Справа № 459/3876/19 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/811/424/25 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 червня 2025 року м. Львів

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Львівського апеляційного суду в складі:

Головуючого - судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

секретаря судового засідання ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції матеріали кримінального провадження за апеляційними скаргами обвинуваченої ОСОБА_6 та захисника обвинуваченої адвоката ОСОБА_7 на вирок Червоноградського міського суду Львівської області від 24 березня 2025 року щодо

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки міста Астрахань Астраханської області Російської Федерації, громадянки України, з середньою технічною освітою, вдови, особи з інвалідністю третьої групи за загальним захворюванням, зареєстрованої за адресою АДРЕСА_1 , проживаючої за адресою АДРЕСА_2 , відповідно до ст. 89 КК України, раніше не судимої, обвинуваченої у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 307, ч. 1 ст. 309 КК України,

за участю прокурора ОСОБА_8

обвинуваченої ОСОБА_6

захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_7

ВСТАНОВИЛА:

оскарженим вироком ОСОБА_6 визнано невинуватою у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України у частині виготовлення, зберігання та збуті наркотичного засобу «опію ацетильованого» масою 0,1682 грам 10 жовтня 2019 року о 14 годині 12 хвилині у парковій зоні неподалік пр. Шевченка у м. Червонограді Львівської області, та виправдано за цим епізодом.

ОСОБА_6 визнано винною у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 307, ч. 1 ст. 309 КК України, та призначено покарання:

- за ч. 2 ст. 307 КК України у виді 6 (шести) років 5 (п`яти) місяців позбавлення волі з конфіскацією всього належного майна;

- за ч. 1 ст. 309 КК України у виді 2 (двох) років обмеження волі.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим остаточно призначено обвинуваченій ОСОБА_6 , за сукупністю злочинів, покарання у виді 6 (шести) років 5 (п`яти) місяців позбавлення волі з конфіскацією всього належного майна.

Зараховано ОСОБА_6 в строк покарання термін її попереднього ув`язнення з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

Вирішено питання речових доказів , арештованого майна, судових витрат.

Згідно вироку суду, обвинувачена ОСОБА_6 у невстановлені досудовим розслідуванням час та місці, незаконно придбала, після чого почала незаконно зберігати, з метою незаконного збуту наркотичний засіб «опій ацетильований», масою 0,1609 грам, обіг якого заборонено. В подальшому 06 червня 2019 року о 10 годині 18 хвилин, діючи умисно, з корисливих мотивів, перебуваючи у парковій зоні навпроти будинку № 9 на вул. Героїв Майдану у м. Червонограді Львівської області, за кошти у сумі 240 (двісті сорок) грн. 00 коп. незаконно збула ОСОБА_9 4 мл. опію ацетильованого, що відноситься до особливо небезпечних наркотичних засобів, обіг яких заборонено.

Крім цього, обвинувачена ОСОБА_6 , у невстановлений досудовим розслідуванням час, перебуваючи у приміщенні квартири АДРЕСА_3 , незаконно виготовила наркотичний засіб «опій ацетильований», масою 0,1682 грам, який відноситься до особливо небезпечних наркотичних засобів, обіг яких заборонено, та почала його незаконно зберігати, без мети збуту. 10 жовтня 2019 року о 15 годині 14 хвилин у ході особистого обшуку у ОСОБА_6 , що перебувала поруч із в`їздом на парковку ПП «ПЕА», що по вул. Героїв Майдану у м. Червонограді Львівської області, у останньої було виявлено та вилучено наркотичний засіб «опій ацетильований», масою 0,1682 грам.

Стороною звинувачення ОСОБА_6 ставиться у вину вчинення злочину, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, за фабулою якого остання, діючи повторно, у невстановлений досудовим розслідуванням час, перебуваючи у приміщенні квартири АДРЕСА_3 , незаконно виготовила наркотичний засіб «опій ацетильований», після чого почала незаконно зберігати, з метою незаконного збуту вищевказаного наркотичного засобу, масою 0,0510 грам, обіг якого заборонено. В подальшому діючи умисно, з корисливих мотивів, 10 жовтня 2019 року о 14 годині 12 хвилин, перебуваючи у парковій зоні неподалік пр. Шевченка у м. Червонограді Львівської області, за кошти у сумі 120 (сто двадцять) грн. 00 коп. незаконно збула ОСОБА_10 1 мл. опію ацетильованого, що відноситься до особливо небезпечних наркотичних засобів, обіг яких заборонено.

На вказаний вирок обвинувачена подала апеляційну скаргу, у якій просить вирок суд першої інстанції змінити, призначити їй покарання із застосуванням ст. 69 КК України.

В обґрунтування апеляційних вимог зазначає, що наркотики не виготовляла , а тільки придбала для власного вжитку. Просить врахувати її похилий вік 63 роки, стан здоров`я та те, що є інвалідом 3-ї групи.

Захисник обвинуваченої у апеляційній скарзі просить скасувати вирок Червоноградського міського суду Львівської області від 24.03.2025 року та призначити справу до нового розгляду в суді першої інстанції.

В обґрунтування апеляційної скарги вказує, що суд першої інстанції не перевірив наявність у діях працівників правоохоронних органів ознак провокації злочину, що відповідно до позиції Європейського суду з прав людини, викладеній у справах «Баньян проти Росії», «Тейксейре де Кастро проти Португалії», підлягає ретельній перевірці під час судового розгляду, якщо обвинувачена про це заявляла на стадії судового чи досудового розгляду. Фактично, не усунувши в повній мірі вказаних недоліків, а саме щодо перевірки провокації злочину, суд першої інстанції ухвалив аналогічний попередньому - частково обвинувальний вирок.Суд першої інстанції під час повторного судового розгляду належним чином не перевірив заяву обвинуваченої про вчинення відносно неї провокації, та цього не було зроблено і відповідними органами ТУ ДБР у м. Львові. ОСОБА_6 на всіх стадіях досудового та судового слідства вказувала на вчинення відносно неї провокації правоохоронцями, що фактично і підтвердилось ухваленням виправдувального вироку по епізоду звинувачення у збуті наркотичного засобу гр. ОСОБА_10 10.10.2019 року.

Допит свідка ОСОБА_11 був проведений із застосуванням заходів безпеки в режимі відеоконференції із приміщення суду. Проте, суду стороною обвинувачення не додано жодних доказів, щодо застосування заходів безпеки відносно цього свідка в силу спеціального Закону.Судом першої інстанції було допущено істотне порушення кримінально процесуального закону в частині організації та порядку допиту свідка ОСОБА_11 та перевірки його анкетних даних. Висновок почеркознавчої експертизи № ІІ62-В від 04.04.2023 року ставить під сумнів дані про особу свідка, яка допитувалась, як залегендованою особа ОСОБА_11 .

Суд першої інстанції допустив невідповідність висновків, викладених у вироку, встановленим обставинам справи, та безпідставно не взяв до уваги показання свідка ОСОБА_10 .

Стороною обвинувачення не надано суду жодних доказів використання грошових купюр, які були залучені до проведення оперативної закупки.

Заслухавши доповідь головуючого, пояснення обвинуваченої ОСОБА_6 та її захисника адвоката ОСОБА_7 на підтримку поданих апеляційних скарг, виступ прокурора ОСОБА_8 , який заперечив проти задоволення апеляційних вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга обвинуваченої ОСОБА_6 підлягає до задоволення частково, а апеляційну скаргу захисника обвинуваченої адвоката ОСОБА_7 слід задоволити.

Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. При цьому, законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Колегія суддів вважає, що дані вимоги закону судом першої інстанції при ухваленні оскаржуваного вироку щодо ОСОБА_6 не дотримано.

У відповідності до ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно положень ст. 2 КПК України, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Статтею 22 КПК України встановлено, що кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів, засобами, передбаченими цим кодексом.

Обов`язок доказування обставин, передбачених ст.91 КПК України, тобто винуватості обвинуваченого, форми вини, мотиву і мети вчинення кримінального правопорушення, виду і розміру шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, у відповідності до положень ч.1 ст.92 КПК України, покладається на слідчого, прокурора та, в установлених цим кодексом випадках, на потерпілого.

Статтею 85 КПК України визначено, що належними є докази, які прямо чи непрямо підтверджують існування чи відсутність обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні та інших обставин, які мають значення для кримінального провадження, а також достовірність чи недостовірність, можливість чи неможливість використання інших доказів.

Згідно вимог ч.1 ст.94 КПК України суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює кожен доказ з точки зору його належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Оцінка доказів з точки зору їх достовірності та достатності для висновків є перш за все завданням суду першої інстанції. Апеляційний суд має перевірити, чи керувався суд першої інстанції під час оцінки доказів принципами, закладеними Конституцією та кримінальним процесуальним законом, а також чи достатньо мотивовані рішення судів про прийняття або відхилення тих чи інших доказів, чи є ці мотиви логічними і чи приймалися судами всі важливі фактори, необхідні для оцінки окремого доказу чи їх сукупності.

В обґрунтування апеляційних вимог захисник покликається на відсутність доказів вчинення ОСОБА_6 інкримінованого їй кримінального правопорушення, істотне порушення вимог кримінального процесуального закону.

Згідно з вимогами ст. 91 КПК доказуванню у кримінальному провадженні підлягає, зокрема, подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення), а також винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення.

На переконання колегії суддів, суд першої інстанції не спростував тверджень сторони захисту про наявність у діях працівників правоохоронних органів ознак провокації злочину, що відповідно до позиції Європейського суду з прав людини, викладеній у справах «Баньян проти Росії», «Тейксейре де Кастро проти Португалії», підлягає ретельній перевірці під час судового розгляду.

Заслуговує на увагу те, що, незважаючи на фіксацію спілкування засудженої з іншими особами щодо можливого збуту наркотичного засобу, орган досудового розслідування не встановив реальності жодних із цих можливих домовленостей, механізму вчинення кримінального правопорушення.

Суд першої інстанції під час повторного судового розгляду належним чином не перевірив заяву обвинуваченої про вчинення відносно неї провокації, та цього не було зроблено і відповідними органами ТУ ДБР у м. Львові.

Важливим у цьому провадженні є встановлення і доведення поза розумним сумнівом, що ОСОБА_6 мала конкретні плани на збут наркотичних засобів , зокрема ОСОБА_9 . В судовому засіданні свідок ОСОБА_10 фактично підтвердила версію ОСОБА_6 про те, що 06.06.2019 року поблизу «Ромашки» ОСОБА_12 продавав наркотичний засіб їй та іншим особам, зокрема і ОСОБА_6 .

При цьому зазначені обставини мають встановлюються на підставі доказів, які повинні відповідати критеріям належності, допустимості та у своїй сукупності - достатності для постановлення обвинувального вироку.

Одночасно, стороною обвинувачення не надано суду жодних доказів використання грошових купюр, які були залучені до проведення оперативної закупки.

Згідно п.6.11. Інструкції про порядок проведення контрольованої поставки, контрольованої та оперативної закупки товарів, предметів, речей, послуг, документів, засобів і речовин, у тому числі заборонених до обігу, у фізичних та юридичних осіб, незалежно від форм власності (затв. Наказом МВС, СБУ та Міністерства доходів і зборів України від 16.09.2013 року № 887/1384/480) (далі Інструкція), 03 проводиться виключно за кошти та майно органів та підрозділів, які здійснюють ОРД.

В постанові прокурора від 20.05.2019 року вказано, що залучаються кошти для проведення оперативної закупки, проте в матеріалах кримінального провадження відсутні будь - які докази джерела залучення цих коштів.

Докази про джерело залучення коштів у матеріалах кримінального провадження відсутні. Це також свідчить про недоведеність вини обвинуваченого і про незаконність проведення оперативної закупки, зокрема це було в двох епізодах.

Верховний Суд у своїх правових позиціях неодноразово констатував, що обов`язок всебічного й неупередженого дослідження судом усіх обставин справи в цьому контексті означає, що, для того щоб визнати винуватість доведеною поза розумним сумнівом, версія обвинувачення має пояснювати всі встановлені судом обставини, які стосуються події, що є предметом судового розгляду. Суд не може залишити без уваги частину доказів та встановлених на їх підставі обставин лише з тієї причини, що вони суперечать версії обвинувачення. Для дотримання стандарту доведення поза розумним сумнівом не достатньо, щоб версія обвинувачення була лише більш вірогідною за версію захисту. Наявність таких обставин, яким версія обвинувачення не може надати розумного пояснення або які свідчать про можливість існування іншої версії інкримінованої події, є підставою для розумного сумніву в доведеності вини особи.

Окрім того, законодавець вимагає, щоб будь-який обґрунтований сумнів у тій версії події, яку надало обвинувачення, був спростований фактами, встановленими на підставі допустимих доказів, і єдина версія, якою розумна і безстороння людина може пояснити всю сукупність фактів, установлених у суді, є та версія подій, яка дає підстави для визнання особи винною за пред`явленим обвинуваченням.

Підставою кримінальної відповідальності є склад кримінального правопорушення, тобто сукупність об`єктивних та суб`єктивних ознак, що дозволяють кваліфікувати суспільно - небезпечне діяння як конкретне кримінально каране.

Правильна кваліфікація забезпечує реалізацію конституційного принципу законності у кримінальному судочинстві (ст. 129 Конституції України), гарантує охорону і здійснення прав та свобод людини і громадянина, виступає необхідною умовою призначення справедливого покарання.

Кваліфікація кримінального правопорушення це кримінально-правова оцінка поведінки (діяння) особи шляхом встановлення кримінально-правових (юридично значущих) ознак, визначення кримінально-правової норми, що підлягає застосуванню і встановлення відповідності ознак вчиненого діяння конкретному складу кримінального правопорушення, передбаченого КК, за відсутності фактів, що виключають злочинність діяння.

Суд вважає, що апеляційний розгляд у цьому випадку не може надати сторонам достатніх процесуальних можливостей для з`ясування обставин справи, важливих для правильної кваліфікації дій засудженого, і вважає за необхідне призначити новий розгляд у суді першої інстанції, під час якого слід повторно допитати обвинувачену, встановити наявність умислу у її діях, а також вчинити інші процесуальні дії, необхідність в яких може виникнути, для встановлення об`єктивної істини у справі.

Згідно з п. 6 ч. 1 ст. 407 КПК України суд апеляційної інстанції вправі скасувати вирок або ухвалу суду першої інстанції і призначити новий розгляд у суді першої інстанції.

Згідно з положеннями ч. 1 ст. 409 КПК України, підставою для скасування або зміни судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є неповнота судового розгляду; невідповідність висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження; істотне порушення вимог кримінального процесуального закону.

Згідно з ч. 1 ст. 412 КПК України, істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону є такі порушення вимог цього Кодексу, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.

Згідно ч. 3 ст. 415 КПК України, висновки і мотиви, з яких скасовані судові рішення, є обов`язковими для суду першої інстанції при новому розгляді.

За таких обставин, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу обвинуваченої ОСОБА_6 слід задоволити частково, а апеляційну скаргу захисника обвинуваченої адвоката ОСОБА_7 задоволити. Вирок Червоноградського міського суду Львівської області від 24 березня 2025 року щодо ОСОБА_6 слід скасувати та призначити новий розгляд у суді першої інстанції. Запобіжний захід тримання під вартою ОСОБА_6 залишити попередній, але не більш, як на 60 днів, починаючи з дня винесення цієї ухвали.

При новому судовому розгляді, слід врахувати викладене вище, дослідити фактичні обставини справи, а також перевірити належним чином усі доводи, наведені в апеляційних скаргах обвинуваченої та її захисника і, з використанням наданих процесуальних можливостей, за умов встановлення вини ОСОБА_6 , правильно кваліфікувати дії останньої та ухвалити законне й обґрунтоване судове рішення, у відповідності до вимог ст. 370 КПК України.

Керуючись ст.ст. 405, 407, 409, 412, 415, 419 КПК України, колегія суддів

ПОСТАНОВИЛА:

апеляційну скаргу обвинуваченої ОСОБА_6 задоволити частково, апеляційну скаргу захисника обвинуваченої адвоката ОСОБА_7 задоволити.

Вирок Червоноградського міського суду Львівської області від 24 березня 2025 року щодо ОСОБА_6 скасувати та призначити новий розгляд у суді першої інстанції.

Запобіжний захід тримання під вартою ОСОБА_6 залишити попередній до проведення підготовчого судового засідання судом першої інстанції, але не більш, як на 60 днів, починаючи з дня винесення цієї ухвали.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4