Провадження № 1-кп/369/1956/25
В И Р О К

іменем України

04.08.25 року м. Київ

Києво-Святошинський районний суд Київської області у складі головуючого судді ОСОБА_1 , розглянувши у спрощеному провадженні за відсутності учасників судового провадження матеріали кримінального провадження, відомості про яке 09 травня 2025 року внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000120 за обвинуваченням:

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Глеваха, Васильківського району, Київської області, громадянина України, маючого середню освіту, не працюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 249 КК України,

встановив:

Відповідно до Конституції України кожен має право на безпечне для життя і здоров`я довкілля та на відшкодування завданої порушенням цього права шкоди (ст. 50) і зобов`язаний не заподіювати шкоди природі та відшкодовувати завдані ним збитки (ст. 66).

Згідно з п. 12 постанови Пленуму Верховного Суду України від 10 грудня 2004 року № 17 під незаконним заняттям рибним, звіриним або іншим водним добувним промислом треба розуміти таке вилучення водних живих ресурсів із природного середовища, яке здійснюється з порушенням чинного законодавства, що регулює порядок і умови промислового, любительського, спортивного рибальства, іншого використання водних живих ресурсів. Зокрема, незаконним є промисел, який здійснюється всупереч існуючим правилам: без належного на те дозволу, в заборонений час, у недозволених місцях, із застосуванням заборонених знарядь лову, з перевищенням установлених лімітів чи норм вилову. Водні живі ресурси утворюють риби різних порід, водні тварини (дельфіни, раки, краби, креветки, кальмари тощо), які мають промислове значення. Під промислом розуміється як один акт добування риби, тварин чи рослин, так і неодноразове вчиненні таких дій.

Пунктом 1 частини 1 розділу IV «Заборонені знаряддя лову і способи добування (вилову) водних біоресурсів під час здійснення любительського рибальства та інші заборони» Правил любительського рибальства, затверджених наказом Міністерства аграрної політики та продовольства України від 19.09.2022 року № 700, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 16.11.2022 року за № 1412/38748, забороняється добування (вилов) такими знаряддями лову, як сітками та пастками усіх типів та конструкцій, а також іншими сітковими знаряддями лову, за винятком раколовок конструкції «хапка» та підсак, встановлених цими Правилами розмірів.

Отже, раколовка (сіткоснастева конструкція у вигляді тетраедру зі зрізаною вершиною), що має крок вічка 6 мм, довжина бокової сторони 0,55 м, ширина вхідного отвору 1,3 м, якою ОСОБА_2 ловив раків та рибу, є забороненим знаряддям лову в любительському рибальстві.

Наказом Управління Держрибагенства у м. Києві та Київській області від 20 листопада 2024 року № 381 затверджено період линьки раків і виношування ними ікри у зимово-весняний термін 2024-2025 років, в яких забороняється вилов річкових раків в рибогосподарських водних об`єктах у районі діяльності Київського рибоохоронного патруля. Зокрема, вказаним нормативним актом заборонено здійснювати вилов річкових раків на території Київського водосховища у період з 15.12.2024 по 30.06.2025.

Наказом Управління Державного агентства меліорації та рибного господарства та продовольчих програм у м. Києві та Київській області від 26 березня 2025 року № 94 «Про затвердження переліку меж нерестовищ, у період нересту у 2025 році в районі діяльності Київського рибоохоронного патруля» була встановлена заборона на вилов водних біоресурсів у період нересту та встановлені межі нерестовищ.

Додатком до наказу Київського рибоохоронного патруля «Про затвердження переліку меж нерестовищ, у період нересту у 2025 році в районі діяльності Київського рибоохоронного патруля» від 26 березня 2025 року № 94 встановлено межі Київського водосховища у межах річках і водотоках Київської області та встановлено заборону на добування водних біоресурсів у період їх нересту.

Згідно наказу Міністерства аграрної політики та продовольства України № 700 від 19 вересня 2019 року «Про затвердження Правил любительського рибальства» встановлена заборона (вилову) водних біоресурсів у рибогосподарських водних об`єктах (їх частинах) на території України у Київському водосховищі на р. Ірпінь з 01 листопада до 30 червня.

Отже, відповідно до вказаних вище нормативно-правових актів станом на 08 травня 2025 року вилов раків та риби у річці Ірпінь Київської області був заборонений.

08 травня 2025 року близько 10 год., ОСОБА_2 , маючи умисел на незаконне зайняття водним добувним промислом без належного дозволу, приніс із собою раколовку (сіткоснастева конструкція у вигляді тетраедру зі зрізаною вершиною), що має крок вічка 6 мм, довжина бокової сторони 0,55 м, ширина вхідного отвору 1,3 м, що є забороненим знаряддям лову, прибув до річки Ірпінь, яка відноситься до Київського водосховища, що розташована неподалік вул. Шевченко в с. Княжичі Боярської ОТГ Фастівського району Київської області з метою незаконного вилову раків та риби для власних потреб.

Перебуваючи у вказаному місці, реалізуючи свій злочинний умисел, керуючись мотивом власного збагачення, з метою незаконного вилову раків та риби, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки у вигляді незаконного видобутку раків та риби, бажаючи їх настання, посягаючи на суспільні відносини у сфері охорони та відтворення навколишнього природного середовища, раціонального використання природних ресурсів, використовуючи раколовку (сіткоснастева конструкція у вигляді тетраедру зі зрізаною вершиною), що має крок вічка 6 мм, довжина бокової сторони 0,55 м, ширина вхідного отвору 1,3 м, що є забороненим знаряддям лову, ОСОБА_2 08.05.2025 близько 10 год., тобто у період нересту, що є забороненим часом для видобування водних ресурсів, виловив у річці Ірпінь 15 екземплярів раків, що є незаконним іншим водним добувним промислом, та 2 екземпляри риби «карась сріблястий», що є незаконним рибним водним добувним промислом, внаслідок чого заподіяв шкоду рибному господарству у сумі 53 142 грн, що є істотною.

Дії обвинуваченого ОСОБА_2 кваліфіковані за ч. 1 ст. 249 КК України, як незаконне зайняття рибним та іншим водним добувним промислом, що заподіло істотну шкоду.

Положення ст. 12 КК України в сукупністю із санкцією ч. 1 ст. 249 КК України свідчать, що ОСОБА_2 обвинувачується у вчиненні кримінального проступку.

Відповідно до ч. 2 ст. 381 КПК України суд розглядає обвинувальний акт щодо вчинення кримінального проступку без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження, якщо обвинувачений не оспорює встановлені під час дізнання обставини і згоден з розглядом обвинувального акта за його відсутності.

Прокурор ОСОБА_3 , враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_2 беззаперечно визнав свою винуватість та не оспорює встановлені під час досудового розслідування обставини і згодний на розгляд обвинувального акта за його відсутності, у відповідності до ч. 1 ст. 302 КПК України, просить розглядати обвинувальний акт у спрощеному порядку без проведення судового розгляду в судовому засіданні.

Судом встановлено, що у відповідності до ст. 302 КПК України до обвинувального акта додано заяву ОСОБА_2 , складену в присутності захисника ОСОБА_4 , відповідно до якої ОСОБА_2 беззаперечно визнає свою вину у вчинені кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 249 КК України, згодний із встановленими досудовим розслідуванням обставинами, ознайомлений з обмеженням права на апеляційне оскарження та згодний на розгляд кримінального провадження у спрощеному провадженні; заяву представника потерпілого ОСОБА_5 , відповідно до якої він згоден із встановленими досудовим розслідуванням обставинами, ознайомлений з обмеженням права апеляційного оскарження та згоден з розглядом обвинувального акта у спрощеному провадженні.

Вказана позиція учасників провадження та факт того, що ОСОБА_2 обвинувачується у вчинені кримінального проступку, свідчить про наявність підстав для розгляду вказаного обвинувального акта без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження у відповідності до ч. 2 ст. 381 КПК України.

Згідно із ч. 2 ст. 382 КПК України, вирок суду за результатами спрощеного провадження ухвалюється в порядку, визначеному цим Кодексом, та повинен відповідати загальним вимогам до вироку суду. У вироку суду за результатами спрощеного провадження замість доказів на підтвердження встановлених судом обставин зазначаються встановлені органом досудового розслідування обставини, які не оспорюються учасниками судового провадження.

Із заяви ОСОБА_2 , наданої в присутності захисника, судом встановлено, що обвинувачений беззаперечно визнає свою вину за ч. 1 ст. 249 КК України за описаних у формулюванні обвинувачення обставин, згодний із встановленими досудовим розслідуванням обставинами. Обвинуваченим не оспорюються встановлені органами досудового розслідування обставини щодо часу, дати, місця вчинення кримінального правопорушення. Добровільність вказаного судом встановлено із змісту заяви обвинуваченого, складеної за участю захисника.

Враховуючи сукупність вказаного, а саме факт того, що обвинувачений та його захисник не оспорюють всі встановлені обставини кримінального проступку, зазначені в обвинувальному акті, учасники судового провадження згодні з розглядом обвинувального акта без проведення судового розгляду в судовому засіданні та без їх виклику, суд вважає за можливе здійснити розгляд обвинувального акта у спрощеному провадженні, відповідно до положень ст. ст. 381-382 КПК України.

Здійснивши розгляд справи у спрощеному провадженні, вивчивши обвинувальний акт та додані до нього матеріали, оцінивши встановлені органом досудового розслідування обставини, позицію учасників судового провадження щодо цих обставин, висловлену з дотриманням вимог ст. 302 КПК України, встановивши, що учасники не оспорюють жодну із встановлених досудовим розслідуванням обставин, суд дійшов висновку про достатність даних для ухвалення вироку із визнанням обвинуваченого винуватим у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України.

На підставі вказаного, суд кваліфікує дії обвинуваченого ОСОБА_2 за ч. 1 ст. 249 КК України, як незаконне зайняття рибним та іншим водним добувним промислом, що заподіло істотну шкоду.

Вирішуючи питання про обрання міри покарання обвинуваченому ОСОБА_2 , суд у відповідності із ст. ст. 65-67 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного, обставини, що пом`якшують покарання.

Згідно зі ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Обставиною, що пом`якшує покарання, відповідно до ст. 66 КК України суд визнає щире каяття. Обставин, що обтяжують покарання, відповідно до ст. 67 КК України судом не встановлено.

Також суд враховує, що обвинувачений ОСОБА_2 вчинив кримінальне правопорушення, яке в силу вимог ст. 12 КК України відноситься до кримінального проступку, а також враховує особу обвинуваченого, який раніше не судимий, на обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває, за місцем проживання характеризується посередньо.

Крім того, суд враховує, що обвинувачений не працює, а тому суд не вважає за доцільне призначати йому покарання у виді штрафу та не може суд також призначити покарання у виді виправних робіт в силу ч. 1 ст. 57 КК України.

Отже, суд вважає, що покаранням, необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого ОСОБА_2 і попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень, буде покарання у виді обмеження волі, оскільки вказане покарання визнано судом достатнім для досягнення мети покарання, визначеної ст. 50 КК України, щодо запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень засудженим.

У той же час суд, враховуючи, що обвинувачений ОСОБА_2 повністю визнав свою вину, у вчиненому щиро розкаявся, вважає за можливе застосувати вимоги ст. 75 КК України, звільнивши ОСОБА_2 від відбування призначеного покарання з іспитовим строком та покладенням обов`язків, визначених ст. 76 КК України.

Відповідно до частини 1 статті 129 КПК України суд, ухвалюючи, зокрема, обвинувальний вирок, задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому залежно від доведеності підстав і розміру позову.

Цивільний позов розглядається у кримінальному провадженні за правилами визначеними КПК України і при цьому застосовуються норми ЦПК України.

Відповідно до ст. 1166 ЦК України, якою встановлюються загальні підстави відповідальності за завдану майнову шкоду, передбачають відшкодування за неї за наявності вини особи, яка заподіяла шкоду.

Частиною першою статті 1166 ЦК України передбачено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Суд вважає доведеними позовні вимоги про відшкодування матеріальної шкоди в розмірі збитків, які встановлені при розгляді даного кримінального провадження. Так, суд вважає доведеним і обґрунтованим цивільний позов Державної екологічної інспекції Столичного округу на загальну суму 53 142 гривень, оскільки така сума матеріальної шкоди підтверджується пред`явленим обвинуваченням, зокрема і висновком експерта від 30.05.2025 № СЕ-19/111-25/33327-ФХЕД і не оспорюється обвинуваченим.

Процесуальні витрати відповідно до ст. ст. 118, 124, 126 КПК України підлягають стягненню з обвинуваченого.

Долю речових доказів суд вирішує на підставі ст. 100 КПК України.

Керуючись ст. ст. 100, 373, 374, 375, 376, 381-382 КПК України, суд

ухвалив:

ОСОБА_2 , визнати винуватим у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 249 КК України, і призначити йому покарання у виді обмеження волі строком на 1 (один) рік.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_2 від відбування покарання у виді обмеження волі з випробуванням з іспитовим строком 1 (один) рік.

На підставі ст. 76 КК України зобов?язати ОСОБА_2 в період іспитового строку: періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави витрати на проведення експертизи в сумі 7 131 (сім тисяч сто тридцять одна) грн 20 коп.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь Державної екологічної інспекції Столичного округу в рахунок відшкодування матеріальної шкоди 53 142 (п`ятдесят три тисячі сто сорок дві) гривні.

Арешт, накладений ухвалою слідчого судді Києво-Святошинського районного суду Київської області від 13.05.2025 року, на рибу «Карась» у кількості 2 (дві) шт., 15 (п`ятнадцять) раків та спеціальну сітку для вилову раків (раколовка) - скасувати.

Речові докази:

- на підставі ст. ст. 96-1, 96-2 КК України конфіскувати у власність держави, а саме: рибу «Карась» у кількості 2 (дві) шт., 15 (п`ятнадцять) раків, які передані на зберігання до Управління Державного агентства з розвитку меліорації, рибного господарства та продовольчих програм у м. Києві та Київській області;

-спеціальну сітку для вилову раків, яка зберігається в камері речових доказів Фастівського РУП ГУНП в Київській області - знищити.

Копія вироку за результатами розгляду обвинувального акта щодо вчинення кримінального проступку не пізніше дня, наступного за днем його ухвалення, надсилається учасникам судового провадження.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржено до Київського апеляційного суду через Києво-Святошинський районний суд Київської області протягом тридцяти діб з моменту його проголошення з урахуванням особливостей, передбачених ст. 394 КПК України.

Суддя ОСОБА_6