Справа № 202/2046/24
Провадження № 1-кс/202/4702/2025
УХВАЛА

Іменем України

23 червня 2025 року м. Дніпро

Слідчий суддя Індустріального районного суду м. Дніпра ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши клопотання старшого слідчого СУ ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_3 , погоджене прокурором Дніпропетровської обласної прокуратури ОСОБА_4 про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000010 від 04.01.2024 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 153, ч. 4 ст. 301-1 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Слідчий звернувся до слідчого судді із вказаним клопотанням, яке мотивував тим, що СУ ГУНП в Дніпропетровській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні за № 0000010 від 04.01.2024 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 153, ч. 4 ст. 301-1 КК України.

Процесуальне керівництво досудовим розслідуванням здійснюється Дніпропетровською обласною прокуратурою.

Згідно з матеріалами клопотання досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_5 в невстановлений досудовим розслідуванням час, але не пізніше 20.09.2024, маючи злочинний умисел, направлений на вчинення насильницьких дій сексуального характеру, не пов`язаних із проникненням в тіло малолітньої доньки ОСОБА_6 , тим самим посягнувши на її статеву свободу та недоторканність, нормальний статевий розвиток. вступила у злочинну змову зі своїм чоловіком ОСОБА_7 , які спільно розробили план та розподілили між собою ролі у вчиненні кримінального правопорушення.

У подальшому, співучасник злочину ОСОБА_7 , реалізуючи свій злочинний умисел, протягом 2017-2024 років, але не пізніше 20.09.2024, разом з ОСОБА_5 , знаходячись за місцем мешкання, а саме в кімнаті квартири АДРЕСА_1 , вчиняли насильницькі дії сексуального характеру відносно малолітньої доньки ОСОБА_6 , а саме: знімали спідню білизну з останньої, оголюючи її сідниці та статеві органи, яка в свою чергу, супротиву не чинила, так як не була здатна розуміти характер і значення скоєних із нею дій.

Далі, ОСОБА_5 , діючи за попередньої змовою групою осіб з ОСОБА_7 , знаходилась поруч з малолітньою донькою, доводячи свій злочинний умисел до кінця, будучи обізнаною про малолітній вік ОСОБА_6 , знаючи, що вона не розуміє протиправний характер дій відносно неї, а ОСОБА_7 , діючи відповідно до відведеної йому ролі у вчиненні кримінального правопорушенні, знімав з себе штани та спідню білизну, і таким чином оголивши свої статеві органи, з метою насильницького задоволення своєї статевої пристрасті, торкався своїми геніталіями статевих органів і сідниць малолітньої, та обличчя ОСОБА_6 , та здійснював інші дотики, таким чином здійснивши фізичний контакт із тілом малолітньої потерпілої, тим самим ОСОБА_7 вчинив насильницькі дії сексуального характеру, не пов`язані із проникненням в тіло малолітньої ОСОБА_6 , задовольнивши свою статеву пристрасть генітальним контактом.

Умисні дії ОСОБА_5 , які виразились у вчиненні насильницьких дій сексуального характеру, не пов`язаних із проникненням в тіло іншої особи, вчинені групою осіб та щодо особи, яка не досягла чотирнадцяти років, незалежно від її добровільної згоди (сексуальне насильство), кваліфікується за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 153 КК України.

Продовжуючи свою злочинну діяльність, ОСОБА_5 в невстановлений досудовим розслідуванням час, але не пізніше 20.09.2024 маючи злочинний умисел, направлений на виготовлення дитячої порнографії, вступила у злочинну змову зі своїм чоловіком ОСОБА_7 , які спільно розробили план та розподілили між собою ролі у вчиненні кримінального правопорушення.

У подальшому, ОСОБА_5 реалізуючи свій злочинний умисел, протягом 2017-2024 років, але не пізніше 20.09.2024,порушуючи суспільну мораль, тобто систему етичних норм, правил поведінки, що склалися у суспільстві на основі традиційних духовних і культурних цінностей в частині заборони поширення серед населення вульгарно-натуралістичної, цинічної, непристойної фіксації статевих актів із зображенням у будь-який спосіб дитини, Конвенції Ради Європи про захист дітей від сексуальної експлуатації та сексуального насильства та Закону України «Про охорону дитинства», усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, діючи разом зі співучасником злочину ОСОБА_7 , знаходячись за місцем мешкання, а саме в кімнаті квартири АДРЕСА_1 ,усвідомлюючи та розуміючи, що їх малолітня донька ОСОБА_6 перебуває в особливо вразливій ситуації, в силу свого малолітства та залежного становища, взагалі не має соціального досвіду щодо стосунків між статями, не обізнана щодо фізіології сексуальних контактів, не розуміє їх природу, соціальне, моральне та юридичне значення, й відповідно соціально-правові наслідки, разом зі співучасником злочину ОСОБА_7 , знаходячись в оголеному стані, оголювали статеві органи малолітньої ОСОБА_6 , та під час вчинення ними насильницьких дій сексуального характеру, за допомогою камери свого мобільного телефону «Хіаоmі Redmi 9 Pro» створювали файли фото та відео формату, таким чином примушуючи малолітню особу до участі у створенні дитячої порнографії, виготовляли графічні файли та файли відео форматів, які відносяться до дитячої порнографії.

Умисні дії ОСОБА_5 , які виразились у виготовленні дитячої порнографії, вчинені за попередньою змовою групою осіб, та примушування малолітньої особи до участі у створенні дитячої порнографії, кваліфікуються за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 301-1 КК України.

Ухвалою слідчого судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 17.06.2025 надано дозвіл на проведення обшуку за адресою: АДРЕСА_2 з метою відшукання та вилучення комп`ютерної техніки, мобільних телефонів, планшетів, фото- та відеоапаратури, інших носіїв інформації.

19 червня 2025 року старшим слідчим відділу розслідування злочинів, учинених дітьми СУ ГУНП в Дніпропетровській області у зазначеному кримінальному провадженні на підставі ухвали слідчого судді Індустріального районного суду міста Дніпра проведено обшук за адресою: АДРЕСА_2 , в ході якого вилучено мобільні телефони, жорсткі диски грошові кошти у розмірі 34700 гривень та 100 доларів США, банківські карти та фотоапарат. Під час проведення обшуку ОСОБА_5 пояснила, що грошові кошти у розмірі 34 700 гривень та 100 доларів США належать їй, їх вона отримала в якості заробітної плати.

19.06.2025 вилучені об`єкти визнанні речовими доказами у кримінальному провадженні.

19.06.2025 повідомлено про підозру ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 153, ч. 4 ст. 301-1 КК України.

19.06.2025 повідомлено про підозру ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 153, ч. 4 ст. 301-1 КК України.

Враховуючи вищевикладене, виникає необхідність накладення арешту на майно, яке було вилучене під час обшуку за місцем проживання ОСОБА_7 та ОСОБА_5 , а саме на грошові кошти у розмірі 34700 гривень, 100 доларів США та банківські картки, оскільки в ході досудового розслідування виникла необхідність у перевірці джерела отримання вказаних коштів, так як у сторони обвинувачення є припущення, що ОСОБА_5 та ОСОБА_7 могли незаконно отримати вказані кошти, а саме за розповсюдження виготовленої ними дитячої порнографії, що потребує перевірки в ході досудового розслідування. Так само, банківські картки мають значення для кримінального провадження, оскільки планується перевірка відомостей щодо того, якщо ОСОБА_7 та ОСОБА_5 розповсюджували дитячу з порнографію з корисливих мотивів, то могли отримувати грошові кошти на банківські рахунки, і в результаті отриманої інформації буде можливість встановити більше коло осіб, причетних до вчинення кримінальних правопорушень проти моральності. Таким чином, вилучені грошові кошти та банківські картки можуть бути використані, як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, та мати істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення та встановлення істини у кримінальному провадженні.

Слідчий у судове засідання не з`явилася, в матеріалах клопотання наявна заява про розгляд клопотання у її відсутність, клопотання підтримала та просила задовольнити.

Власник майна надала заяву у якій просила розглянути клопотання у її відсутність, відмовити в задоволенні клопотання та повернути грошові кошти.

Згідно ч. 4 ст. 107 КПК України фіксування під час розгляду клопотання слідчим суддею за допомогою технічних засобів не здійснювалось.

Повно та всебічно дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя прийшов до наступного.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Арешт майна допускається, зокрема, з метою забезпечення збереження речових доказів, що і потрібно під час даного досудового розслідування.

Арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 КПК України. Згідно статті 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, що були знаряддям скоєння кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або утримують інші відомості, що можуть бути використані як доказ факту або обставин, що встановлюються під час проведення досудового розслідування.

Згідно зі ст. 132 КПК України, заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються на підставі ухвали слідчого судді або суду, за винятком випадків, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 100 КПК України, речовий доказ, який був наданий стороні кримінального провадження або нею вилучений, повинен бути якнайшвидше повернутий володільцю, крім випадків, передбачених статтями 170-174 КПК України.

Виходячи з норм ч. 1 ст. 16 КПК України, позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченому цим Кодексом. Відповідно до ч. 6 ст. 22 КПК України суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків, у тому числі у реалізації права на збирання речових доказів.

Положеннями ч. 1 ст. 170 КПК України, серед іншого встановлено, що арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.

Положеннями ч. 3 ст. 170 КПК України визначено, що у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Нормами ч. 1 ст. 98 КПК України встановлено, що речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

В свою чергу вказані предмети. відповідають критеріям ст. 98 КПК України, оскільки є об`єктами кримінально протиправних дій. Слідчим винесено постанову про визнання їх речовими доказами у кримінальному провадженні, оскільки на теперішній час у слідства є достатньо підстав вважати, що вилучене під час вказаного вище огляду майно може бути використане у якості доказів у кримінальному провадженні.

Таким чином, відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України, з метою запобігання можливості приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження майна, а саме зазначеного вище речового доказу, для виконання завдання арешту майна, встановленого ч. 1 ст. 170 КПК України, щодо запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення та відчуження, а також для забезпечення проведення експертиз, наявні підстави у застосуванні заходу забезпечення кримінального провадження арешту.

У разі зволікання із наданням дозволу на арешт майна (речового доказу) виникає ризик його знищення або переховування, тощо.

З метою подальшого використання вилученого майна у кримінальному провадженні, виникла необхідність у накладенні на нього арешту.

Наведене зумовило слідчого звернутися із клопотанням до слідчого судді.

Проаналізувавши вищенаведені обставини, вивчивши матеріали клопотання, приходжу до висновку, що на час розгляду клопотання є достатньо підстав вважати, що вилучене майно, на яке слідчий просить накласти арешт, відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України.

Відповідно до ст. 170 КПК України арешт майна здійснюється на підставі ухвали слідчого судді.

Згідно ч.1 ст.172 КПК України клопотання про арешт майна розглядається слідчим суддею, судом не пізніше двох днів з дня його надходження до суду за участю слідчого та/або прокурора, цивільного позивача, якщо клопотання подано ним, підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, і за наявності - також захисника, законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження. Неприбуття цих осіб у судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання.

На підставі ч. 2 ст. 170 КПК України слідчий суддя або суд під час досудового провадження накладає арешт на майно, якщо є достатні підстави вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у частині другій статті 167 цього Кодексу, зокрема, зберегло на собі сліди кримінального правопорушення, є засобом чи знаряддям вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арешт майна передбачає собою тимчасове позбавлення можливості відчужувати певне майно за ухвалою слідчого судді або суду до скасування арешту майна у встановленому цим Кодексом порядку.

Відповідно до вимог цього Кодексу арешт майна може також передбачати заборону для особи, на майно якої накладено арешт, іншої особи, у володінні якої перебуває майно, розпоряджатися будь-яким чином таким майном та використовувати його.

Згідно ч. 4 ст. 173 КПК України у разі задоволення клопотання слідчий суддя, суд застосовує найменш обтяжливий спосіб арешту майна. Слідчий суддя, суд зобов`язаний застосувати такий спосіб арешту майна, який не призведе до зупинення або надмірного обмеження правомірної підприємницької діяльності особи або інших наслідків, які суттєво позначаються на інтересах інших осіб.

З матеріалів провадження вбачається, що слідчий, в обгрунтування клопотання про арешт майна, додав до клопотання постанову про визнання речовими доказами від 19.06.2025 року, відповідно до якої вищевказане майно визнано речовими доказами у цьому кримінальному проваджені.

Враховуючи вищевикладене, з метою забезпечення збереження речових доказів у кримінальному провадженні, задля попередження настання наслідків, що можуть перешкоджати кримінальному провадженню, тобто з метою запобігання можливості приховування вказаного майна, його пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження, виникає необхідність у застосуванні саме такого засобу забезпечення кримінального провадження як накладення арешту на майно, а тому слідчий суддя дійшов висновку, що клопотання є обґрунтованим, відповідає вимогам ст.171 КПК України і підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 98, 170-173, 309 КПК України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИВ :

Клопотання слідчого - задовольнити.

Накласти арешт у вигляді заборони розпоряджатись та користуватись вилученим майном під час обшуку за адресою: АДРЕСА_2 , а саме на:

- грошові кошти у розмірі 34700 гривень та 100 доларів США;

- банківські картки «Monobank» НОМЕР_1 , «ПриватБанк» НОМЕР_2 , «ПриватБанк» НОМЕР_3 .

Ухвала про арешт майна підлягає негайному виконанню.

Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду, шляхом подачі протягом 5-ти днів з дня проголошення ухвали, апеляційної скарги.

Особи які не були присутні у судовому засіданні під час проголошення ухвали, можуть подати апеляційну скаргу протягом 5-ти днів з моменту отримання копії цієї ухвали.

Слідчий суддя ОСОБА_1