В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"05" травня 2025 р. Дніпровський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді: ОСОБА_1 ,

при секретарях: ОСОБА_2 ( ОСОБА_2 ), ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

за участю прокурорів: ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,

за участю захисника: ОСОБА_9 ,

за участю обвинуваченого: ОСОБА_10 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в залі суду в приміщенні Дніпровського районного суду м.Києва кримінальне провадження №0004115 від 07.07.2014 року за обвинуваченням

ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Кременець Кременецького району Тернопільської області, громадянина України, з середньою освітою, непрацюючого, неодруженого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого:

27.12.1999 року вироком Кременецького районного суду Тернопільської області за ч.3 ст.81, ч.2 ст.140, ч.1 ст.89 КК України (в редакції 1960 року), із застосуванням ст.42 КК України (в редакції 1960 року) на 3 роки позбавлення волі з конфіскацією всього особистого майна;

01.12.2006 року вироком Кременецького районного суду Тернопільської області за ч.2 ст.186, ч.1 ст.187 КК України (в редакції 2001 року), із застосуванням ст.70 КК України (в редакції 2001 року), на 5 років позбавлення волі;

22.03.2012 року вироком Кременецького районного суду Тернопільської області за ч.2 ст.186, ст.395 КК України (в редакції 2001 року), із застосуванням ст.69, ст.70 КК України (в редакції 2001 року) на 1 рік 6 місяців позбавлення волі, звільненого з місць позбавлення волі 20.07.2013 року по відбуттю строку покарання,

на даний час засудженого:

28.12.2020 року вироком Житомирського районного суду Житомирської області за ч.1 ст.185 КК України (в редакції 2001 року) до покарання у виді штрафу у розмірі 1020 гривень;

29.06.2021 року вироком Солом`янського районного суду м.Києва за ч.2 ст.187, ч.2 ст.185 КК України (в редакції 2001 року), із застосуванням ст.70 КК України (в редакції 2001 року) на 9 років позбавлення волі з конфіскацією майна, належного йому на праві власності;

20.09.2023 року вироком Житомирського районного суду Житомирської області за ч.3 ст.185 КК України (в редакції 2001 року) на 4 роки позбавлення волі;

08.10.2024 року вироком Збаразького районного суду Тернопільської області за ч.4 ст.185, ч.4 ст.187, ч.3 ст.262, ч.1 ст.263, ч.3 ст.357 КК України (в редакції 2001 року), із застосуванням ч.1 ст.70, ч.4 ст.70 КК України (в редакції 2001 року) на 10 років позбавлення волі з конфіскацією майна,

- у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України (в редакції 2001 року),-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_10 , будучи раніше неодноразово судимим, в тому числі за вчинення тяжких злочинів, звільнившись з місць позбавлення волі, належних висновків для себе не зробив, на шлях виправлення не став та маючи не зняті і не погашені у встановленому законом порядку судимості, знову вчинив повторно новий корисливий злочин, який відноситься до тяжких злочинів.

Так, ОСОБА_10 07 квітня 2014 року, приблизно о 01 годині 30 хвилин, знаходячись в підземному переході по вулиці Попудренка, 7 в м.Києві, звернув увагу на раніше незнайому ОСОБА_11 , у якої на плечі висіла сумка, при цьому, діючи з метою повторного відкритого викрадення чужого майна, ОСОБА_10 став наздоганяти останню.

Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на повторне відкрите викрадення чужого майна, діючи з корисливих мотивів, з метою протиправного збагачення, ОСОБА_10 , біля виходу з підземного переходу по вулиці Попудренка, 7 у м.Києві, наздогнав ОСОБА_11 та, знаходячись у неї за спиною, намагався вирвати сумку, яку потерпіла тримала в руках, при цьому ОСОБА_10 робив неодноразові спроби вирвати сумку у потерпілої, а остання, в свою чергу, стала чинити опір та звати на допомогу.

Надалі, на допомогу ОСОБА_11 підійшов її чоловік ОСОБА_12 , з яким у ОСОБА_10 розпочалася бійка.

Продовжуючи свої злочинні дії, направлені на повторне відкрите викрадення чужого майна, ОСОБА_10 штовхнув потерпілу ОСОБА_11 в спину та повторно відкрито викрав, належне потерпілій майно, а саме:

- жіночу сумку-клач, вартістю 300 гривень;

- мобільний телефон «ІРНоne 4s», білого кольору, вартістю 2500, в якому знаходилась сім-картка оператора мобільного зв`язку «Лайф», вартістю 20 гривень;

- чохол до мобільного телефону, вартістю 20 гривень;

-візитницю, вартістю 20 гривень;

- дисконтні картки, різних магазинів, які матеріальної цінності для потерпілої не мають;

- гаманець, вартістю 180 гривень;

- помаду, вартістю 198 гривень;

- грошові кошти у сумі 215 гривень;

- флеш-накопичувач, вартістю 150 гривень;

- туалетну воду, вартістю 300 гривень;

- косметику, загальною вартістю 500 гривень, а всього відкрито заволодів майном потерпілої ОСОБА_11 на загальну суму 4583 гривні, чим завдав останній матеріальну шкоду останній на вказану суму.

Після цього, ОСОБА_10 з викраденим майном з місця вчинення кримінального правопорушення зник, однак, невдовзі був затриманий сторонніми особами.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_10 вину в пред`явленому йому обвинуваченні визнав в обсязі пред`явленого йому обвинувачення та пояснив, що дійсно, в день події, 07.04.2014 року, приблизно о 01 годині, в підземному переході відкрито заволодів сумкою з речами потерпілої, яку раніше не знав і не бачив, якою в подальшому виявилась потерпіла ОСОБА_11 . З речами останньої він залишив місце події, однак в подальшому, невдовзі, був затриманий сторонніми особами. Поряд з цим, зазначив, що будь-якого насильства до потерпілої не застосовував.

Свою винність ОСОБА_10 визнав повністю, послався на те, що зробив для себе відповідні висновки, а також зазначив, що з доказами зібраними у кримінальному провадженні згоден повністю, в тому числі щодо переліку, кількості та вартості, належного потерпілій майна, фактичні обставини справи не оспорював.

Дані обвинуваченим ОСОБА_10 показання не викликають у суду сумніву щодо їх правдивості та добровільності.

Винність обвинуваченого ОСОБА_10 повністю підтверджується його показаннями у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України.

Відповідно до вимог ч.3 ст.349 КПК України, суд має право, якщо проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому суд з`ясовує, чи правильно розуміють зазначені особи зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснює їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Положення ч.3 ст.349 КПК України, роз`яснені судом у судовому засіданні учасникам кримінального провадження.

За згодою учасників судового провадження, які не оспорювали фактичні обставини справи та кваліфікацію кримінального правопорушення, судом встановлено, що вони вірно розуміють зміст обставин справи, відсутні сумніви в добровільності їх позиції, а тому суд, відповідно до вимог ч.3 ст.349 КПК України, визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, обмежившись допитом обвинуваченого, дослідженням, зібраних досудовим слідством матеріалів, що характеризують особу обвинуваченого ОСОБА_10 , тих, що стосуються вирішення питання про долю речових доказів, процесуальних витрат, даних протоколу огляду місця події від 07.04.2014 року, а також тих, в яких викладені та посвідчені відомості, що мають значення для встановлення фактів і обставин кримінального провадження.

Винність ОСОБА_10 , який не оспорював фактичні обставини справи, у вчиненні інкримінованого йому злочину знайшла повне підтвердження під час судового розгляду.

Суд кваліфікує дії ОСОБА_10 за ч.2 ст.186 КК України, оскільки він своїми умисними діями вчинив відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчинене повторно.

Вирішуючи питання про призначення обвинуваченому ОСОБА_10 покарання, суд відповідно до вимог ст.65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, яке відноситься до тяжких кримінальних правопорушень, дані про особу обвинуваченого, який не працює, не одружений, не має соціальних зв`язків, вчинив тяжкий корисливий злочин раніше неодноразово судимий, схильний до вчинення кримінальних правопорушень.

Обставин, які пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_10 , судом не встановлено.

Обставиною, яка обтяжує покарання обвинуваченому ОСОБА_10 , суд визнає рецидив кримінальних правопорушень.

З урахуванням ступеня тяжкості вчиненого ОСОБА_10 кримінального правопорушення, конкретних обставин справи, вищезазначених даних про особу обвинуваченого, який не працює, не одружений, не має соціальних зв`язків, вчинив тяжкий корисливий злочин, раніше неодноразово судимий, схильний до вчинення кримінальних правопорушень, враховуючи, що ОСОБА_10 , звільнившись з місць позбавлення волі, належних висновків для себе не зробив, на шлях виправлення не став та, маючи не зняті і не погашені у встановленому законом порядку судимості, знову вчинив повторно новий корисливий злочин, який відноситься до тяжких злочинів, суд приходить до висновку, що виправлення ОСОБА_10 неможливе без ізоляції від суспільства, у зв`язку з чим, вважає за необхідне призначити йому покарання у виді позбавлення волі, яке, виходячи з сукупності зазначених судом обставин, буде достатнім для виправлення ОСОБА_10 та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

У зв`язку з наведеним, підстав для застосування ст.75 КК України суд не вбачає.

Поряд з цим, враховуючи, що ОСОБА_10 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.186 КК України, за яке засуджується цим вироком до постановлення вироку Житомирського районного суду Житомирської області 28.12.2020 року за ч.1 ст.185 КК України (в редакції 2001 року) до покарання у виді штрафу у розмірі 1020 гривень, вироку Солом`янського районного суду м.Києва від 29.06.2021 року за ч.2 ст.187, ч.2 ст.185 КК України (в редакції 2001 року), із застосуванням ст.70 КК України (в редакції 2001 року) на 9 років позбавлення волі з конфіскацією майна, належного йому на праві власності, вироку Житомирського районного суду Житомирської області від 20.09.2023 року за ч.3 ст.185 КК України (в редакції 2001 року) на 4 роки позбавлення волі та вироку Збаразького районного суду Тернопільської області від 08.10.2024 року за ч.4 ст.185, ч.4 ст.187, ч.3 ст.262, ч.1 ст.263, ч.3 ст.357 КК України (в редакції 2001 року), із застосуванням ч.1 ст.70, ч.4 ст.70 КК України (в редакції 2001 року) на 10 років позбавлення волі з конфіскацією майна, остаточне покарання останньому повинне бути призначене за правилами ч.4 ст.70 КК України.

Речові докази по справі:

- жіночу сумку, гаманець, флеш-накопичувач, туалетну воду, косметику, паспорт громадянки України на ім`я ОСОБА_11 , які були вилучені 07.04.2014 року під час огляду місця події та передані на зберігання потерпілій ОСОБА_11 , слід залишити у володінні та розпорядженні потерпілої.

Процесуальні витрати по справі відсутні.

Цивільний позов не заявлено.

Керуючись ст.336, ч.3 ст.349, ст.ст.368-371, 373-374, 376, КПК України, суд,-

засудив:

ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушенння, передбаченого ч.2 ст.186 КК України і призначити йому покарання за це кримінальне правопорушення у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі.

На підставі ч.4 ст.70 КК України, з урахуванням положень ст.72 КК.України, за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення більш суворим покаранням, призначеним вироком Збаразького районного суду Тернопільської області від 08.10.2024 року у виді 10 років позбавлення волі з конфіскацією майна, менш суворих покарань, призначених цим вироком, вироком Солом`янського районного суду м.Києва від 29.06.2021 року у виді 9 років позбавлення волі з конфіскацією майна, належного йому на праві власності, вироком Житомирського районного суду Житомирської області від 20.09.2023 року у виді 4 років позбавлення волі, остаточно призначити ОСОБА_10 до відбуття покарання у виді 10 (десяти) років позбавлення волі з конфіскацією всього майна, покарання, призначене вироком Житомирського районного суду Житомирської області від 28.12.2020 року у виді штрафу у розмірі 1020 гривень слід виконувати самостійно.

Строк покарання ОСОБА_10 обчислювати у даному кримінальному провадженні, з моменту постановлення вироку у даній справі, а саме з 05.05.2025 року.

Зарахувати у строк остаточно призначеного покарання ОСОБА_10 час попереднього ув`язнення у даному кримінальному провадженні з 07.04.2014 року по 04.07.2014 року та час, на який він затримувався у зв`язку із розшуком, зокрема з 01.08.2019 року по 02.08.2019 року та з 15.05.2020 року по 16.05.2025 року. Крім того, зарахувати у строк остаточного покарання термін попереднього ув`язнення за попередніми вироками Солом`янського районного суду м.Києва від 29.06.2021 року з 07.10.2017 року по 07.01.2018 року, з 04.11.2020 року по 30.01.2023 року, Житомирського районного суду Житомирської області від 20.09.2023 року з 02.06.2023 року по 11 липня 2023 року, а також Збаразького районного суду Тернопільської області з 21 серпня 2023 року до набрання цим вироком законної сили.

На підставі ч.5 ст.72 КК України в редакції від 26.11.2015 року, з урахуванням положень ст.5 КК України, зарахувати в строк відбування покарання ОСОБА_10 термін його попереднього ув`язнення у даному кримінальному провадженні з 07.04.2014 року по 04.07.2014 року, виходячи із розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Речові докази по справі:

- жіночу сумку, гаманець, флеш-накопичувач, туалетну воду, косметику, паспорт громадянки України на ім`я ОСОБА_11 , які були вилучені 07.04.2014 року під час огляду місця події та передані на зберігання потерпілій ОСОБА_11 , слід залишити у володінні та розпорядженні потерпілої.

Процесуальні витрати по справі відсутні.

Цивільний позов не заявлено.

Вирок може бути оскаржено до Київського апеляційного суду через Дніпровський районний суд м.Києва протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення.

Суддя: