Провадження №1-кп/522/1139/25
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01.07.2025 року м. Одеса

Приморський районний суд міста Одеси у складі:

Головуючого - судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Одесі обвинувальний акт у кримінальному проваджені, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000149 від 05.07.2024 року, відносно:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Сарата, Одеської області, громадянина України, українця, із середньо-спеціальною освітою, одруженого, який має на утриманні малолітню дитину 2024 року народження, офіційно не працевлаштованого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого:

-14.07.2017 року Татарбунарським районним судом Одеської області за ч. 3 ст. 185 КК України до 3 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням строком на 1 рік;

-12.12.2019 року Київським районним судом м. Одеси за ч. 2 ст. 185, ст.71 КК України до 3 років позбавлення волі;

-05.05.2020 року Малиновським районним судом м. Одеси за ч. 2 ст. 190, ч.2 ст. 185, ч.1 ст. 70, ч. 4 ст. 70 КК України до 3 років 6 місяців позбавлення волі;

-26.11.2021 року Малиновським районним судом м. Одеси за ч. 2 ст. 186, ч. 2 ст. 185, ч.1,4 ст. 70 КК України до 4 років 6 місяців позбавлення волі. Звільнився 02.05.2023 року у зв`язку з відбуттям строку покарання,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора - ОСОБА_7 ,

захисника - ОСОБА_8 ,

обвинуваченого - ОСОБА_6 ,

суд -

ВСТАНОВИВ:

Формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним:

04.07.2024 року, у ранковий час, більш точного часу не встановлено, ОСОБА_6 , перебуваючи за адресою: м. Одеса, вул. Скісна, побачив перехожих ОСОБА_9 та ОСОБА_10 та розпочав з ними розмову. В ході розмови помітив у ОСОБА_9 мобільний телефон марки «Samsung» моделі «Galaxy А14».

В цей час, у ОСОБА_6 з корисливих мотивів, виник злочинний намір, направлений на повторне, відкрите заволодіння чужим майном, а саме мобільним телефоном, належним ОСОБА_9 .

Реалізуючи свій злочинний намір, направлений на повторне відкрите заволодіння чужим майном, ОСОБА_6 , у той же день, приблизно о 09 годині 30 хвилин, більш точного часу не встановлено, перебуваючи за адресою: м. Одеса, вул. Сєрова, буд.42, наблизився до ОСОБА_9 та для заволодіння його мобільним телефоном попросив у нього належний останньому мобільний телефон під надуманим приводом зателефонувати брату.

В результаті зазначених протиправних дій ОСОБА_6 повторно, умисно, відкрито, з корисливих мотивів заволодів мобільним телефоном марки «Samsung» моделі «Galaxy А14», вартістю 4800 гривень, який належить ОСОБА_9 . Далі, з метою утримання зазначеного мобільного телефону при собі, пішов в інший бік від потерпілого.

Потерпілий, помітивши підозрілу поведінку ОСОБА_6 направився до нього з метою недопущення заволодіння його майном. Однак ОСОБА_6 зник з поля зору потерпілого з належним йому мобільним телефоном марки «Samsung» моделі «Galaxy А14».

Відкрито заволодівши в умовах воєнного стану, який впроваджено на території України відповідно до Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 №2102-ІХ, на території України, починаючи з 05 години ЗО хвилин 24 лютого 2022 року, введено воєнний стан строком на 30 діб, дію якого неодноразово було продовжено, останній раз відповідно до Указу Президента України від № 3891-ІХ від 23.07.2024 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 08.08.2024 № 3891-ІХ з 05 години 30 хвилин 12 серпня 2024 року продовжено на 90 діб, майном потерпілого, ОСОБА_6 покинув місце вчинення кримінального правопорушення та розпорядився викраденим майном на власний розсуд, тим самим спричинивши потерпілому ОСОБА_9 матеріальний збиток у розмірі 4800 гривень.

Докази на підтвердження встановлених судом обставин.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 визнав себе винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України у повному обсязі, та підтвердив, що 04.07.2024, приблизно о 09 годині 30 хвилин, в умовах воєнного стану, він знаходячись біля буд. 42 по вул. Сєрова в м. Одесі відкрито викрав майно яке належить потерпілому ОСОБА_9 , а саме мобільний телефон марки «Samsung» моделі «Galaxy А14». Вартість викраденого майна у розмірі 4800 гривень він не оспорює, у вчиненому щиро покаявся..

Потерпілий ОСОБА_9 в судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, цивільний позов заявляти не бажає, покарання просить призначити на розсуд суду.

Під час судового засідання, встановлено, що обвинувачений та інші учасники кримінального провадження правильно розуміють зміст фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються. Судом встановлено, що відсутні сумніви у добровільності позицій обвинуваченого та інших учасників судового розгляду. З урахуванням заяви потерпілих про розгляд справи за їх відсутності, думки прокурора, обвинуваченого, захисника суд відповідно до ст. 349 ч. 3 КПК України визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються .

Статті Закону України про кримінальну відповідальність, що передбачають відповідальність за кримінальне правопорушення, винним у вчиненні якого визнається обвинувачений ОСОБА_6 .

Беручи до уваги вище вказане, суд вважає, що винуватість обвинуваченого ОСОБА_6 у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України повністю доведена та його дії правильно кваліфіковані за ч. 4 ст. 186 КК України, оскільки він вчинив відкрите викрадення чужого майна (грабіж), повторно, в умовах воєнного стану.

Обставини, які пом`якшують або обтяжують покарання обвинуваченому ОСОБА_6 .

Обставиною, що пом`якшує покарання ОСОБА_6 згідно зі ст. 66 КК України суд враховує щире каяття.

Обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_6 , відповідно до ст. 67 КК України судом не встановлено.

Мотиви призначення покарання.

У відповідності до вимог Закону України про кримінальну відповідальність, покарання має на меті не тільки кару, а повинне забезпечити перевиховання обвинуваченого, задля недопущення повторення протиправної поведінки з його сторони. Покарання повинно бути справедливим.

Відповідно практики Верховного Суду (постанова ВС від 09.10.2018 у справі №756/4830/17-к), згідно якої визначені у ст. 65 КК України загальні засади призначення покарання наділяють суд правом вибору однієї із форм реалізації кримінальної відповідальності, завданням якої є виправлення та попередження нових злочинів. Ця функція за своєю правовою природою є дискреційною, оскільки потребує врахування та оцінки конкретних обставин справи, ступеня тяжкості вчиненого злочину, особи винного, обставин, що впливають на покарання.

У п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» роз`яснено, що призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.

Відповідно до правової позиції щодо дотримання справедливості Конституційний Суд України у Рішенні від 2 листопада 2004 року № 15-рп/2004 зазначив: «Окремим виявом справедливості є питання відповідності покарання вчиненому злочину: категорія справедливості передбачає, що покарання за злочин повинно бути домірним злочину. Справедливе застосування норм права - є передусім недискримінаційний підхід, неупередженість. Це означає не тільки те, що передбачений законом склад злочину та рамки покарання відповідатимуть один одному, а й те, що покарання мас перебувати у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного. Адекватність покарання ступеню тяжкості злочину випливає з принципу правової держави, із суті конституційних прав та свобод людини і громадянина, зокрема права на свободу, які не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України».

Приймаючи рішення щодо виду та розміру покарання ОСОБА_6 суд враховує характер та ступінь тяжкості злочину, дані про особу обвинуваченого, зокрема те, що він неодноразово судимий, офіційно не працевлаштований, одружений, має на утриманні малолітню дитину 2024 року народження, на обліку у лікаря нарколога та лікаря психіатра не перебуває, що свідчить про його осудність.

Аналіз викладеного свідчить про те, що виправлення ОСОБА_6 , можливо лише в умовах його ізоляції від суспільства на певний строк, оскільки останній не вперше вчинив злочин, що свідчить про його стійку антисоціальну спрямованість, а тому саме таке покарання, на думку суду, є справедливим, а також необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення ним нового злочину.

При призначенні покарання суд бере до уваги виступ прокурора у судових дебатах щодо покарання, яке необхідно призначити обвинуваченому, позицію захисника та обвинуваченого.

Мотиви ухвалення інших рішень щодо питань, які вирішуються судом при ухваленні вироку, та положення закону, якими керувався суд.

Цивільний позов не пред`являвся.

Питання про речові докази судом вирішується на підставі ст. 100 КПК України.

Судові витрати - відсутні.

У зв`язку із призначенням покарання в умовах ізоляції від суспільства, строк тримання під вартою ОСОБА_6 продовжити, до набрання вироком законної сили.

Керуючись ст.ст. 349, 367-368, 370-371,373-376, 395, 615 КПК України, суд -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_6 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 7 (сім) років.

Строк відбування покарання ОСОБА_6 рахувати з моменту набрання вироком законної сили.

На підставі ч. 5 ст. 72 КК України зарахувати ОСОБА_6 у строк відбування покарання строк його попереднього ув`язнення в період часу з 03.10.2024 року по день набрання вироком законної сили із розрахунку, що одному дню попереднього ув`язнення відповідає один день позбавлення волі.

Речові докази: диск з відеозаписом допиту свідка ОСОБА_10 - зберігати при матеріалах кримінального провадження.

Вирок може бути оскаржений сторонами судового провадження з підстав, передбачених ст. 394 КПК України, до Одеського апеляційного суду шляхом подачі апеляції через Приморський районний суд м. Одеси протягом тридцяти днів з дня його оголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подачі апеляційної скарги у випадку її відсутності.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Копію вироку негайно вручити обвинуваченому та прокуророві.

Копія судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Суддя: