Справа № 487/4008/25
Провадження № 1-кс/487/3115/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.06.2025 року м. Миколаїв

Слідчий суддя Заводського районного суду міста Миколаєва ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , в присутності прокурора ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 , захисника адвоката ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Миколаєві клопотання старшого слідчого СВ Миколаївського районного управління поліції ГУНП в Миколаївській області ОСОБА_6 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженеця міста Слов`янськ Донецької області, українця, громадянина України, офіційно не працюючого, не одруженого, маючого на утриманні малолітню дитину, раніше не судимий, фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України,

встановив:

26.06.2025 старший слідчий СВ Миколаївського РУП ГУНП в Миколаївській області ОСОБА_6 за погодженням із прокурором Окружної прокуратури міста Миколаєва ОСОБА_3 звернувся до слідчого судді з клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_4 .

У клопотанні слідчий зазначає, що СВ Миколаївського РУП ГУНП в Миколаївській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000728 від 06.06.2025 за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України.

25.06.2025 ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України.

Підставою для внесення клопотання стало те, що ОСОБА_4 підозрюється у скоєнні тяжкого злочину, під час досудового слідства встановлено наявність ризиків, передбачених п. 1, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

У судовому засіданні прокурор підтримала клопотання, посилаючись на неможливість запобігти вказаним ризикам шляхом застосування більш м`якої міри запобіжного заходу ніж тримання під вартою, просила про його задоволення.

Захисник підозрюваного заперечував щодо клопотання, посилаючись на його необґрунтованість, та безпідставність зазначених у клопотанні ризиків, просив застосувати до його підзахисного запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

Підозрюваний заперечував щодо клопотання, підтримав позицію захисника. Крім того вказав, що його вини у вчиненні кримінального правопорушення немає, оскільки граната, яку знайшли в будинку, йому не належить.

Перевіривши надані матеріали клопотання та дослідивши докази по даних матеріалах, заслухавши думку сторін кримінального провадження, слідчий суддя доходить до такого висновку.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Із матеріалів клопотання вбачається, що СВ Миколаївського РУП ГУНП в Миколаївській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000728 від 06.06.2025 за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України.

25.06.2025 ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, а саме за таких обставин.

Досудовим розслідуванням встановлено, що у невстановлений під час досудового розслідування дату та час, але не пізніше 25.06.2025 (точну дату та час під час досудового розслідування не встановлено), у невстановленому досудовим розслідуванням місці, за невстановлених обставин, ОСОБА_4 , знайшов корпус гранати типу РГД-5 в кількості 1 штука та підривач типу УЗРГМ в кількості 1 штука.

Після цього у ОСОБА_4 виник злочинний умисел, направлений на придбання, носіння та зберігання боєприпасів без передбаченого законом дозволу.

Реалізуючи свій умисел, спрямований на придбання, носіння та зберігання боєприпасів без передбаченого законом дозволу, ОСОБА_4 , не маючи на меті видачу органам влади знайдених боєприпасів, відповідно до ч. 3 ст. 263 КК України, з метою подальшого незаконного перенесення та зберігання, забрав собі, тим самим незаконно, без передбаченого законом дозволу придбав.

У подальшому ОСОБА_4 з метою подальшого незаконного перенесення та зберігання, діючи умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, утримуючи при собі боєприпаси - корпус гранати типу РГД-5 в кількості 1 штука та підривач типу УЗРГМ в кількості 1 штука, переніс до місця свого фактичного проживання, яке розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , де став незаконно зберігати, до часу їх виявлення та вилучення працівниками поліції під час проведення санкціонованого обшуку 25.06.2025 в порядку ст. 234 КПК України.

Обґрунтованість підозри ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України підтверджується дослідженими у судовому засіданні матеріали кримінального провадження, а саме: рапортом чергової частини Миколаївського РУП ГУНП в Миколаївській області № 13579 від 06.06.2025; рапортом чергової частини Миколаївського РУП ГУНП в Миколаївській області № 13548 від 05.06.2025; рапортом старшого оперуповноваженого СРЗПВ ВКП Миколаївського РУП ГУНП в Миколаївській області ОСОБА_7 ; протоколом допиту свідка ОСОБА_8 від 09.06.2025; протоколом обшуку від 25.06.2025, за адресою: АДРЕСА_1 ; рапортом чергової частини Миколаївського РУП ГУНП в Миколаївській області № 15415 від 25.06.2025; протоколом затримання ОСОБА_4 в порядку ст. 208 КПК України від 25.06.2025; актом перевірки об`єкта на наявність вибухових матеріалів від 25.06.2025; довідками про категорію вибухонебезпечності виявлених вибухових матеріалів від 25.06.2025

Так у рішенні Європейського суду з прав людини «Мюррей проти Сполученого Королівства» 14310/88, 28 жовтня 1994 р. наголошено « … Метою допитів під час тримання під вартою відповідно до пункту (с) частини 1 статті 5 … є сприяння кримінальному розслідуванню шляхом підтвердження чи розвіювання конкретної підозри, яка послужила причиною арешту. Тому факти, які є причино виникнення підозри не повинні бути такими ж переконливими, як ті, що є необхідними для обґрунтування обвинувального вироку чи й просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процесу кримінального розслідування».

Європейський суд з прав людини у рішенні «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» 12244/86; 12245/86; 12383/86, 30 серпня 1990 р. зазначив «…наявність «обґрунтованої підозри» передбачає наявність фактів або інформації, які могли б переконати об`єктивного спостерігача в тому, що відповідна особа могла таки вчинити злочин, однак те, що можна вважати «обґрунтованим», залежить від усіх обставин …».

Фактичні дані, які містяться у наданих органом досудового розслідування доказах, на думку слідчого судді, здатні переконати об`єктивного спостерігача у тому, що ОСОБА_4 міг вчинити інкриміноване йому кримінальне правопорушення, а отже підтверджують наявність обґрунтованої підозри, що може бути підставою для застосування заходу забезпечення кримінального провадження.

Разом з тим із матеріалів кримінального провадження та пояснень наданих у судовому засіданні, слідчий суддя доходить до переконання про доведення прокурором існування ризиків, передбачених п. 1, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, про що свідчить таке: ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, яке, відповідно до вимог ст. 12 КК України, відноситься до категорії тяжких кримінальних правопорушень, за яке передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 3 до 7 років. Тобто ОСОБА_4 , враховуючи покарання, яке йому загрожує у разі засудження, може ухилитись від органів досудового розслідування та, в подальшому, від суду з метою уникнення від кримінальної відповідальності, що робить даний ризик об`єктивним. Крім того, перебуваючи на волі, з метою уникнення кримінальної відповідальності за вчинення тяжкого злочину, підозрюваний ОСОБА_4 матиме можливість перетнути державний кордон з іншою державою, оскільки наразі продовжує тривати воєнний стан, цілодобово триває збройна агресія з боку російської федерації, наявна велика кількість осіб, що перетинають кордон, а в деяких місцевостях взагалі відсутні межі територіальної цілісності; ОСОБА_4 може незаконно впливати на свідків, оскільки під загрозою можливого покарання, беручи до уваги характер та обставини, суспільну небезпеку злочину, перебуваючи на волі, може вжити заходи щодо незаконного впливу, як безпосередньо, так і опосередковано на свідків до дачі неправдивих показів та викривлення обставин, які підлягають доказуванню; ОСОБА_4 може перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, оскільки станом на теперішній час триває проведення слідчих (розшукових) дій, досудове розслідування не завершено, а отже, підозрюваний може штучно затягувати проведення досудового розслідування та/або судового розгляду, шляхом, зокрема, неявки за викликом до органу досудового розслідування/прокуратури та/або суду, розголошувати відомості результатів досудового розслідування, що призведе до його неповноти, втрати доказів вини підозрюваного тощо; ОСОБА_4 може вчинити інше кримінальне правопорушення, зокрема, з огляду на характер злочину, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, оскільки підозрюваний незаконно зберігав боєприпаси, не маючи на меті їх видачу органам влади, що свідчить про стійкий умисел вчинюваного останнім кримінального правопорушення. З урахуванням цього є підстави вважати, що він може продовжити протиправну діяльність пов`язану з незаконним обігом боєприпасів без передбаченого законом дозволу.

При вирішенні питання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою слідчий суддя враховує те, що ОСОБА_4 неодружений, раніше не судимий, має на утриманні малолітню дитину, вчинив кримінальне правопорушення під час дії воєнного стану.

Отже, враховуючи наведене вище, суспільну небезпечність інкримінованого злочину, а також зважаючи на початкову стадію досудового розслідування, слідчий суддя вважає, що саме такий вид запобіжного заходу як тримання під вартою забезпечить виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, позбавить його можливості переховуватись від органів досудового розслідування та суду, впливати на свідків, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, а також продовжити свою злочинну діяльність чи вчинити інше кримінальне правопорушення.

Крім того відповідно до ч. 3 ст. 183 КПК України слідчий суддя при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків. Відповідно до ч. 4 ст. 182 КПК України розмір застави визначається з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 КПК України.

Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

Отже, задовольняючи клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя вважає за необхідне визначити підозрюваному розмір застави, після внесення якої він повинен бути звільнений з під варти.

Позиція Європейського суду з прав людини стосовно питання обрання національними судами запобіжного заходу у вигляді застави та визначення її розміру, цілковито відображується в рішенні Суду у справі «Мангурас проти Іспанії» (Mangouras v. Spain) від 28 вересня 2010 року. Суд підтвердив, що відповідно до вказаної статті Конвенції внесення застави може вимагатися лише за наявності законних підстав для затримання особи, а також те, що уповноважені органи влади повинні приділити визначенню суми застави стільки ж уваги, скільки і вирішенню питання про необхідність подальшого тримання обвинуваченого під вартою. Більше того, якщо навіть сума застави визначається виходячи із характеристики особи обвинуваченого та його матеріального становища, за певних обставин є обґрунтованим врахування також і суми збитків, у заподіянні яких ця особа обвинувачується.

Враховуючи встановленні при розгляді клопотання дані про особу підозрюваного, тяжкість правопорушення, у вчиненні якого він підозрюється, та його роль у вчиненні, слідчий суддя вважає за необхідне визначити заставу у розмірі 20 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, оскільки внесення застави саме в такому розмірі, на думку слідчого судді, може гарантувати виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків.

Окрім цього застосовуючи щодо підозрюваного альтернативний запобіжний захід у виді застави, слідчий суддя вважає за необхідне покласти на нього обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України.

Керуючись ст. 176-178, 182-183, 193-197, 309, 392-395 КПК України, слідчий суддя

постановив:

Клопотання старшого слідчого СВ Миколаївського районного управління поліції ГУНП в Миколаївській області ОСОБА_6 - задовольнити.

Застосувати до ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід тримання під вартою до 23.08.2025 року.

Визначити розмір застави, після внесення якої підозрюваний повинен бути звільнений з під варти, у розмірі двадцяти прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 60 560 грн, яка може бути внесена як самим підозрюваним так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем).

Підозрюваний або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу у розмірі, визначеному в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою протягом дії ухвали.

У разі внесення застави та з моменту звільнення підозрюваного з-під варти, внаслідок внесення застави, визначеної у даній ухвалі, підозрюваний зобов`язаний виконувати покладені на нього обов`язки, пов`язані із застосуванням запобіжного заходу у вигляді застави.

Покласти на ОСОБА_4 у разі звільнення під заставу такі зобов`язання:

- прибувати до слідчого, прокурора або суду за першою вимогою;

- повідомляти слідчого, прокурора або суд, залежно від стадії кримінального провадження, про зміну свого місця проживання та місця роботи;

- утримуватися від спілкування зі свідками у даному кримінальному провадженні;

- не відлучатися із населеного пункту, де він проживає, без дозволу слідчого, прокурора або суду;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Попередити ОСОБА_4 про наслідки невиконання обов`язків, передбачених ст. 194 КПК України, роз`яснивши, що в разі їх невиконання до нього може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід і на нього може бути накладено грошове стягнення в розмірі від 0,25 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб до 2 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Ухвала слідчого судді діє до 23.08.2025 року (включно).

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду, протягом 5 днів з дня її оголошення.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Слідчий суддя Заводського

районного суду міста Миколаєва ОСОБА_1