Номер провадження:1-в/521/437/25
У Х В А Л А

ВСТУПНА ЧАСТИНА

м. Одеса, Україна

19 вересня 2025 року

Хаджибейський районний суд м. Одеси засідаючи у складі:

Головуючого судді ОСОБА_1

із секретарем судового засідання ОСОБА_2 на стадії судового провадження розглянув кримінальне провадження внесене до ЄРДР за № 0001635 від 24.01.2020 року, у відношенні:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився в м. Одесі, гр. України, не одруженого, який має середню освіту (11 класів), не працюючого, не одруженого, який зареєстрований та проживає в АДРЕСА_1 , раніше не судимого, якому інкримінувалось скоєння суспільно небезпечних діянь передбачених ч. 2 ст. 345, ч. 1 ст. 263 КК.

Сторони кримінального провадження, які приймали участь на стадії судового провадження, -

з боку обвинувачення: прокурори ОСОБА_4 , ОСОБА_5

з боку захисту: особа, стосовно якої передбачається застосування примусових заходів медичного характеру ОСОБА_3 ; захисник адвокат ОСОБА_6 ; законний представник особи, у відношенні якої передбачається застосування примусових заходів медичного характеру ОСОБА_7

МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА

1.Суть питання, що вирішується ухвалою, і за чиєю ініціативою воно розглядається.

1.1.Судом проводився розгляд заяви лікаря-психіатра КНП «МПД» ОМР, на підставі ст. 514 КПК, про припинення надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку, ОСОБА_3 , який страждав на тяжкий психічний розлад.

1.2.Питання розглядалось за ініціативою лікаря психіатра ОСОБА_8 .

2.Встановлені судом обставини із посиланням на докази.

2.1. ОСОБА_3 інкримінувались вчинення суспільно-небезпечних діянь, кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 345 КК за кваліфікуючими ознаками: умисне заподіяння працівникові правоохоронного органу легких тілесних ушкоджень, у зв?язку з виконанням цим працівником службових обов`язків; та ч. 1 ст. 263 КК за кваліфікуючими ознаками: незаконне поводження із бойовими припасами, а саме: придбання та зберігання бойових припасів, без передбаченого законом дозволу.

18.02.2020 року ухвалою Київського районного суду м. Одеси до ОСОБА_3 були застосовані примусові заходи медичного характеру у вигляді госпіталізації в психіатричну установу з посиленим наглядом.

В подальшому такий захід було неодноразово продовжено відповідними судами. Через деякий час ОСОБА_3 змінили режим примусових заходів медичного характеру та застосували надання амбулаторної психіатричної допомоги. Останній раз, амбулаторна психіатрична допомога була застосована (продовжена) ОСОБА_3 30.04.2024 року на підставі ухвали Миколаївського районного суду Миколаївської області.

В теперішній час Міський психіатричний диспансер ОМР ставить перед судом питання про припинення надання амбулаторної психіатричної допомоги ОСОБА_3 в примусовому порядку, у зв`язку з достатнім поліпшенням його психічного стану.

3.Позиції сторін кримінального провадження.

3.1.Прокурор в судовому засідання висловила думку щодо необхідності відмовити в задоволені заяви, оскільки психічний стан ОСОБА_3 не стабільний.

3.2.Захисник адвокат ОСОБА_6 просила, задовольнити заяву і припинити примусові заходи медичного характеру.

3.3.Законний представник ОСОБА_7 підтримала заяву і також просила її задовольнити.

3.4. ОСОБА_3 не висловив власної думки з приводу заяви.

4.Мотиви, з яких суд виходив при постановлені ухвали, положення закону яким керувався суд. Докази на підтвердження встановлених судом обставин.

4.1.Дослідивши докази, надані лікарем психіатром, вислухавши правову позицію сторін провадження, суд вважає, що в задоволенні заяви необхідно відмовити, з наступних підстав.

4.2.Суду необхідно було відповісти на питання чи справді стан ОСОБА_3 настільки поліпшився, що амбулаторні примусові заходи медичного характеру повинні бути припинені?

4.3.В судовому засіданні був допитаний ОСОБА_3 , який на питання щодо власного стану психічного здоров`я та супутніх обставин життя і лікування протягом тривалого період часу з лютого 2020 року повідомив, що він розуміє що хворів на психічне захворювання. Розуміє, що в теперішній час йому краще і лікар пропонує припинити лікування, в зв`язку з поліпшенням його психічного стану. ОСОБА_3 розуміє, що до нього застосовані були примусові заходи медичного характеру, оскільки він порушив кримінальний закон. Він вжив багато алкоголю та почав дебоширити, спричиняв шкоду майну навколо (автомобілям). В нього з дитинства діагноз шизофренія. Він 4 роки проходив стаціонарне лікування в Миколаївській лікарні. Потім 1 рік лікувався амбулаторно в м. Одесі. Хто змінив йому режим лікування на амбулаторний ОСОБА_3 не пам`ятає. Лікування складалось з медикаментозних препаратів та психологічної терапії. В теперішній час в нього є провали в пам`яті, деякі події життя він не пам`ятає. Дуже сильно іноді болить голова. Він страждає безсонням. Іноді не спить двоє суток. Вживає снодійні препарати. Проживає за вказаною адресою самостійно. Їжу готує самостійно і мати допомагає іноді.

За обставинами життя, ОСОБА_3 також показав, що він хотів влаштуватись у монастир, однак його туди не прийняли. Бажав працювати, однак сильні головні болі не дають йому нормально працювати і жити.

4.4.Вивченням Висновку комісії лікарів-психіатрів у відношенні ОСОБА_3 від 27.11.2024 року, без номеру, встановлено, що комісія лікарів складалась з двох лікарів ОСОБА_9 та ОСОБА_8 . Сам Висновок складений у надрукованій формі, однак у графах зафіксований рукописний текст. Вказаний почерк дуже складно розібрати для розумного вивчення. Так, наприклад, не можливо встановити у графах: Анамнез психічної хвороби; Динаміка перебігу стану особи в закладі охорони здоров`я, у якому на даний час перебуває особа, скарги, психічний стан; Лікування; Психічний стан. Тобто, для перевірки змісту Висновку основні відомості з нього не підлягають вивченню та дослідженню як інформація яка має значення головної підстави для розгляду даної заяви. На фоні існуючого діагнозу органічний шизоподібний розлад, медикоментозна ремісія, суд позбавлений можливості зробити власні висновки з головного питання: чи дозволяє стан ОСОБА_3 допустити його як повноцінного члена суспільства та громади?

4.5.Суд відмічає також надто формальні відповіді на надто стандартні питання у формі Висновку. Навіть при умові, що їх не можливо розібрати за змістом, такі відповіді складаються з декілька слів, що навряд чи можливо сприйняти як повноцінне дослідження особистості яка страждала на тяжку форму психічного захворювання та вчинила суспільно небезпечне діяння, кримінальне правопорушення. Загалом Висновок комісії лікарів є формальним засобом оцінки особистості ОСОБА_3 , який не розкриває всій глибини стану людини та його погляд на оточуюче його суспільство. При такому порядку речей, суд позбавлений можливості самостійно встановити факт активної соціалізації психічно хворого та його бачення тих суспільних відносин, які охороняються законом. Не зрозуміло як він оцінює власну поведінку у минулому та в теперішній час, з точки зору професійних лікарів психіатрів. Не можливо також розумно пересвідчитись у доцільності припинення лікування ОСОБА_3 , не розуміючи методи та підходи, які були застосовані при лікуванні останнього. З Висновку комісії лікарів психіатрів не можливо зрозуміти таку інформацію.

4.6.Таким чином, оскільки перевірити повідомлену лікарями психіатрами інформацію про зміни у стані свідомості ОСОБА_3 , які свідчать що останній не потребує надання амбулаторної психіатричної допомоги не можливо, суд вважає, що в задоволенні заяви лікаря психіатра КНП «МПД» ОМР необхідно відмовити.

4.7.На таке рішення в тому числі впливає неявка в судове засідання лікаря психіатра, який підписав заяву і який міг безпосередньо довести перед судом по перше факт лікування і методи такого лікування, а також стан здоров`я ОСОБА_3 станом на сьогодення. Навіть такий крок свідчить про номінальне звернення до суду з відповідною заяву, оскільки відсутня розумна зацікавленість у наслідках розгляду заяви.

4.8.Постановляючи ухвалу, суд керується ст. 514 КПК, ч. ч. 4, 7 ст. 12 ЗУ «Про психіатричну допомогу» від 22.02.2000 року (із змінами та доповненнями).

РЕЗОЛЮТИВНА ЧАСТИНА

1.Висновки суду.

1.1.В задоволенні заяви лікаря-психіатра КНП «МПД» ОМР, на підставі ст. 514 КПК, про припинення надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку ОСОБА_3 , який страждав на тяжкий психічний розлад відмовити.

2.Набрання ухвалою законної сили та її оскарження.

2.1.Ухвала суду першої інстанції, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК, якщо таку скаргу не було подано.

2.2.Ухвала суду, може бути оскаржена, через суд, який ухвалив судове рішення, протягом семи днів з дня її оголошення.

С У Д Д Я: ОСОБА_1