Справа № 943/2467/24 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/811/288/25 Доповідач: ОСОБА_2
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 липня 2025 року колегія cуддів судової палати з розгляду кримінальних справ Львівського апеляційного суду у складі:

головуючого - судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

з участю секретаря ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові кримінальне провадження № 0000517 від 24 вересня 2024 року про обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 122 ч. 1 КК України, щодо:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець с. Вербляни, Золочівського району, Львівської області, жителя АДРЕСА_1 , українець, гр.України, одружений, не працює, раніше судимий:

- 26.09.2024 року Буським районним судом Львівської області за ст. 125 ч. 1 КК України до покарання у виді штрафу у розмірі 850 грн., штраф сплачений, покарання відбуте,

з участю прокурора ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

апеляційну скаргу першого заступника Львівської обласної прокуратури ОСОБА_8 на вирок Буського районного суду Львівської області від 20 лютого 2025 року щодо ОСОБА_6 ,

ВСТАНОВИЛА:

вироком Буського районного суду Львівської області від 20 лютого 2025 року ОСОБА_6 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.122 ч. 1 КК України та призначено покарання у виді 2 (двох) років позбавлення волі.

На підставі ст.75 КК України, звільнити ОСОБА_6 від відбування призначеного покарання з випробовуванням з іспитовим строком на один рік, якщо він протягом визначеного іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього обов`язки.

Термін іспитового строку слід рахувати з часу проголошення вироку 20 лютого 2025 року.

Згідно ст. 76 КК України, покласти на ОСОБА_6 наступні обов`язки:

1). періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

2). повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця свого проживання, роботи;

3). не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації;

4). виконувати заходи, передбачені пробаційною програмою «Подолання домашнього насильства».

Вирішено питання речових доказів.

Згідно вироку, 22 вересня 2024 року не пізніше 23:00 год., ОСОБА_6 , перебуваючи у одній із житлових кімнат будинку за місцем свого проживання, що за адресою: АДРЕСА_1 , в порушення вимог Закону України «Про запобігання та протидії домашньому насильству», діючи з прямим умислом, спрямованим на спричинення тілесних ушкоджень своїй дружині ОСОБА_9 , усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх протиправних дій та передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки, на ґрунті ревнощів, під час раптово виниклого конфлікту із останньою, наніс їй два удари кулаком правої руки в ділянку носа та обличчя зліва, чим заподіяв потерпілій ОСОБА_9 тілесні ушкодження у вигляді травматичного субдурального крововиливу 3ЧМТ, забою головного мозку, субдурального плащевидного крововиливу зліва, підорбітальної гематоми справа, перелому лівої виличної дуги, двобічного перелому кісток спини носа, що по ознаці тривалого розладу здоров?я відноситься до тілесного ушкодження середнього ступеня тяжкості.

Не погоджуючись з вироком суду, заступник керівника Львівської обласної прокуратури ОСОБА_10 подав апеляційну скаргу, в якій просить вирок Буського районного суду Львівської області від 20.02.2025 від стосовно ОСОБА_6 скасувати.

Ухвалити новий вирок, яким визнати ОСОБА_6 винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України та призначити покарання у виді 1 рік позбавлення волі.

У решті вирок залишити без змін.

Не оспорюючи фактичних обставин кримінального провадження та кваліфікації дій ОСОБА_6 , вважає, що вказаний вирок суду є незаконним і таким, що підлягає скасуванню з підстав неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність, істотного порушення вимог кримінального процесуального закону і невідповідності призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого.

Вважає, що суд першої інстанції не дотримався вимог кримінального закону, не повністю врахував і не надав достатньої об`єктивної та правової оцінки всім обставинам, які мають значення при обранні покарання ОСОБА_6 , зокрема, тривалості та систематичності вчинених кримінальних правопорушень, кількості умисних протиправних діянь та спричиненим наслідкам.

Так, вирішуючи питання про звільнення ОСОБА_6 від відбування покарання із випробувальним терміном, суд першої інстанції не врахував, що останній, будучи притягнутим 26.09.2024 за спричинення своїй дружині ОСОБА_11 25.07.2024 легких тілесних ушкоджень, на вчиненому не зупинився, належних висновків для себе не зробив, на шлях виправлення не став і за аналогічних обставин спричинив своїй дружині тілесні ушкодження вже середнього ступеня тяжкості.

Більше того, просить звернути увагу на те, що ОСОБА_6 притягувався до адміністративної та кримінальної відповідальності за правопорушення, вчинені відносно щодо своєї дружини систематично з 2022 року.

Відповідно до інформації з Єдиного державного реєстру судових рішень вбачається, що ОСОБА_6 раніше неодноразово був притягнутий Буським районним судом Львівської області за кримінальні та адміністративні правопорушення, пов`язані із домашнім насильством щодо своєї дружини, а саме:

- 10.06.2022 (справа № 3/943/368/2022) за ч. 1 ст. 173-2 КпАП України, за фактом вчинення відносно дружини ОСОБА_9 домашнього насильства при таких обставинах: 18.05.2022 о 12.50 год. ОСОБА_6 , перебуваючи за місцем свого проживання, голосно кричав на дружину, ображав її нецензурною лайкою та поривався до бійки;

- 13.11.2023 (справа № 943/2056/23) за ч. 1 ст. 125 КК України, за фактом спричинення своїй дружині ОСОБА_9 тілесних ушкоджень при таких обставинах: 17.10.2023 близько 22 год ОСОБА_6 , перебуваючи за місцем свого проживання, наніс своїй дружині один удар кулаком в обличчя, внаслідок чого вона впала на ліжко на спину. Не зупинившись на цьому, ОСОБА_6 наніс дружині ще декілька ударів кулаком в обличчя;

- 29.08.2024 (справа № 3/943/877/2024) за ч. 1 ст. 173-2, ч. 1 ст. 173-2, ч. 1 ст. 173-2, ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, за фактом порушення вимог термінового заборонного припису 26.07.2024, 27.07.2024, 28.07.2024 та 29.07.2024, відповідно до якого ОСОБА_6 не виконав зобов`язання залишити місце перебування/проживання постраджалої;

-26.09.2024 (справа № 943/1935/24) за ч. 1 ст. 125 КК України, за фактом спричинення своїй дружині ОСОБА_9 тілесних ушкоджень при таких обставинах: 25.07.2024 близько 23 год. ОСОБА_6 , перебуваючи за місцем свого проживання, штовхнув свою дружину, внаслідок чого вона впала на підлогу на спину, а ОСОБА_6 в цей час наніс їй декілька ударів кулаком в обличчя;

Вважає, що слід врахувати постанову Буського районного суду Львівської області від 24.05.2022, відповідно до якої ОСОБА_6 з нереабілітуючих підстав звільнено від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, за фактом того, що 26.04.2022 близько 18:00 год., ОСОБА_6 перебуваючи за місцем свого проживання, наніс своїй дружині ОСОБА_11 два удари кулаком в обличчя та по голові.

Зазначає, що не зважаючи на вищевказане, а також на факти порушення ОСОБА_6 винесених щодо нього раніше заборонних приписів, суд першої інстанції не застосував жодного обмежувального заходу в інтересах постраждалої особи, які б слугували додатковим механізмом захисту від кримінальних правопорушень, пов`язаних із домашні насильством.

Крім того, при ухваленні рішення про можливість виправлення ОСОБА_6 без призначення йому покарання у виді обмеження або позбавлення волі, мали би враховуватись висновки органу з питань пробації, які викладаються у досудовій доповіді.

Вважає, що суд першої інстанції вимоги КПК України щодо призначення досудової доповіді не виконав, чим допустив істотне порушення вимог кримінального процесуального закону.

Зазначає, що всупереч вимогам п. 6 ч. 3 ст. 314, ч. 2 ст. 314-1 КПК України, суд складання досудової доповіді стосовно ОСОБА_6 органу з питань пробації не доручив, не зважаючи на те, що вчинене кримінальне правопорушення підпадає під визначення ст. 314-1 КПК України, а обставини, передбачені ч. 4 зазначеної статті, відсутні.

Заслухавши доповідача, виступ прокурора в підтримку апеляційної скарги, обвинуваченого, який просив вирок суду залишити без змін, перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали кримінального провадження, колегія суддів дійшла такого висновку.

Згідно ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду першої інстанції в межах поданої апеляційної скарги.

Колегією суддів встановлено, що вказане кримінальне провадження розглядалося у порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України, тобто, судом визнано недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які не оспорюються учасниками кримінального провадження. При цьому судом з`ясовано, чи правильно розуміють зазначені особи зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції.

За таких обставин, фактичні обставини кримінального провадження апеляційним судом не досліджуються, а вирок суду першої інстанції перевіряється лише в частині покарання, призначеного обвинуваченому.

Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Згідно зі статтями 50, 65 КК особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, що є необхідним і достатнім для її виправлення та запобігання вчиненню нових злочинів. Виходячи з принципів співмірності й індивідуалізації, це покарання за своїм видом та розміром має бути адекватним (відповідним) характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного. При виборі заходу примусу мають значення й повинні братися до уваги обставини, що його пом`якшують і обтяжують.

Тобто при призначенні покарання суд повинен належним чином врахувати не тільки дані про особу обвинуваченого, відсутність обставин, що обтяжують покарання, сукупність пом`якшуючих покарання обставин, тощо, а й особливості вчинення конкретного злочину, обставини та спосіб його вчинення, характер і ступінь тяжкості наслідків, що настали.

Суд першої інстанції не виконав вказаних вимог закону, не в повній мірі врахував ступінь тяжкості скоєного кримінального правопорушення, особу винного і призначив ОСОБА_6 покарання, яке є явно несправедливим внаслідок м`якості.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що ОСОБА_6 притягувався до адміністративної та кримінальної відповідальності за правопорушення, вчинені відносно щодо своєї дружини систематично з 2022 року.

Відповідно до інформації з Єдиного державного реєстру судових рішень вбачається, що ОСОБА_6 раніше неодноразово був притягнутий Буським районним судом Львівської області за кримінальні та адміністративні правопорушення, пов`язані із домашнім насильством щодо своєї дружини, а саме:

- 10.06.2022 (справа № 3/943/368/2022) за ч. 1 ст. 173-2 КпАП України, за фактом вчинення відносно дружини ОСОБА_9 домашнього насильства при таких обставинах: 18.05.2022 о 12.50 год ОСОБА_6 , перебуваючи за місцем свого проживання, голосно кричав на дружину, ображав її нецензурною лайкою та поривався до бійки;

- 13.11.2023 (справа № 943/2056/23) за ч. 1 ст. 125 КК України, за фактом спричинення своїй дружині ОСОБА_9 тілесних ушкоджень при таких обставинах: 17.10.2023 близько 22 год ОСОБА_6 , перебуваючи за місцем свого проживання, наніс своїй дружині один удар кулаком в обличчя, внаслідок чого вона впала на ліжко на спину. Не зупинившись на цьому, ОСОБА_6 наніс дружині ще декілька ударів кулаком в обличчя;

- 29.08.2024 (справа № 3/943/877/2024) за ч. 1 ст. 173-2, ч. 1 ст. 173-2, ч. 1 ст. 173-2, ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, за фактом порушення вимог термінового заборонного припису 26.07.2024, 27.07.2024, 28.07.2024 та 29.07.2024, відповідно до якого ОСОБА_6 не виконав зобов`язання залишити місце перебування/проживання постраждалої;

- 26.09.2024 (справа № 943/1935/24) за ч. 1 ст. 125 КК України, за фактом спричинення своїй дружині ОСОБА_9 тілесних ушкоджень при таких обставинах: 25.07.2024 близько 23 год. ОСОБА_6 , перебуваючи за місцем свого проживання, штовхнув свою дружину, внаслідок чого вона впала на підлогу на спину, а ОСОБА_6 в цей час наніс їй декілька ударів кулаком в обличчя;

Також, яка вбачається з матеріалів справи, постановою Буського районного суду Львівської області від 24.05.2022, відповідно до якої ОСОБА_6 з нереабілітуючих підстав звільнено від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, за фактом того, що 26.04.2022 близько 18:00 год., ОСОБА_6 перебуваючи за місцем свого проживання, наніс своїй дружині ОСОБА_11 два удари кулаком в обличчя та по голові.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції не надав належної оцінки тим фактам, що умисні систематичні дії ОСОБА_6 є загальним зразком його поведінки обвинуваченого.

Відповідно до ст. 75 КК України, якщо суд, крім випадків засудження за корупційне кримінальне правопорушення, кримінальне правопорушення, пов`язане з корупцією, кримінальне правопорушення, передбачене статтями 403, 405, 407, 408, 429 цього Кодексу, вчинене в умовах воєнного стану чи в бойовій обстановці, порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особами, які керували транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебували під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, катування, передбачене частиною третьою статті 127 цього Кодексу, при призначенні покарання у виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, а також позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.

Проте, після притягнення ОСОБА_6 у 2022 році до адміністративної відповідальності, останній належних висновків для себе не зробив, на шлях виправлення не став, продовжив вчиняти не тільки адміністративні, але вже і кримінальні правопорушення, пов`язані із домашнім насильством, відносно своєї дружини ОСОБА_11 , навіть після винесення щодо нього обмежувального припису в інтересах постраждалої особи.

Колегія суддів вважає, що вказані факти не тільки не давали суду підстав робити висновок про можливість виправлення ОСОБА_6 без відбування покарання, а навпаки, свідчили про те, що звільнений від покарання ОСОБА_6 продовжить свою протиправну поведінку.

Таким чином, суд першої інстанції помилково прийшов до висновку про можливість виправлення ОСОБА_6 без відбування покарання та безпідставно застосував ст. 75 КК України при призначенні йому покарання, звільнивши обвинуваченого від його відбування.

Крім того, застосування статті 75 КК України при призначенні ОСОБА_6 покарання не відповідає загальним засадам призначення покарання, принципам законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання. Таке покарання не є достатнім і необхідним для виправлення засудженого та попередження вчинення нових злочинів, не відповідає ступеню тяжкості скоєного злочину і особі засудженого через м`якість.

Колегія суддів вважає, що застосування ст. 75 КК України у даному випадку призводить до невідповідності призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого.

Отже, звільняючи обвинуваченого ОСОБА_6 від відбування призначеного йому покарання з випробуванням, судом першої інстанції, на думку колегії суддів, неправильно застосовано закон про кримінальну відповідальність, що призвело до невідповідності призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого внаслідок м`якості.

За таких обставин колегія суддів дійшла висновку про необхідність призначення обвинуваченому покарання за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 122 КК України, у виді 1 року позбавлення волі.

На думку колегії суддів, саме покарання у виді позбавлення волі, відповідатиме вимогам ст.ст.50, 65 КК України, буде необхідним і достатнім для виправлення ОСОБА_6 та попередження вчинення нових злочинів, як самим обвинуваченим, так і іншими особами.

Крім того, призначене покарання, на думку колегії суддів, відповідатиме принципам законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання та узгоджуватиметься з роз`ясненнями, які містяться у постанові Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 року.

Згідно п.3 ч.1 ст. 407 КПК України суд апеляційної інстанції має право скасувати вирок суду першої інстанції повністю чи частково та ухвалити новий вирок.

Таким чином, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга заступника Львівської обласної прокуратури ОСОБА_8 підлягає задоволенню, а вирок суду першої інстанції в частині призначення покарання в порядку п.4 ч.1 ст.409 КПК України - скасуванню, з ухваленням нового вироку.

Керуючись ст.ст.405, 407, 409, 413, 420, 426, ч.15 ст.615 КПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

апеляційну скаргу заступника Львівської обласної прокуратури ОСОБА_8 задовольнити.

Вирок Буського районного суду Львівської області від 20 лютого 2025 року щодо ОСОБА_6 в частині призначення покарання скасувати.

Ухвалити новий вирок у цій частині, яким визнати ОСОБА_6 винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України та призначити покарання у виді 1 (один) рік позбавлення волі.

В решті вирок залишити без змін

Вирок може бути оскаржений у касаційному порядку протягом трьох місяців з дня його проголошення.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4