Справа № 478/624/25 Провадження № 1-кп/478/70/2025
В и р о к
І м е н е м У к р а ї н и
03 червня 2025 року. смт. Казанка
Казанківський районний суд Миколаївської області, в складі:
головуючого судді : ОСОБА_1 ,
за участі секретаря : ОСОБА_2 ,
прокурора: ОСОБА_3 ,
обвинуваченого : ОСОБА_4 ,
захисника : ОСОБА_5 ,
потерпілого : ОСОБА_6 ,
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт Казанка, Миколаївської області, українця, громадянина України, з неповною середньою освітою, не одруженого, на утриманні дітей не має, офіційно не працюючого, інваліда 3-ї групи, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично мешкаючого за адресою: АДРЕСА_2 , ІПНП НОМЕР_1 , раніше не судимого,
у вчиненні кримінального правопорушення (проступку), передбаченого ч. 1 ст.125 КК України,-
Згідно з обвинувальним актом, ОСОБА_4 обвинувачується у вчинені кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, тобто в умисному легкому тілесному ушкодженні.
Так, 20.05.2025 близько 19:00 години перебуваючи на автозаправці «WOG» за адресою: Миколаївська область, Баштанський район, с. Казанка, вул. Васляєва, б.64-Б, на ґрунті раніше виниклих неприязних відносин, у ОСОБА_4 виник кримінально-протиправний умисел, направлений на заподіяння ОСОБА_6 тілесних ушкоджень.
У подальшому, ОСОБА_4 реалізуючи свій кримінально-протиправний умисел, спрямований на заподіяння тілесних ушкоджень, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, знаходячись в приміщенні автозаправки «WOG» за адресою: Миколаївська область, Баштанський район, с. Казанка, вул. Васляєва, б.64-Б наніс ОСОБА_6 кулаками правої та лівої руки не менше п`яти ударів в область обличчя та шиї. Продовжуючи свій кримінально-протиправний умисел, спрямований на заподіяння тілесних ушкоджень, ОСОБА_4 знаходячись на вулиці, біля заправної колонки автозаправки «WOG» за адресою: Миколаївська область, Баштанський район, с. Казанка, вул. Васляєва, б.64-Б наніс ОСОБА_6 кулаками правої та лівої руки ще не менше п`яти ударів в область обличчя та шиї. Таким чином, ОСОБА_4 наніс ОСОБА_6 кулаками правої та лівої руки не менше десяти ударів в область обличчя та шиї.
В наслідок умисних кримінально-протиправних дій ОСОБА_4 спричинив потерпілому ОСОБА_6 легкі тілесні ушкодження у виді саден на обличчі, шиї, синця на обличчі.
Таким чином ОСОБА_4 вчинив кримінальний проступок, передбачений ч. 1 ст. 125 КК України , а саме умисне легке тілесне ушкодження.
03 червня 2025 року між прокурором Казанківського відділу Баштанської окружної прокуратури Миколаївської області ОСОБА_7 та обвинуваченим ОСОБА_4 , за участі захисника - адвоката ОСОБА_5 , за наявності письмової згоди потерпілого у кримінальному провадженні ОСОБА_6 було укладено угоду про визнання винуватості за умовами якої: обвинувачений ОСОБА_4 , беззастережно визнав свою винуватість у вчиненні вказаного кримінального правопорушення.
Згідно п. 6 угоди сторони узгодили покарання ОСОБА_4 , за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України у виді штрафу у розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) грн.
При погодженні виду і розміру покарання сторони врахували вимоги ч. 1 ст. 66 КК України, обставини, що пом`якшують покарання ОСОБА_4 є щире каяття, також обставини, які обтяжують покарання, у відповідності до ст. 67 КК України не встановлено, який за місцем проживання характеризується посередньо, на обліку в лікарів нарколога та психіатра не перебуває, раніше не судимий, має неповну середню освіту, не одружений, на утриманні дітей не має, офіційно не працює, є інвалідом 3-ї групи, перебуває на обліку у ІНФОРМАЦІЯ_2 , дійсну строкову службу не проходив, користується правом на відсрочку від призиву по мобілізації за ст. 23 п.2 ч.1 Закону України " Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію " ( наявність інвалідності ).
Потерпілим ОСОБА_6 , в порядку, передбаченому ч. 4 ст. 469 КПК України надано письмову згоду прокуророві у вказаному кримінальному провадженні на укладення угоди про визнання винуватості обвинуваченим.
В угоді також передбачені наслідки її укладення, затвердження та невиконання, які роз`яснені обвинуваченому ОСОБА_4 та зрозумілі прокурору.
У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 , свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушенні визнав повністю, пояснив, що розуміє права, визначені ч. 4 ст. 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені ч. 2 ст. 473 КПК України, характер обвинувачення, покарання, яке буде застосовано до нього у разі затвердження угоди судом. Просив затвердити угоду про визнання винуватості, яку він уклав добровільно та здатен виконати її вимоги.
Захисник обвинуваченого ОСОБА_4 , адвокат ОСОБА_5 проти затвердження угоди не заперечував, пояснивши, що угода укладена з його підзахисним добровільно в його присутності та її зміст роз`яснений його підзахисному.
Прокурор просив затвердити угоду, укладену між ним та обвинуваченим ОСОБА_4 .
Потерпілий ОСОБА_6 в судовому засіданні не заперечував проти затвердження угоди про визнання винуватості.
Розглядаючи питання про затвердження угоди про визнання винуватості, суд виходить з наступного.
Відповідно до правил ст. ст. 468, 469 КПК України, у кримінальному провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам, може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості. Укладення угоди про визнання винуватості у кримінальному провадженні щодо кримінальних правопорушень, внаслідок яких шкода завдана державним чи суспільним інтересам або правам та інтересам окремих осіб, у яких беруть участь потерпілий або потерпілі, не допускається, крім випадків надання всіма потерпілими письмової згоди прокурору на укладення ними угоди.
Під час судового засідання, встановлено, що ОСОБА_4 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст. 125 КК України , яке відповідно до ст. 12 КК України, відноситься до кримінальних проступків.
Суд шляхом проведення опитування сторін кримінального провадження переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді. При цьому, судом з`ясовано, що потерпілий ОСОБА_6 , надав свою згоду на укладення угоди, а обвинувачений ОСОБА_4 , повністю усвідомлює зміст укладеної з прокурором угоди про визнання винуватості, характер обвинувачення, щодо якого визнає себе винуватим, цілком розуміє свої права, визначені п. 1 ч. 4 ст. 474 КПК України, а також наслідки укладення, затвердження даної угоди, передбачені ч. 2 ст. 473 КПК України, та наслідки її невиконання, передбачені ст. 476 КПК України.
Також, судом встановлено, що при укладенні угоди про визнання винуватості прокурором враховані обставини відповідно до ст. 470 КПК України, зокрема: характер і тяжкість обвинувачення, ступінь і характер сприяння обвинуваченим у проведенні кримінального провадження, особу ОСОБА_4 , який раніше не судимий, має неповну середню освіту, не одружений, на утриманні дітей не має, офіційно не працює, є інвалідом 3-ї групи, посередньо характеризується за місцем проживання, на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває, перебуває на обліку у ІНФОРМАЦІЯ_2 , дійсну строкову службу не проходив, користується правом на відсрочку від призиву по мобілізації за ст. 23 п.2 ч.1 Закону України " Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію " ( наявність інвалідності ), наявність передбачених ст. 66 КК України обставин, що пом`якшують його покарання у виді щирого каяття, відсутність обставин, які відповідно до ст. 67 КК України обтяжують його покарання.
Таким чином, при вирішенні питання про відповідність угоди вимогам ст. 474 КПК України, судом встановлено, що умови угоди про визнання винуватості не суперечать вимогам цього Кодексу, умови угоди відповідають інтересам суспільства та не порушують прав, свобод, чи інтересів сторін або інших осіб, не встановлені підстави вважати, що укладення угоди не було добровільним, не є очевидною можливість не виконання обвинуваченим взятих на себе зобов`язань за угодою, фактичні підстави для невизнання винуватості відсутні.
За правилами ч. 5 ст. 469 КПК України, укладення угоди про примирення або про визнання винуватості може ініціюватися в будь-який момент після повідомлення особі про підозру до виходу суду в нарадчу кімнату для ухвалення вироку.
Відповідно до ч. 1 ст. 475 КПК України, якщо суд переконається, що угода може бути затверджена, він ухвалює вирок, яким затверджує угоду, і призначає узгоджену сторонами міру покарання.
Виходячи з викладеного, суд дійшов висновку про можливість затвердження угоди про визнання винуватості і призначення узгодженого сторонами міри покарання.
Цивільний позов не заявлявся.
Запобіжний захід до ОСОБА_4 не застосовувався.
Процесуальні витрати та речові докази в кримінальному провадженні відсутні.
Керуючись ст.ст. 368, 370, 373, 374, 394, 468, 469, 472, 473, 474, 475 КПК України, - суд,
Затвердити угоду про визнання винуватості, укладену 03 червня 2025 року між прокурором Казанківського відділу Баштанської окружної прокуратури Миколаївської області ОСОБА_7 та обвинуваченим ОСОБА_4 , за участі захисника - адвоката ОСОБА_5 .
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 визнати винним у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України та призначити йому покарання у виді штрафу, в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят гривень 00 коп) грн. 00 коп.
Цивільний позов по справі не заявлений.
Процесуальні витрати та речові докази по справі відсутні
Запобіжний захід до ОСОБА_4 не застосовується.
Вирок може бути оскаржений до Миколаївського апеляційного суду через Казанківський районний суд Миколаївської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення:

1) обвинуваченим, його захисником виключно з підстав: призначення судом покарання суворішого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених частинами п`ятою, шостою, сьомою статті 474 цього Кодексу, в тому числі не роз`яснення йому наслідків укладення угоди;

2) прокурором виключно з підстав призначення покарання менш суворого ніж узгоджене сторонами угоди; затвердження судом угоди у кримінальному провадженні, в якому, згідно з частиною третьою статті 469 цього Кодексу, угода не може бути укладена.

Оскарження вироку з підстав не дослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини не допускається.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги, встановленого Кримінальним процесуальним кодексом України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції після його проголошення.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому, захиснику, потерпілому та прокуророві.

Суддя : ОСОБА_1