клопотання щодо обставин, які зумовлюють необхідність продовження обвинуваченому ОСОБА_8 строку тримання під вартою та обґрунтовано дійшов висновку про наявність обставин, які виправдовують подальше тримання обвинуваченого ОСОБА_8 під вартою, оскільки ризики, які існували на час обрання та неодноразового продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою на даний час не відпали та не зменшилися.

З урахуванням викладеного, колегія суддів погоджується з рішенням слідчого судді щодо необхідності задоволення клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_8 до 21.09.2025 включно, оскільки таке продовження, на думку колегії суддів, відповідає охороні прав і інтересів суспільства, що не суперечить практиці Європейського Суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу та особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою та не суперечить вимогам ч. 6 ст. 199 КПК України.

Апеляційний суд вважає, що тяжкість покарання, яке загрожує ОСОБА_8 у разі доведеності його вини, та дані про особу обвинуваченого (за місцем навчання характеризується негативно, йому притаманні спалахи агресії, у період вчинення інкримінованих йому діянь тяжким психічним розладом не страждав, міг усвідомлювати свої дії та керувати ними), свідчать про те, що ризики переховування ОСОБА_8 від суду, незаконного впливу на свідків, перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином, вчинення інших кримінальних правопорушень, які є актуальними і продовжують існувати.

Твердження сторони захисту про недоведеність обставин, які виправдовують необхідність продовження строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо ОСОБА_8 та можливість застосування до останнього більш м`якого запобіжного заходу, а саме у виді домашнього арешту, є непереконливими.

За таких обставин, колегія суддів погоджується з рішенням слідчого судді щодо необхідності задоволення клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_8 , оскільки прокурор в повному обсязі довів суду обставини, які виправдовують подальше обмеження права останнього на свободу. Таке обмеження не суперечить вимогам ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою та продовження строку тримання під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання під вартою та продовження строку тримання під вартою може бути

-8-

виправдано за наявності того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважають над принципом поваги до особистої свободи.

Також апеляційний суд враховує, що у п. 48 рішення «Чеботарь проти Молдови» № 35615/06 від 13.11.2007 - Європейський Суд з прав людини зазначив «Суд повторює, що для того, щоб арешт по обґрунтованій підозрі був виправданий у відповідності з статтею 5 & 1 (с), поліція не зобов`язана мати докази, достатні для пред`явлення обвинувачення, ні в момент арешту ні під час перебування заявника під вартою. Також не обов`язково, щоб затриманій особі були, по кінцевому рахунку, пред`явлені обвинувачення, або щоб ця особа була піддана суду. Метою попереднього тримання під вартою є подальше розслідування кримінальної справи, яке повинно підтвердити або розвіяти підозру, яка є підставою для затримання».

Продовжуючи строк тримання під вартою, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці цінностей суспільства.

Ухвала слідчого судді відповідає вказаним вимогам.

З урахуванням конкретних обставин та те, що підготовче засідання у даному кримінальному провадженні станом на час звернення прокурора із клопотанням не проведено та виходячи з того, що продовження строку тримання під вартою здійснено у порядку, визначеному ч. 6 ст. 199 КПК України, зважаючи на суспільний інтерес, який з урахуванням презумпції невинуватості, виправдовує відступ від принципу поваги до особистої свободи, що відповідає правовим позиціям, викладеним в п. 35 рішення ЄСПЛ у справі «Летельє проти Франції», порушень норм міжнародного права та кримінального процесуального закону, які б могли стати підставою для скасування ухвали слідчого судді не встановлено.

Враховуючи викладене, зазначені в апеляційній скарзі доводи про ігнорування слідчим суддею доказів, які спростовують заявлені прокурором у клопотанні ризики, є безпідставними.

Колегія суддів уважає такі висновки слідчого судді правильними, оскільки тяжкість інкримінованого кримінального правопорушення та ймовірне покарання, яке очікує особу в разі доведення винуватості, у сукупності з даними, які характеризують особу обвинуваченого ОСОБА_8 , давали підстави слідчому судді для продовження щодо ОСОБА_8 раніше обраного запобіжного заходу.

Всупереч викладеним в апеляційній скарзі доводам, задовольняючи клопотання прокурора, слідчий суддя перевірив та надав оцінку тим обставинам, з якими закон пов`язує порядок обрання та продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Викладені в апеляційній скарзі доводи на захист обвинуваченого ОСОБА_8 , не можуть бути безумовними підставами для скасування ухвали слідчого судді, оскільки не спростовують висновки слідчого судді про те, що ОСОБА_8 може вчинити дії, передбачені ст. 177 КПК України. До того ж обставини, на які посилається в апеляційній скарзі захисник, були відомі слідчому судді під час розгляду клопотання і такі враховані при прийнятті рішення про продовження строку дії запобіжного заходу та не спростовують по суті законне та обґрунтоване рішення слідчого судді.

Відхиляючи доводи апеляційної скарги, колегія суддів бере до уваги і те, що навіть якщо підозрюваний і не має на меті ухилятися від суду, впливати на свідків чи інших учасників кримінального правопорушення, вчиняти інші кримінальні правопорушення, або порушувати процесуальні обов`язки, однак, обставини, за яких він обвинувачується у

-9-

вчиненні кримінальних правопорушень, їх тяжкість та інші наведені вище обставини, у тому числі й дані про особу підозрюваного, дають обґрунтовані підстави вважати, що такі ризики мають місце, і їх запобіганню буде достатнім лише запобіжний захід у виді тримання під вартою без визначення розміру застави.

Також апеляційний суд вважає, що обвинуваченому ОСОБА_8 обгрунтовано не визначено заставу, оскільки кримінальні правопорушення, у вчиненні яких обвинувачується ОСОБА_8 пов`язані із застосуванням насильства, у тому числі спричинили смерть особи.

Крім того, стороною захисту не надано таких доказів, зокрема висновків лікарів чи посадових осіб установи виконання покарань, які б свідчили про те, що ОСОБА_8 з урахуванням стану його здоров`я не може триматися під вартою.

Процесуальних порушень, які б могли слугувати підставами для зміни чи скасування ухвали слідчого судді, колегією суддів не встановлено.

У зв`язку з наведеним, колегія суддів приходить до висновку, що рішення слідчого судді є законним та обґрунтованим, таке ухвалено на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені достатніми даними, дослідженими та оціненими слідчим суддею, а тому апеляційна скарга сторони захисту, доводи якої є непереконливими, задоволенню не підлягає.

При прийнятті рішення колегія суддів також, враховує вимоги ст. 26 КПК України, зокрема, те, що сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та в спосіб, передбачених цим Кодексом; положення ст. 404 цього Кодексу в частині перегляду судового рішення в межах апеляційної скарги; що стороною захисту не надано таких доказів та не наведено таких обставин, які б могли вплинути на висновки слідчого судді та апеляційного суду, і будь-яких клопотань із цього приводу не заявлялось.

Керуючись ст. 404, 405, 407, 419, 422 КПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу захисника-адвоката ОСОБА_7 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Тячівського районного суду Закарпатської області від 24.07.2025, щодо ОСОБА_9 , - без змін.

Ухвала апеляційного суду оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді