Справа № 191/1667/25
Провадження № 1-в/191/275/25
У Х В А Л А

іменем України

12 червня 2025 року м. Синельникове

Синельниківський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участю секретаря ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Синельникове Дніпропетровської області клопотання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився у м.Харцизька Донецької області, зареєстрованого і проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , засудженого вироком Дзержинського міського суду Донецької області від 19 грудня 2023 року за ч.4 ст.185, ч.2 ст.190, ч.1 ст.70 КК України 5 років позбавлення волі, на підставі ухвали Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 14 травня 2025 року звільнений від покарання за ч.2 ст.190 КК України, про звільнення від покарання, призначеного вироком, у відповідність до чинного законодавства,-

В С Т А Н О В И В:

До Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області надійшло клопотання засудженого ОСОБА_4 про приведення вироку Дзержинського міського суду Донецької області від 19 грудня 2023 року у відповідність до вимог Закону України від 18 липня 2024 року №3886-ІХ «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів».

Прокурор у судовому засіданні проти задоволення клопотання заперечував.

Засуджений ОСОБА_4 і представник виправної колонії надали суду письмові заяви про розгляд клопотання без їх участі.

Дослідивши матеріали подання, суд встановив наступне.

Вироком Дзержинського міського суду Донецької області від 19 грудня 2023 року ОСОБА_4 засуджений за ч.4 ст.185, ч.2 ст.190, ч.1 ст.70 КК України 5 років позбавлення волі.

На підставі ухвали Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 14 травня 2025 року звільнений від покарання за ч.2 ст.190 КК України і на даний час ОСОБА_4 залишається засудженим і відбуває покарання в державній установі «Синельниківська виправна колонія (№94)» за ч.4 ст.185 КК України у вигляді 5 років позбавлення волі.

Відповідно до ч.1 ст.539 КПК України питання, які виникають під час та після виконання вироку вирішуються судом за клопотанням (поданням) прокурора, засудженого, його захисника, законного представника, органу або установи виконання покарань, а також інших осіб, установ або органів у випадках, встановлених законом.

Згідно п.2 ч.2 ст.539 КПК України клопотання (подання) про вирішення питання, пов`язаного із виконанням вироку, подається: до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого виконується вирок, - у разі необхідності вирішення питань, передбачених пунктами 10 (у частині клопотань про заміну покарання відповідно до частини третьої статті 57, частини першої статті 58, частини першої статті 62 Кримінального кодексу України), 11, 13, 13-2 частини першої статті 537 цього Кодексу.

Згідно з п.13 ч.1 ст.537 КПК України, під час виконання вироків суд, визначений частиною другою статті 539 цього Кодексу, має право вирішувати питання про звільнення від покарання і пом`якшення покарання у випадках, передбачених частинами 2 і 3 статті 74 Кримінального кодексу України.

09 серпня 2024 набув чинності Закон України від 18 липня 2024 року №3886-IX «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» (далі Закон №3886-IX). Зокрема, указаним законом викладено нову редакцію статті 51 КУпАП, де частинами 1, 2 визначено, що дрібним викраденням чужого майна шляхом крадіжки є викрадення майна, вартість якого на момент вчинення правопорушення не перевищує двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до пункту 5 підрозділу ХХ Податкового кодексу України, якщо норми інших законів містять посилання на неоподатковуваний мінімум доходів громадян, то для цілей їх застосування використовується сума в розмірі 17 гривень, крім норм адміністративного та кримінального законодавства в частині кваліфікації злочинів або порушень, для яких сума неоподаткованого мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, визначеної підпунктом 169.1.1 пункту 169.1 статті 169 ПКУ для відповідного року.

При цьому, підпунктом 169.1.1 статті 169 розділу IV Податкового кодексу України визначено, що податкова соціальна пільга дорівнює 50% розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), установленому законом на 1 січня звітного податкового року.

Відповідно до Закону України «Про Державний бюджет України на 2022 рік» прожитковий мінімум для працездатної особи на 1 січня 2022 року складає 2481 грн. 00 коп. А отже, сума соціальної пільги у 2022 році становить 1240 грн. 50 коп. (2481 грн. х 50% = 1240 грн. 50 коп.). Отже, два неоподатковуваних мінімумів доходів громадян в розумінні ст.51 КУпАП станом на 01 січня 2022 складає 2481 грн. 00 коп.

Статтею 58 Конституції України передбачено, що закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Відповідно до ч.1 ст.5 КК України закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

Закон №3886-IX, яким унесені зміни до ст.51 КУпАП, є законом про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність у значенні ст.5 КК України для тих діянь, які до набрання цим Законом чинності вважалися кримінальним правопорушенням, однак після набрання ним чинності підпадають під ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого ст.51 КУпАП. Зміни, внесені Законом №3886-IX, мають зворотну дію в часі. Відповідна правова позиція викладена в постанові Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 07 жовтня 2024 року у справі №278/1566/21.

Відповідно до положень ч.2 ст.74 КК України (в ред. ЗУ № 3886-ІХ від 18 липня 2024 року) особа, засуджена за діяння, караність якого законом усунена, підлягає негайному звільненню від призначеного судом покарання.

Отже, наприкінці грудня 2022 року ОСОБА_4 вчинив таємне викрадення чужого майна (крадіжка) на загальну суму 9076,00 грн., що перевищувала два неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Отже, вказане діяння не підлягає декриміналізації, оскільки вартість викраденого майна на момент вчинення кримінального правопорушення перевищувала два неоподатковувані мінімуми доходів громадян.

За вказаних обставин, суд приходить до висновку про відсутність правових підстав для задоволення клопотання.

На підставі викладеного, керуючись ст.74 КК України, ст.ст.369-372, 376, 537, 539 КПК України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні клопотання ОСОБА_4 про звільнення від покарання, призначеного вироком, у відповідність до чинного законодавства відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду протягом семи днів з дня її проголошення.

Суддя ОСОБА_1