Справа №278/526/25
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 червня 2025 року м. Житомир

Колегія суддів Житомирського районного суду Житомирської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

з участю секретаря ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

прокурорів ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_8 ,

захисника ОСОБА_9 ,

потерпілих ОСОБА_10 , ОСОБА_11 ,

ОСОБА_12 , ОСОБА_13 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Житомирського районного суду Житомирської області кримінальне провадження №0000864 від 12.12.2024 за обвинуваченням

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Петрівка Луганського району Луганської області, громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , номер обслуги 3 кулеметного відділення 1 кулеметного взводу штурмової спеціалізованої роти військової частини НОМЕР_1 ,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 162, ст. 348 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

12.12.2024 приблизно о 02 годині 00 хвилин ОСОБА_8 перебував у приміщенні вуличного туалету, розташованого на не огродженій території домоволодіння, що за адресою: АДРЕСА_2 . У цей час до вказаного домоволодіння прибули працівники поліції ОСОБА_11 , ОСОБА_12 та ОСОБА_13 , які представились ОСОБА_8 . У цей же час, день, місці та за вказаних обставин у ОСОБА_8 , якому було достовірно відомо, що перед ним перебувають працівники поліції при виконанні службових обов?язків, виник злочинний умисел, направлений на вбивство вказаних працівників поліції у зв`язку з виконанням цими працівниками службових обов`язків стосовно розшуку обвинуваченого, з метою уникнення небажаних для себе наслідків у вигляді можливого затримання та подальшого направлення для відбування невідбутого покарання.

Реалізуючи цей умисел, направлений на вбивство працівників поліції, які перебували на відстані близько декількох метрів до приміщення туалету, ОСОБА_8 , тримаючи у руках табельну вогнепальну зброю АКМ № НОМЕР_2 , здійснив близько 28 пострілів у бік працівників поліції, проте, з причин, що не залежали від його волі (замах на вбивство ст.15 КК) не влучив у них та кинув автомат на землю, після чого був затриманий оперуповноваженим ОСОБА_12 .

У судовому засіданні обвинувачений свою вину визнав частково та надав наступні покази. Вказав, що проходив військову службу у селі Троянів. 11.12.2024 року о 18 годині отримав зброю, та о 18:30 годині покинув частину та пішов спочатку у сторону центру села Троянів. Далі дістався до села Глибочок; зайшов до будинку, в якому нікого не було з метою сховатись; двері були старі, штовхнув їх і вони відкрились. Побачивши світло ліхтарика, почувши шум, вийшов з будинку, побачив, що за ним йдуть люди, почав йти городами. Зайшов до приміщення туалету, згодом до нього підійшли люди, які представились представниками поліції. Поліцейські казали виходити, здаватись та віддати зброю. Далі, у приміщенні туалету зарядив зброю набоями, які взяв із собою з військової частини; відкривши двері туалету, направив автомат вгору, вистріляв магазин, потім вийшов з приміщення туалету, зробив декілька кроків у сторону поліцейських, скинув магазин та перезарядився, навів автомат вгору, вистріляв другий магазин, зняв автомат, кинув у бік поліцейських, став на коліна та сказав, що пустий. Стверджував, що вже пізніше побачив напис на жилетах "поліція". Наголосив, що хотів вистріляти усі патрони, не мав наміру цілитись та стріляти безпосередньо у працівників поліції. Вказав, що є досвідченим стрільцем, бо на полігоні потрапляв у ціль з відстані 100 метрів, і якщо б бажав настання летальних наслідків для поліцейських, то влучив би в них, однак метою було лише налякати останніх, щоб його не переслідували, та відстріляти всі патрони, щоб до нього не було претензій у військовій частині.

У судовому засіданні захисник ОСОБА_8 адвокат ОСОБА_9 підтримав думку підзахисного. Повідомив, що останній не мав умислу та наміру позбавити життя потерпілих, а хотів налякати їх, щоб його не переслідували далі. Наголосив на тому, що всі потерпілі зазначили, що постріли здійснювались вгору, загрози для життя потерпілим не було, про що також свідчить лише один отвір від пострілу кулі у стіні господарської будівлі.

У судовому засіданні прокурор стверджував, що вина ОСОБА_8 у скоєні кримінальних правопорушень, які йому інкримінуються, повністю доведена доказами та свідченнями потерпілих, та просив ухвалити вирок, яким визнати ОСОБА_8 винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст. 348, ч. 1 ст. 162 КК України, та призначити покарання: за ст. 348 КК України 9 років позбавлення волі, за ч. 1 ст. 162 КК України 1 рік обмеження волі. На підставі ч. 1 ст. 70 КК України шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим призначити остаточне покарання у виді 9 років позбавлення волі. На підставі ч. 5 ст. 71 КК України до остаточного покарання, призначеного за сукупністю кримінальних правопорушень, частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Харківського районного суду Харківської області від 06.08.2024 і остаточно визначити ОСОБА_8 покарання у виді 10 років позбавлення волі. До вступу вироку у законну силу, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, який обраний ухвалою Богунського районного суду м. Житомира від 13.12.2024, залишити в силі. Зарахувати ОСОБА_8 у строк відбування покарання строк попереднього ув`язнення з 12.12.2024 до набрання вироком законної сили з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі. Стягнути з обвинуваченого ОСОБА_8 до Державного бюджету України процесуальні витрати в загальній сумі 19 897,5 гривень, пов`язані із залученням експертів для проведення судових експертиз. Арешти, накладенні ухвалами слідчих суддів Богунського районного суду м. Житомира від 16.12.2024, скасувати. Долю речових доказів вирішити в порядку ст. 100 КПК України.

У судовому засіданні потерпілий ОСОБА_10 надав показання, що є власником будинку за адресою АДРЕСА_2 . Проїжджаючи повз будинок десь 8:00 08:30 ранку, точну дату не повідомив, побачив відкриті двері у ньому. Зайшовши туди, побачив, що вирваний замок та зрозумів, що там хтось був. У будинку ніхто не проживає і до цієї події близько півроку ніхто не проживав, у будинку нічого не пропало, лише були відкриті двері, також у будинку нічого не було пошкоджено. Повідомив, що з обвинуваченим не знайомий, перший раз його бачить; щодо міри покарання поклався на розсуд суду.

У судовому засіданні потерпілі ОСОБА_11 , ОСОБА_12 та ОСОБА_13 надали показання, якими підтвердили, що 11.12.2024 року, будучи поліцейськими, рухаючись після служби додому, ОСОБА_11 отримав повідомлення від чергового, що особа, а саме ОСОБА_8 , самовільно залишив військову частину у селі Троянів із вогнепальною зброєю. Під час телефонної розмови із командиром роти, останній запевнив, що у ОСОБА_8 може бути зброя, однак без патронів, оскільки безпосередньо набої військовослужбовці отримують перед стрільбами. Потерпілими було прийняте рішення, не повертаючись до розташування до відділу поліції для озброєння та екіпірування, попрямувати одразу у напрямку с. Троянів для безпосереднього встановлення обставин та здійснення розшукових дій відносно військовослужбовця у селі Троянів. Близько 21 години було введено спеціальну поліцейську операцію «Сирена». Дочекавшись наряд групи реагування патрульної поліції, які надали засоби спеціального захисту - бронежилети, а також два світловідбивних жилети із написами «Поліція», надалі, дочекавшись також СОГ та працівників ВСП, та з метою продовження пошуків, вирішили попрямувати на різні виїзди с. Троянів. Отримавши інформацію, що схожу на ОСОБА_8 особу бачили на грунтовій дорозі у напрямку с. Вика Піч, орієнтовно о 22:00-22:30 годині, вони вирушили саме у тому напрямку. Під час здійснення розшукових заходів, поблизу повороту на с. Рудня-Городище з поля та лісового насадження, враховуючи засніжену погоду, ними було виявлено слідову інформацію, а саме: відбитки ступні від взуття військового зразку, та поодинокі сліди від протектору шин автомобіля. Враховуючи професійний досвід та усне підтвердження від командира військової частини, що такий слід дійсно міг залишити ОСОБА_8 , вони продовжили рух за наявною слідовою інформацією, яка привела їх у село Глибочок, а саме до будинку по АДРЕСА_3 , до якого також їх скерував місцевий житель. При обстежені території зафіксували, що є слід як на вхід так і на вихід із даного будинку, слід один, при обстеженні будинку помітили також наявні залишки снігу в середині, двері у будинок були пошкоджені, внаслідок чого переконались, що військовослужбовець був саме у цьому будинку. При огляді слідової інформації помітили, що сліди ведуть за будинок, у напрямок поля та городу, після чого продовжили пошуки за даною слідовою інформацію, тримаючись групою, оскільки були не підготовлені та не мали при собі спеціального екіпірування та зброї.

Потерпілий ОСОБА_12 безпосередньо повідомив, що близько другої години ночі слідова інформація їх привела до вуличного туалету у с. Глибочок, підійшови до даного туалету, вони помітили сліди на вхід. Найближче до споруди був безпосередньо він, близько 2-х метрів; поруч з ним, у декількох метрах, був ОСОБА_13 ; ОСОБА_11 перебував у метрах 10 позаду. ОСОБА_13 навів промінь ліхтаря на вуличний туалет, оскільки споруда мала певні щілини між дошками, поліцейськими чітко було зафіксовано елемент військового одягу військового пікселю та газовідвідну трубу від автоматичної зброї. Надалі намагались завести розмову із ОСОБА_8 та повідомили, що є представниками поліції; спитали чи є зброя, почули відповідь "Так" та просили залишити зброю, після чого прослідувала пауза секунд 5-10, далі почули ляскіт затвору і характерний звук досилання набоїв у патронник. Почувши це, всі почали рух назад від туалету; потерпілий відійшов орієнтовно на 1-2 метри далі. ОСОБА_8 відчинив двері туалету в їх напрямку, після чого потерпілий побачив ствол, і вони впали на сніг, оскільки побоювались за своє життя. ОСОБА_8 почав автоматичну чергу у їх бік, було близько 15-ти хаотичних пострілів. Після цього був характерний звук ляскоту ударнику після закінчення набоїв, потім повторне досилання патронів. Після того, як ОСОБА_8 вийшов із-за дверей туалету, вже почав стріляти вгору. Потерпілий ОСОБА_12 наголосив, що перша черга відбувалась хаотично по позиції поліцейських, друга черга вгору, під кутом десь 45 градусів. Повідомив, що він конкретно бачив полум`я від стрільби з автомату, напроавлене у їх бік. Після того, як почув звук падіння зброї на землю та слова ОСОБА_8 , який крикнув, що вже пустий, підбіг до нього та затримав, застосувавши фізичну силу та спецзасіб кайданки.

Потерпілий ОСОБА_11 безпосередньо підтвердив, що під час події ОСОБА_12 та ОСОБА_13 знаходились ближче до туалету, де перебував ОСОБА_8 , та почали розмову з ним, яку особисто не чув, оскільки знаходився близько в 10-ти метрах позаду колег. Почувши постріли, впав на сніг. Бачив автоматну чергу вогню зі ствола в їхню сторону.

Потерпілий ОСОБА_13 безпосередньо повідомив, що близько 02 години ночі сліди привели їх з іншими потерпілими на неогороджену територію, де помітили вуличний туалет. ОСОБА_13 посвітив ліхтариком через щілини ткалету та побачив особу у військовій формі, а на колінах лежав автомат, про що повідомив інших колег і вони відійшли. Під час події знаходився поряд із ОСОБА_12 та намагались вести розмову із ОСОБА_8 : повідомили останьому, що є представниками поліції та просили розрядити і викинути зброю. Після певної тиші почули звук затвору. Після цього потерпілий крикнув «зброя» та максимально відбіг, впав на землю на спину. Після чого почув близько 15-20 пострілів, перевернувся, щоб побачити куди стріляє обвинувачений, - постріли були хаотичні по їх позиції. Після того як у ОСОБА_8 закінчились патрони, потерпілий встав, щоб затримати підозрюваного, однак після того, як побачив, що ОСОБА_8 перезарядив автомат, знову впав на землю на живіт, відповідно до чого не бачив в якому саме напрямку відбулись постріли вдруге. По завершенню, ОСОБА_8 вигукнув, що він пустий; було чути, що зброя впала на землю. Після чого відбулось затримання із застосуванням фізичної сили.

Суд вважає, що правдивість та об`єктивність показань потерпілих, які були допитані судом, не викликають сумнівів, оскільки їх показання узгоджуються між собою та іншими доказами, а також відповівдають обставним справи.

Окрім безпосередньо отриманих під час судового розгляду показань потерпілих, на підтвердження вини ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 348 КК України, були надані та досліджені судом наступні письмові докази.

Згідно витягу з ЄРДР за №0000864 ВІД 12.12.2024 зареєстроване кримінальне провадження за ст. 348 КК України та за ч. 1 ст. 162 КК України.

Відповідно до рапорту помічника чергового ВП №1 ЖРУП ГУНП в Житомирській області від 12.12.2024 року за подією №215913583, від командира військової частини НОМЕР_1 надійшло повідомлення про те, що близько 19 год 45 хв 11.12.2024 року самовільно залишив військову частину солдат ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який є умовно достроково звільненим, зі зброєю, має автомат АКМ, 7,62, НОМЕР_2 , має два магазини, патронів не отримував, можливо є боєприпаси, у військовій формі (том 1 а.с. 92-94).

Відповідно до рапорту помічника чергового ВП №1 ЖРУП ГУНП в Житомирській області від 12.12.2024 року за подією №215998283, заступник начальника ВП №1 повідомив про те, що під час відпрацювання введеної начальником ГУПН операції «Сирена», було здійснено переслідування у с. Глибочок раніше засудженого військового, який самовільно залишив військову частину НОМЕР_1 зі зброєю, здійснив 2 рожка пострілів зі зброї у кількості 30 патронів вверх та у бік працівників поліції (том 1 а.с. 95).

Протокол огляду місця події від 12.12.2024 року з фототаблицею містить зафіксовану слідову інформацію події. Під час огляду виявлено та вилучено 27 гільз, зброю АКМ НОМЕР_2 та два магазини до нього. Водночас, під час огляду зафіксовано, що на земельній ділянці, яка розташована в межах населеного пункту села Глибочок Житомирської області Житомирського району, за адресою: АДРЕСА_2 розташований жилий будинок на відстані близько 25 метрів, також біля вказаного будинку на відстані близько 30 метрів розташований дерев`яний сарай, біля якого на відстані близько 10 метрів напроти розташований дерев`яний туалет, в якому перебував ОСОБА_8 (том 1 а.с. 96-107).

Згідно протоколу затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину, у відповідності до ст. 208 КК України від 12.12.2024 з фототаблицею та рапорту капітана поліції оперуповноваженого СКП ВП №1 ЖРУП ГУНП в Житомирській області ОСОБА_14 , внаслідок скоєних злочинів, ОСОБА_8 було затримано та застосовано заходи фізичного впливу, а також спеціальний засіб кайданки на місці події (том 1 а.с. 116-123).

Протокол огляду місця події від 12.12.2024 року з фототаблицею підтверджує факт огляду території домоволодіння, земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_2 , яким встановлено наступне. При вході до вказаного господарства зі сторони провулку Житомирський на території вказаної земельної ділянки зліва розміщені хата-пустка, тобто житловий будинок, на відстані близько 20 метрів від якого розташоване дерев`яне господарське приміщенні некапітальна споруда, справа від якого на відстані 2,5 метрів розміщене дерев`яне приміщення туалету. Територія домоволодіння огороджена частково, вхід на територію вільний. Водночас, при огляді бічної сторони дерев`яної стіни господарського приміщення зі сторони розміщення дерев`яного туалету, на ній виявлено пошкодження дерев`яного матеріалу дошки у вигляді тріщини, розірватості краю дошки неправильної форми розмірами 0,7-1,2 см на висоті 1,5 метра від нижнього краю бокової поверхні дошки (тобто від землі). Також біля туалету виявлено одну гільзу, яку було вилучено та направлено для дослідження (том 1 а.с.129-138).

Протоколом огляду місця події від 20.01.2025 року (а.с. 70-74 т. 2) встановлено, що на території домоволодіння за адресою: АДРЕСА_2 розташований "будинок-пустка", по правій стороні напроти будинку на відстані близько 12 метрів розташований дерев`яний туалет. Напроти входу до вище вказаного туалету близько 5 метрів розташована дерев`яна споруда, яка являє собою госпордарське приміщення розмірами близько 4х6. При огляді бічної дерев`яної стіни вказаного господарського приміщення зі сторони місця розташування туалету на дерев`яній дошці виявлено пошкодження наскрізне. З вказаної дошки за допомогою пилки було виготовлено виріз з вищеописаним пошкодженням, яий упаковано згідно правил пакування речових доказів та вилучено до ВП №1 Житомирського РУП.

Згідно висновку експерта №СЕ-19-106-25/1383-БЛ від 27.01.2025, пошкодження, яке наявне на вирізі дерев`яної дошки наданої на дослідження, яке було взяти при огляді місця події від 20.01.2025 року, могло бути утворене відстріляною кулею з автоматичної стрілецької вогнепальної зброї бойового 7,62 мм модернізованого автомата Калашникова (АКМ) (том 2 а.с. 78-81).

Протоколом огляду предмету від 16.12.2024 та фототаблицею до нього підтверджується проведення огляду автомату АКМ з маркуванням «1972 ХО 4016», двох предметів схожих на магазини до автомата Калашникова (том 2 а.с. 11-17).

Згідно висновку експерта СЕ-19/106-24/18571-БЛ від 20.12.2024, предмет зовні схожий на автомат АКМ-74 з маркуванням на корпусі « НОМЕР_3 », який вилучений під час огляду місця події 12.12.2024 за адресою: АДРЕСА_2 , являється автоматичною стрілецькою вогнепальною зброєю бойовим 7,62 мм модернізованим автоматом Калашникова (АКМ). Патрони, 28 стріляних гільз від яких були вилучені під час огляду місця події 12.12.2024 за адресою: АДРЕСА_2 , були відстріляні з наданого на дослідження бойового 7,62 мм модернізованого автомату Калашникова (АКМ) (том 2 а.с. 21-31).

Відомістю закріплення зброї за особовим складом військової частини НОМЕР_1 підтверджується, що за ОСОБА_8 закріплений АКМ НОМЕР_4 (том 1 а.с.157-161).

Відповідно до рапорту помічника чергового ВП №1 ЖРУП ГУНП в Житомирській області від 12.12.2024 року за подією №216246600, 12.12.2024 року надійшла заява від громадянина ОСОБА_10 , про те, що 11.12.2024 року в період часу з 21 год 11.12.2024 року до 09 год 12.12.2024 року невідома особа, шляхом пошкодження дверної скоби, проникла до житлового будинку АДРЕСА_2 , який належить заявнику, в якому з липня 2024 року ніхто не проживає (том 1 а.с. 201).

Протоколом огляду місця події від 12.12.2024 та фототаблицею до нього підтверджується обстеження житлового будинку АДРЕСА_2 ; під час огляду виявлено скляну пляшку з-під пива «Уманське», трьох літрову скляну банку з рідиною прозорого кольору при огляді якої виявлено сліди рук (том 1 а.с. 203-215).

Згідно висновку експерта №СЕ-19/106-24/19001-Д від 27.12.2024, що на скляній пляшці з-під пива «Уманське» відсутні сліди папілярних узорів рук.

Згідно висновку експерта № СЕ-19/106-24/18609-Д від 19.12.2024, сліди папілярних узорів рук, які вилучені під час огляду місця події від 12.12.2024 у будинку за адресою: АДРЕСА_2 , придатні для ідентифікації за ними особи, що їх залишила. Сліди папілярних узорів рук залишені ОСОБА_8 (том 2 а.с. 47-57).

Протоколами проведення слідчих експериментів за участю потерпілих ОСОБА_11 , ОСОБА_12 та ОСОБА_13 підтверджується, що 11.12.2024 на лінію 102 надійшло повідомлення про самовільне залишення військової частини НОМЕР_1 військовослужбовцем ОСОБА_8 зі зброєю. У зв`язку із цим вони здійснювали оперативно-розшукові заходи, спрямовані на встановлення місце знаходження ОСОБА_8 . Проведеними заходами вони прибули до с. Глибочок Житомирського району Житомирської області вони підійшли до будинку де побачили, що двері до вказаного домоволодіння були відчиненні, в середині будинку був сніг, світло було вимкнене, будь-яких осіб у будинку не було. Продовжуючи пошук ОСОБА_8 за слідами на снігу, вони дійшли до неогородженої території одного із домоволодінь у с. Глибочок, де на території домоволодіння був сарай та приміщення сільського вуличного туалету. Посвітивши ліхтариком у ліву бокову частину туалету, в щілині між дошками вони побачили невідому особу у форменому одязі військового зразку, а також зброю. Вони, розуміючи, що в приміщенні туалету перебуває ОСОБА_8 , вигукнули: «Ти тут?», «Заспокойся, в тебе є зброя»? та «Ми із поліції, ми не військові». Після цього вони почули звук досилання патрона у патронник, далі двері туалету різко відчинились. З даних дверей ОСОБА_8 висунув автомат та почав здійснювати постріли в хаотичному порядку. По полум`ю з автомату видно було, що постріли здійснювались по їх позиції. Другі постріли, після перезаряджання автомату ОСОБА_8 здійснював вгору (том 1 а.с.224-231, 233-240, 241-249).

З висновку судово-психіатричного експерта №300-2024 від 30.12.2024 року вбачається, що ОСОБА_8 у момент вчинення злочину виявляв клінічні ознаки емоціно-нестійкого розладу особистості, стан компенсації, водночас був здатний усвідомлювати свої дії та керувати ними. В даний час виявляє клінічні ознаки емоціно-нестійкого розладу особистості, стан компенсації (том. 2 а.с. 4-6).

Відповідно до акту спеціальної медичної комісії з проведення медичних оглядів для направлення на примусове лікування Д-99 від 24.12.2024 року, ОСОБА_8 лікування не потребує (том 2 а.с. 10).

Як вбачається з посадових інструкцій (а.с. 178-192 т. 1) та наказів по особовому складу (а.с. 195-197 т. 1), потерпілі ОСОБА_13 , ОСОБА_12 та ОСОБА_11 є пасадовими особами органу поліції - Житомирського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Житомирській області.

Решта документів, наданих прокурором у підтвердження винуватості ОСОБА_8 , не є джерелом доказів, оскільки не містять відомостей, які мають значення для справи.

Також судом досліджувались і інші матеріали, а також ті, що характеризують особу обвинуваченого, а саме копії: вимоги про судимість, відповідно до якої ОСОБА_8 раніше судимий та звільнений для проходження військової служби за контрактом; витягу із наказу командира військової частини НОМЕР_1 про призначення на посаду ОСОБА_8 №217 від 25.10.2024; витягу із наказу командира військової частини НОМЕР_1 про вибуття до військової частини НОМЕР_5 №218 від 28.10.2024; довідки форми 5 від 07.11.2024 року №9718; військовий квиток серії НОМЕР_6 ; паспорту громадянина України серії НОМЕР_7 , виданого Ровеньківським МВУ МВС в Луганській області 03.02.2005 року; довідки про звільнення серії ХАР №03247; військово-облікового документу від 24.10.2024 року.

Відповідно до статті 2 КПК України, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Згідно з статтею 84 КПК України доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню. Процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів.

Відповідно до статті 94 КПК України суд під час прийняття відповідного процесуального рішення за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, повинен оцінювати кожний доказ із точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - із точки зору достатності та взаємозв`язку.

Стороною обвинувачення ОСОБА_8 інкримінується те, що в нього за вищевказаних обставин виник умисел на вбивство працівників поліції, реалізуючи який обвинувачений здійснив близько 28 пострілів у їхній бік, проте не влучив у них, і оскільки в нього закінчились патрони, тоді він кинув автомат на землю, не довівши задумане з незалежних від нього причин, чим вчинив замах на вбивство працівників правоохоронного органу у зв`язку з виконанням цими працівниками службових обов`язків.

Для правильної правової кваліфікації у випадку, коли об`єктом посягання є життя чи здоров`я працівника правоохоронного органу, необхідно брати до уваги всі обставини вчинюваного діяння, як-от, місце, час, знаряддя і засоби, обстановка тощо. При цьому потрібно враховувати, що склад кримінального правопорушення, передбачений ст. 348 КК, вважається закінченим з моменту замаху на життя працівника правоохоронного органу незалежно від настання будь-яких наслідків.

З показань потерпілих, а саме ОСОБА_12 та ОСОБА_13 вбачається, що обвинувачений здійснював перші постріли у бік працівників правоохоронних органів, вів вогонь хаотично по позиції останніх. Після того, як він відстріляв перший магазин патронів, після повторного перезаряджання зброї, обвинувачений здійснював постріли вгору. У той час обвинувачений стверджував, що усі його постріли були направлені вгору. Крім того, обвинувачений наполягає на відсутності у нього прямого умислу на позбавлення життя потерпілих.

Судом встановлена розбіжність між показаннями обвинуваченого та потерпілих щодо напрямку пострілів. Відтак, у випадку наявності неузгодженостей між показаннями засудженого та потерпілого судам необхідно досліджувати ті докази, на яких безпосередньо зафіксована подія злочину задля того, аби підтвердити чи спростувати ті чи інші обставини вчинення кримінального правопорушення, які повідомляються учасниками кримінального провадження та які є достовірним джерелом доказів.

Відповідно до ч. 1 ст. 15 КК замахом на кримінальне правопорушення є вчинення особою діяння з прямим умислом. Згідно із ч. 2 ст. 24 КК прямим є умисел, якщо особа усвідомлювала суспільно небезпечний характер свого діяння (дії або бездіяльності), передбачала його суспільно небезпечні наслідки і бажала їх настання.

Прямий та непрямий умисел відрізняються не лише вольовою ознакою: при прямому умислі особа бажає настання суспільно-небезпечних наслідків, при непрямому хоча і не бажає, але свідомо припускає їх настання (ставиться до них байдуже). Ці два види умислу також відрізняються за складовою інтелектуальної ознаки передбачення можливості настання суспільно-небезпечних наслідків: при прямому умислі особа усвідомлює певні конкретні наслідки своїх дій (бездіяльності), а також передбачає, що від її дій (бездіяльності) ці наслідки настануть неминуче; при непрямому умислі особа передбачає, що такі наслідки можуть як настати, так і не настати, але байдуже ставиться до цього питання.

Однак, показання обвинуваченого про відсутність умислу вбивати суперечать встановленим судом обставинам, зокрема: останній не припиняв здійснювати постріли, тобто добровільно не склав зброю, а припинив стріляти по потерпілих у зв`язку з закінченням двох магазинів набоїв після перезарядження зброї; твердження обвинуваченого, що як би він бажав смерті, то вбив би потерпілих, не є правдивими, бо потерпілі перебували у темну пору доби на значній відстані від його вогневої позиції, а саме: ОСОБА_12 перебував на відстані 3-4 м від приміщення туалету, ОСОБА_11 близько в 10 м від приміщення туалету, ОСОБА_13 неподалік від ОСОБА_12 ; а також з метою збереження життя потерпілі впали долілиць на землю, що за очевидними фізичними законами ускладнювало влучання в них на згаданій відстані.

Суд не залишає поза увагою той факт, що при огляді бічної сторони дерев`яної стіни господарського приміщення - сараю зі сторони розміщення дерев`яного туалету, на ній виявлено пошкодження, на висоті 1,5 метра від землі, та біля туалету одну гільзу, яку було вилучено та направлено для дослідження під час огляду місця події 12.12.2024 року, а також у відповідності до висновку експерта №СЕ-19-106-25/1383-БЛ від 27.01.2025 підтверджено, що таке пошкодження могло бути утворене відстріляною кулею з автоматичної стрілецької вогнепальної зброї бойового 7,62 мм модернізованого автомата Калашникова, якого відповідно здійснював постріли обвинувачений. Тобто, така відстань дорівнює зросту людини, що, за певних обставин могло спричинити летальні наслідки для життя людини. Відтак, у сукупності наведених доказів, вбачається, що обвинувачений здійснював постріли у напрямку потерпілих, тобто бажав їх смерті.

Для кримінально правової оцінки дій винного як посягання на життя працівника правоохоронного органу достатньо вчинення такого посягання хоча б щодо одного потерпілого. Окрім цього, слід чітко розмежовувати відмінність між погрозою вбивством та замахом на вбивство. Адже для погрози вбивством характерні дії, що полягають у висловленні наміру реалізувати таку погрозу, без вчинення безпосередніх дій, які становлять собою посягання на життя, тобто вже безпосередньо спрямовані на реалізацію такої погрози. Вчинення будь яких дій, що спрямовані на реалізацію наміру позбавлення життя іншої особи слід оцінювати не як погрозу вбивством, а як замах на вбивство. Залежно від успішності таких дій особи вони можуть становити закінчений або ж незакінчений замах на позбавлення життя (постанова Верховного Суду від 11.08.2022 у справі № 446/838/21 (провадження № 51-1308км22)).

Відтак, суд звертає увагу на те, що ОСОБА_8 не висловлював погроз вбивством потрепілим, а одразу відкрив по ним вогонь, що повністю підтверджується показаннями обвинуваченого та потерпілих.

Суд також бере до уваги обстановку, за якої вчинявся інкримінований обвинуваченому злочин, а саме: скоєння обвинуваченим самовільного залишення військової частини із вогнепальною зброєю та патронами, подальше переховування від працівників правоохоронних органів, цілеспрямоване переховування останнім у приміщенні туалету та здійснення з вогневої позиції близько 15-20 пострілів у бік працівників поліції та 15-20 пострілів вгору, в темну пору доби, без належного освітлення території місця події.

Досліджені докази є взаємозв`язаними між собою і суд вважає їх достатніми для визнання обвинуваченого ОСОБА_8 винуватим у вчиненні кримінального правопорушення за статтею 348 КК України за вище встановлених обставин.

Аналізуючи зібрані у справі докази, суд вважає, що винуватість обвинуваченого доведена поза розумним сумнівом на підставі належних, допустимих та достовірних доказів, безпосередньо досліджених судом у судовому засіданні, які були отримані у рамках діючого законодавства, що, своєю чергою, виключає будь-яке інше розуміння пояснення події, яка є предметом судового розгляду, крім того, що інкримінований злочин був вчинений і обвинувачений є винним у вчиненні цього злочину.

Крім того, стороною обвинувачення ОСОБА_8 інкримінується вчинення правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 162 КК України, яке виразилось у незаконному проникненні за вищенаведених обставин до чужого житла, а саме житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_2 .

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 477 КПК України кримінальне провадження щодо зазначеного злочину здійснюється у формі приватного обвинувачення.

Як і в кримінальному провадженні з державною формою обвинувачення, у кримінальному провадженні з приватною формою обвинувачення потерпілий має процесуальні права та обов`язки, передбачені статтями 56, 57 КПК України, і може користуватись допомогою представника і законного представника (статті 58, 59 КПК України).

Разом з тим, кримінальне провадження з приватною формою обвинувачення є винятком із засади публічності і визначається засадою диспозитивності, яка відповідно до ст. 26 КПК України означає, що сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом.

Так, на відміну від державного обвинувачення, частиною 4 ст. 26 і ст. 477 КПК України передбачено, що єдиною законною підставою для початку кримінального провадження у формі приватного обвинувачення є заява потерпілого, проти прав, свобод та законних інтересів якого вчинено кримінальне правопорушення. Інтерес особи, котра зазнала шкоди, у застосуванні процедури кримінального судочинства стосується не юридичної кваліфікації протиправних дій, а самого факту вчинення цих дій щодо неї. Подана до правоохоронних органів та/або суду заява потерпілого є вираженням його ставлення до події злочину, особи, що його вчинила, й обраного способу реагування. Відповідне волевиявлення є свідченням того, що особа, котрій завдано шкоди, звертається до держави з метою захисту своїх порушених прав та законних інтересів шляхом кримінального переслідування винного, не вважаючи належними й достатніми інші способи досягнення цієї мети.

З рапорту помічника чергового ВП №1 ЖРУП ГУНП в Житомирській області від 12.12.2024 року за подією №216246600, вбачається, що громадянин ОСОБА_10 звернувся із письмовою заявою до районного управління поліції про проникнення невідомої особи, шляхом пошкодження дверної скоби, до житлового будинку АДРЕСА_2 , який належить заявнику, 11.12.2024 року в період часу з 21 год 11.12.2024 року до 09 год 12.12.2024 року (а.с. 201 т. 1).

Водночас, стороною обвинувачення суду не надана вище вказана заява потерпілого, на підставі якої було відкрите кримінальне провадження про обвинувачення ОСОБА_8 за злочин, передбачений ч. 1 ст. 162 КК України. Виходячи з чого, сам по собі рапорт працівника поліції не є належним та допустимим доказом відкриття кримінального провадження з приватною формою обвинувачення.

Відповідно до ч. 1 ст. 92 КПК України, обов`язок доказування обставин, передбачених статтею 91 цього Кодексу, за винятком випадків, передбачених частиною другою цієї статті, покладається на слідчого, прокурора та, в установлених цим Кодексом випадках, - на потерпілого.

Статтею 22 КПК встановлено, що кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, враховуючи, що відповідно до вимог кримінального процесуального закону, тягар доведення обґрунтованості обвинувачення та, відповідно, надання доказів винуватості покладено на сторону обвинувачення, суд з власної ініціативи не може вживати активних дій для забезпечення явки свідків, які були допитані на стадії досудового розслідування, оскільки це суперечитиме засаді об`єктивності і неупередженості суду, відображеної, зокрема, у частині 6 статті 22 КПК.

Крім того, докази, зібрані досудовим слідством у підтвердження вини ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 162 КК України, були зібрані до звернення потерпілого ОСОБА_10 до правоохоронних органів за фактом незаконного проникнення до житлового будинку, а саме протокол огляду місця події складений 12.12.2024, а відповідно сам огляд проведено 12.12.2024 року з 14:00 години до 15:10 години, в той час як заява подана потерпілим 12.12.2024 року о 18:52 годині.

Тобто, надані прокурором письмові докази, а саме: рапорт помічника чергового ВП№1 ЖРУП ГУНП в Житомирській області від 12.12.2024 (а.с. 201 т.1); протокол огляду місця події від 12.12.2024 з фототаблицею (а.с. 203-213 т. 1), яким проводився огляд домоволодіння, розташованого за адресою: АДРЕСА_2 ; копія договору купівлі-продажу житлового будинку від 05.03.2009 року (а.с. 214-215 т. 1); висновок експерта №СЕ-19/106-24/19001-Д від 27.12.2024, у відповідності до якого експерт не міг надати відповіді на питання щодо придатності слідів папілярних узорів рук на пляшці, яку знайшли у вказаному домоволодінні; висновок експерта № СЕ-19/106-24/18609-Д від 19.12.2024, яким встановлено, що сліди пальців рук, які вилучені під час проведення огляду місця події у вказаному домоволодінні належать ОСОБА_8 , що були досліджені у судовому засіданні, та свідчення потерпілого є недопустимими доказами в силу ст. 86 КПК України, оскільки зібрані із порушенням встановленого цим Кодексом порядку.

Оскільки допустимих доказів самого факту вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 162 КК України, суду не надано, ОСОБА_8 підлягає виправданню за пред`явленим йому обвинуваченням у вчиненні цього кримінального правопорушення на підставі п. 1 ч. 1 ст. 373 КК України.

Призначаючи обвинуваченому покарання за ст. 348 КК України, суд виходить із того, що згідно із статтею 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Відповідно до частини 2 статті 65 КК України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень. Більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинене кримінальне правопорушення призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень.

Призначаючи покарання, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке згідно частини 5 статті 12 КК України є нетяжким злочином.

Відповідно до статті 65 КК України, суд призначає покарання: у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення, відповідно до положень Загальної частини КК України; враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Згідно з пунктом 5 частини 1 статті 368 КПК України суд, ухвалюючи вирок, повинен вирішити питання, зокрема, чи є обставини, що обтяжують або пом`якшують покарання обвинуваченого, і які саме.

За пунктом 4 частини 1 статті 91 КПК України обставини, які впливають на ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, характеризують особу обвинуваченого, обтяжують чи пом`якшують покарання, які виключають кримінальну відповідальність або є підставою для закриття кримінального провадження, підлягають доказуванню у кримінальному провадженні.

Обставин, що пом`якшують покарання ОСОБА_8 , згідно ст. 66 КК України, не встановлено.

Обставиною, що обтяжують покарання ОСОБА_8 , згідно ст. 67 КК України, є рецидив злочинів, оскільки на момент вчинення вищезазначеного діяння обвинувачений мав непогашену судимість за умисний злочин.

Крім цього, суд бере до уваги особу винного, який раніше був судимий, визнав свою вину частково, на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебував, є військовослужбовцем, який здійснив самовільне залишення військової частини, відсутність обставин, які пом`якшують та обтяжують покарання, наслідки вчинених кримінальних правопорушень, відсутність спричинених ушкоджень потерпілим та їх думку, правову позицію прокурора, виходячи із положень статті 65 КК України, суд вважає, що виправлення ОСОБА_8 не можливо без ізоляції від суспільства, тобто обвинуваченому має бути призначене покарання лише у виді позбавленням волі.

Водночас, враховуючи, що ОСОБА_8 ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова було звільнено умовно-достроково від відбування основного покарання у вигляді позбавлення волі, на підставі ч. 5 ст. 71 КК України, суд вважає за доцільне при визначенні остаточного покарання ОСОБА_8 приєднати невідбуту частину покарання за вироком Харківського районного суду Харківської області від 06.08.2024 1 рік 20 днів (том 1 а.с.146-154).

Цивільного позову заявлено не було.

Згідно з вимогами ч. 2 ст. 124 КПК України, у разі ухвалення обвинувального вироку, суд стягує з обвинуваченого на користь експертної установи документально підтверджені витрати на залучення експерта. Оскільки за одним з епізодів у кримінальному провадженні судом ухвалюється виправдувальний вирок, процесуальні витрати в даному кримінальному провадженні у вигляді витрат на залучення експертів підлягають частковому стягненню з обвинуваченого, а саме стягнення витрат виключно за проведення тих експертиз, що стосуються вчинення ОСОБА_8 злочину, передбаченого ст. 348 КК України.

Відповідно до ч. ч. 1, 7 ст. 72 КК України зарахувати ОСОБА_8 у строк відбування покарання строк попереднього ув`язнення з 12.12.2024 до набрання вироком законної сили з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

Долю речових доказів суд визначає з урахуванням ст. 100 КПК України.

Арешти, накладенні ухвалами слідчих суддів Богунського районного суду м. Житомира від 16.12.2024, скасувати.

До вступу даного вироку в законну силу слід продовжити дію запобіжного заходу ОСОБА_8 у вигляді тримання під вартою, строком на 60 днів.

Керуючись ст.ст. 100, 124, 174, 177, 369, 370, 373, 374 КПК України, -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати невинуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 162 КК України, та виправдати його на підставі п. 1 ч. 1 ст. 373 КПК України за недоведенням вчинення цього кримінального правопорушення.

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 348 КК України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 9 років.

На підставі ч. 5 ст. 71 КК України до покарання, призначеного цим вироком, частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Харківського районного суду Харківської області від 06.08.2024, і остаточно визначити ОСОБА_8 покарання у виді позбавлення волі на строк 10 років.

Початок строку відбування покарання рахувати з дня набрання вироком законної сили, зарахувавши у цей строк частково відбуте ним покарання за попереднім вироком Харківського районного суду Харківської області від 06.08.2024, а також строк попереднього ув`язнення, починаючи з моменту затримання 12.12.2024 і до дня набрання вироком законно їсили з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

До вступу вироку у законну силу продовжити дію запобіжного заходу ОСОБА_8 у вигляді тримання під вартою, строком на 60 днів.

Стягнути з обвинуваченого ОСОБА_8 до Державного бюджету України процесуальні витрати у загальній сумі 13530,30 гривень, пов`язані із залученням експертів для проведення судових експертиз, а решту витрат, пов`язаних із залученням експертів для проведення судових експертиз №СЕ-19/106-24/19001-Д від 27.12.2024 у розмірі 3183,60 гривень, №СЕ-19/106-24/18609-Д від 19.12.2024 року у розмірі 3183,60 гривень, віднести на рахунок держави.

Скасувати арешти, накладенні ухвалами слідчих суддів Богунського районного суду м. Житомира від 16.12.2024 у справах №295/18535/24, №295/18541/24, №295/18539/24.

Речові докази, а саме:

- два магазини від автомату без будь-яких маркувань коричневого кольору, автомат АКМ-74 з наявним маркуванням на корпусі « НОМЕР_3 », без магазину з дерев`яним прикладом коричневого кольору з ліпкою стрічкою синього кольору на прикладі з полум`ягасником коричневого кольору в зброї повернути військовій частина НОМЕР_1 ;

- 28 гільз оливкового кольору калібру 7,62 мм знищити;

- металевий пристрій для куріння, ліхтарик червоного кольору, запальничку чорного кольору, мобільний телефон марки «Samsung» сірого кольору з червоними вставками, ІМЕІ1: НОМЕР_8 , ІМЕІ2: НОМЕР_9 , куртку зимову військового зразку, штани військового зразку, шапку кольору хакі, взуття зимове військового зразку, розмір 45 повернути обвинуваченому.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Житомирського апеляційного суду на протязі 30 днів із дня його проголошення через Житомирський районний суд Житомирської області.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно вручити обвинуваченому та прокурору, а також направити потерпілим не пізніше наступного дня після ухвалення. Захисник має право отримати копію вироку в суді.

Головуючий суддя ОСОБА_1

Судді ОСОБА_2

ОСОБА_3