Справа №487/2795/25
Провадження №1-кс/487/2481/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.05.2025 Слідчий суддя Заводського районного суду міста Миколаєва ОСОБА_1 ,за участю секретаря судових засідань - ОСОБА_2 , прокурора - ОСОБА_3 , підозрюваного - ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Миколаєві клопотання слідчого СВ Миколаївського районного управління поліції ГУНП в Миколаївській області ОСОБА_6 у кримінальному провадженні № 0000163, про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно:

ОСОБА_4 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 185 КК України-

ВСТАНОВИВ:

09.05.2025 слідчий СВ Миколаївського РУП ГУНП в Миколаївській області ОСОБА_6 звернулась до Заводського районного суду міста Миколаєва з клопотанням, погодженим прокурором Окружної прокуратури м.Миколаєва ОСОБА_3 , у кримінальному провадженні № 0000163 від 06.02.2025 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_4 .

В обґрунтування клопотання зазначено, що ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України. Викладені обставини щодо суті повідомленої ОСОБА_4 підозри у вчиненні кримінального правопорушення, в повній мірі обґрунтовуються отриманими стороною обвинувачення, в порядку визначеному КПК України доказами. Метою та підставами застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою є забезпечення виконання підозрюваним ОСОБА_4 покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання ризикам, передбаченим частинами 1,2,3,4,5 ч. 1 ст. 177 КПК України. На думку сторони обвинувачення, лише обрання найбільш суворого запобіжного заходу зможе забезпечити виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального провадження; незаконно впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні; вчинити інше кримінальне правопорушення; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином. Застосування до підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу не забезпечить виконання покладених на нього процесуальних обов`язків.

В судовому засіданні прокурор клопотання підтримав, посилаючись на неможливість запобігти вказаним ризикам шляхом застосування більш м`якої міри запобіжного заходу ніж тримання під вартою, просив про задоволення клопотання.

Захисник підозрюваного - адвокат ОСОБА_5 , у судовому засідання заперечував проти задоволення клопотання. Посилався на недоведеність ризиків, зазначених у клопотанні, та недоведеність неможливості застосування до підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу, у зв`язку з чим просив відмовити у задоволенні клопотання, або обрати відносно ОСОБА_4 запобіжний захід, не пов`язаний з позбавленням волі, а саме домашній арешт. Крім того просив врахувати, що ОСОБА_4 визнає провину у інкримінованому злочині, співпрацює зі слідством.

Підозрюваний ОСОБА_4 в судовому засіданні заперечував проти задоволення клопотання. Зазначав, що провину у інкримінованому злочині визнає, співпрацює зі слідством, просив обрати запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

Заслухавши пояснення учасників кримінального провадження, дослідивши матеріали, якими обґрунтовується клопотання, слідчий суддя приходить до наступного.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Метою застосування будь-якого запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується (ч.1 ст. 177 КПК України).

Згідно з ч. 2 ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до положень статті 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Пунктом 4 ч. 2 ст. 183 КПК України встановлено, що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

При розгляді клопотання про обрання або ж продовження застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обов`язково має бути розглянуто можливість застосування інших (альтернативних) запобіжних заходів (правова позиція, викладена у п. 80 рішення ЄСПЛ від 10 лютого 2011 року у справі «Харченко проти України»).

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Із матеріалів клопотання встановлено, що слідчими СВ Миколаївського РУ ГУНП в Миколаївській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000163 за ознаками складу кримінального правопорушення передбаченого ч.4 ст. 185 КК України.

Відповідно до клопотання, 24.02.2022 указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні», постановлено введення в Україні воєнного стану який діє на теперішній час.

ОСОБА_4 , будучи достовірно обізнаним про введення воєнного стану в Україні, будучи раніше неодноразово судимим за вчиненням майнових злочинів, востаннє 24.05.2021 року Заводським районним судом міста Миколаєва за ч. 3 ст. 185 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі строком на 3 роки, звільнився 17.09.2024 з ДУ «Казанківська ВК Миколаївської області (№ 93)» по відбуттю строку покарання, маючи не зняту та непогашену в установленому законом порядку судимість, в ніч з 04.02.2025 року на 05.02.2025 року, більш точного часу в ході проведення досудового розслідування не встановлено, проходив біля гуртожитку Миколаївського національного аграрного університету, який розташований за адресою: Миколаївська область, місто Миколаїв, вулиця Георгія Гонгадзе, будинок № 9А, де в цей час у нього виник злочинний, корисливий умисел, направлений на повторне, таємне викрадення чужого майна, в умовах воєнного стану.

Реалізуючи свій злочинний, корисливий умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна та обернення його на свою користь, з метою власного незаконного збагачення, діючи таємно, повторно, переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає та вони є непомітними для оточуючих, скориставшись відсутністю уваги з боку перехожих, шляхом віджиму метало-пластикового вікна за допомогою викрутки, проник до приміщення одного з кабінетів, розташованого на території Миколаївського національного аграрного університету, за адресою: Миколаївська область, місто Миколаїв, вулиця Георгія Гонгадзе, будинок № 9А, звідки таємно викрав майно, належне Миколаївському національному аграрному університету, а саме: ноутбук торгівельної марки «Aser» моделі «Travel Mate P2 IMP 215-52», вартістю 10899,75 гривень, який знаходився на столі; банківську карту АТ КБ «ПриватБанк» № НОМЕР_1 та грошові кошти у сумі 15000 гривень, які знаходились в одній з шухляд прилеглих до столу, та належать Миколаївському національному аграрному університету.

У подальшому, ОСОБА_4 , утримуючи викрадене майно при собі, з місця вчинення злочину зник, розпорядившись викраденим на власний розсуд, тим самим спричинив Миколаївському національному аграрному університету матеріальну шкоду на загальну суму 25899,75 гривень.

Крім того, в ніч з 09.03.2025 року на 10.03.2025 року, більш точного часу в ході проведення досудового розслідування не встановлено, ОСОБА_4 проходив поблизу будинку № 35 по вулиці Крилова в місті Миколаєві, де в цей час побачив балкон квартири АДРЕСА_1 , який огороджений металевими решітками, через які останній міг пролізти, після чого у нього виник злочинний, корисливий умисел, направлений на повторне, таємне викрадення чужого майна, в умовах воєнного стану, та обернення його на свою користь.

Реалізуючи свій злочинний, корисливий умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна та обернення його на свою користь, з метою власного незаконного збагачення, будучи достовірно обізнаним про введення воєнного стану в Україні, діючи таємно, повторно, переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає та вони є непомітними для оточуючих, скориставшись відсутністю уваги з боку перехожих, проник до приміщення квартири АДРЕСА_2 , через найбільший з отворів між металевими решітками балкону, звідки таємно викрав смартфон марки «Realme» серії «Realme 5» моделі «RMX 1927» об?ємом пам?яті 3/64Gb кольору «фіолетовий кристал», IMEI 1: НОМЕР_2 , IMEI 2: НОМЕР_3 , вартістю 2239,80 гривень, мобільний телефон марки «Meizu» модель M6T (M811H) 3/32 GB, вартістю 1387,50 гривень, мобільний телефон марки «Samsung» модель «Galaxy A20E» 3 GB-RAM, 32 GB-ROM, вартістю 1462,50 гривень, сталеву рапіру для фехтування, довжиною приблизно до 1 метра, вартістю 2000 гривень, зимові берці фірми виробника «YDS», вартістю 3050 гривень, фотоапарат «Nikon Coolpix L810» з кріпленням, вартістю 2100 гривень, які належать потерпілій ОСОБА_7 .

У подальшому, ОСОБА_4 , утримуючи викрадене майно при собі, з місця вчинення злочину зник, розпорядившись викраденим на власний розсуд, тим самим спричинив потерпілій ОСОБА_7 матеріальну шкоду на загальну суму 12239,80 гривень.

Крім того, в ніч з 19.04.2025 року на 20.04.2025 року, приблизно о 01:00 годин, більш точного часу в ході проведення досудового розслідування не встановлено, ОСОБА_4 проходив поблизу приміщення, котре розташоване за адресою: АДРЕСА_3 , де в цей час у нього виник злочинний, корисливий умисел, направлений на повторне, таємне викрадення чужого майна, в умовах воєнного стану, та обернення його на свою користь..

Реалізуючи свій злочинний, корисливий умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна та обернення його на свою користь, з метою власного незаконного збагачення, будучи достовірно обізнаним про введення воєнного стану в Україні, діючи таємно, повторно, переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає та вони є непомітними для оточуючих, скориставшись відсутністю уваги з боку перехожих та потерпілої, шляхом віджиму метало-пластикового вікна за допомогою викрутки, проник до приміщення, орендованого потерпілою ОСОБА_8 , яке розташоване за адресою: АДРЕСА_3 , звідки таємно викрав ноутбук марки «Asus» моделі «Х515ЕА-ВQ850», серійний номер: №3NOCV11B77911H, зарядний пристрій, який йде в комплекті до ноутбуку, загальною вартістю 8410,00 гривень, сумка для ноутбуку синього кольору «15.6 Rivacase82», вартістю 465,00 гривень, пилосос без мішка марки «Deerma Colorded», вартістю 1250,00 гривень, які належать потерпілій ОСОБА_8 .

У подальшому, ОСОБА_4 , утримуючи викрадене майно при собі, з місця вчинення злочину зник, розпорядившись викраденим на власний розсуд, тим самим спричинив потерпілій ОСОБА_8 матеріальну шкоду на загальну суму 10125,00 гривень.

Крім того, в ніч з 28.04.2025 року на 29.04.2025 року, приблизно о 00:30 годин, більш точного часу в ході проведення досудового розслідування не встановлено, ОСОБА_4 проходив поблизу приміщення, яке розташоване за адресою: АДРЕСА_4 , де в цей час у нього виник злочинний, корисливий умисел, направлений на повторне, таємне викрадення чужого майна, в умовах воєнного стану, та обернення його на свою користь.

Реалізуючи свій злочинний, корисливий умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна та обернення його на свою користь, з метою власного незаконного збагачення, будучи достовірно обізнаним про введення воєнного стану в Україні, діючи таємно, повторно, переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає та вони є непомітними для оточуючих, скориставшись відсутністю уваги з боку перехожих та потерпілої, шляхом відтискання ролетів на вікні та вибивання металопластикового вікна, проник до квартири АДРЕСА_5 , звідки таємно викрав велосипед марки «Україна», з наліпкою організації «Червоний Хрест Україна», вартістю 5858,50 грн. який належить потерпілій ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

У подальшому, ОСОБА_4 , утримуючи викрадене майно при собі, з місця вчинення злочину зник, розпорядившись викраденим на власний розсуд, тим самим спричинив потерпілій ОСОБА_9 матеріальну шкоду на загальну суму 5858,50 грн.

25.04.2025 ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України.

29.04.2025 ОСОБА_4 повідомлено про нову підозру у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.4 ст. 185 КК України.

09.05.2025 ОСОБА_4 повідомлено про нову підозру у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.4 ст. 185 КК України.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення.

Обґрунтованість підозри ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України підтверджується дослідженими у судовому засіданні матеріалами кримінального провадження, а саме: Протоколом прийняття заяви про скоєння кримінального правопорушення від ОСОБА_10 ; Протоколом огляду місця події за адресою: АДРЕСА_4 ; Протоколом допиту представника потерпілої юридичної особи ОСОБА_10 ; Висновком експерта №СЕ-19/115-25/2343-ТВ від 11.02.2025 за результатами судової товарознавчої експертизи за експертною спеціальністю 12.1 «Визначення вартості машин, обладнання, сировини та споживчих товарів»; Протокол допиту свідка ОСОБА_11 ; Протоколом пред`явлення для впізнання особи за фотознімками за участі ОСОБА_11 ; Протоколом прийняття заяви про скоєння кримінального правопорушення від ОСОБА_7 ; Протоколом огляду місця події за адресою: АДРЕСА_6 ; Протоколом допиту потерпілої особи ОСОБА_7 ; Протоколом допиту свідка ОСОБА_12 ; Протоколом додаткогового допиту потерпілої особи ОСОБА_7 ; Рапортом о/у ВКП Миколаївського РУП; Висновком експерта №СЕ-19/115-25/5412-ТВ від 03.04.2025 за результатами судової товарознавчої експертизи за експертною спеціальністю 12.1 «Визначення вартості машин, обладнання, сировини та споживчих товарів»; Висновком експерта №СЕ-19/115-25/5404-ТВ від 03.04.2025 за результатами судової товарознавчої експертизи за експертною спеціальністю 12.1 «Визначення вартості машин, обладнання, сировини та споживчих товарів»; Висновком експерта №СЕ-19/115-25/5402-ТВ від 03.04.2025 за результатами судової товарознавчої експертизи за експертною спеціальністю 12.1 «Визначення вартості машин, обладнання, сировини та споживчих товарів»; Висновком експерта №СЕ-19/115-25/5400-ТВ від 03.04.2025 за результатами судової товарознавчої експертизи за експертною спеціальністю 12.1 «Визначення вартості машин, обладнання, сировини та споживчих товарів»; Висновком експерта №СЕ-19/115-25/5410-ТВ від 03.04.2025 за результатами судової товарознавчої експертизи за експертною спеціальністю 12.1 «Визначення вартості машин, обладнання, сировини та споживчих товарів»; Висновком експерта №СЕ-19/115-25/5411-ТВ від 03.04.2025 за результатами судової товарознавчої експертизи за експертною спеціальністю 12.1 «Визначення вартості машин, обладнання, сировини та споживчих товарів»; Висновком експерта №СЕ-19/115-25/5413-ТВ від 03.04.2025 за результатами судової товарознавчої експертизи за експертною спеціальністю 12.1 «Визначення вартості машин, обладнання, сировини та споживчих товарів»; Висновком експерта №СЕ-19/115-25/5396-ТВ від 03.04.2025 за результатами судової товарознавчої експертизи за експертною спеціальністю 12.1 «Визначення вартості машин, обладнання, сировини та споживчих товарів»; Висновком експерта №СЕ-19/115-25/5395-ТВ від 03.04.2025 за результатами судової товарознавчої експертизи за експертною спеціальністю 12.1 «Визначення вартості машин, обладнання, сировини та споживчих товарів»; Висновком експерта №СЕ-19/115-25/5397-ТВ від 03.04.2025 за результатами судової товарознавчої експертизи за експертною спеціальністю 12.1 «Визначення вартості машин, обладнання, сировини та споживчих товарів»; Висновком експерта №СЕ-19/115-25/5398-ТВ від 03.04.2025 за результатами судової товарознавчої експертизи за експертною спеціальністю 12.1 «Визначення вартості машин, обладнання, сировини та споживчих товарів»; Висновком експерта №СЕ-19/115-25/5399-ТВ від 03.04.2025 за результатами судової товарознавчої експертизи за експертною спеціальністю 12.1 «Визначення вартості машин, обладнання, сировини та споживчих товарів»; Протоколом допиту свідка ОСОБА_13 ; Протоколом допиту свідка ОСОБА_14 ; Рапортом о/у УКР ГУНП в Миколаївській області.; Протоколом обшуку за місцем мешкання ОСОБА_4 ; Постановою про визнання, залучення до кримінального провадження речового доказу і здачі на зберігання від 23.04.2025; Постановою про об`єднання матеріалів кримінальних проваджень; Протоколом допиту підозрюваного ОСОБА_4 ; Протоколом прийняття заяви про скоєння кримінального правопорушення від ОСОБА_8 ; Протоколом огляду місця події за адресою: АДРЕСА_3 .; Протоколом допиту потерпілої особи ОСОБА_8 ; Протоколом додаткового допиту ОСОБА_8 ; Протоколом допиту свідка ОСОБА_15 ; Протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками за участі ОСОБА_15 ; Протоколом допиту свідка ОСОБА_16 ; Протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками за участі ОСОБА_16 ; Висновком експерта №СЕ-19/115-25/6641-ТВ від 25.04.2025 за результатами судової товарознавчої експертизи за експертною спеціальністю 12.1 «Визначення вартості машин, обладнання, сировини та споживчих товарів»; Висновком експерта №СЕ-19/115-25/6646-ТВ від 25.04.2025 за результатами судової товарознавчої експертизи за експертною спеціальністю 12.1 «Визначення вартості машин, обладнання, сировини та споживчих товарів»; Висновком експерта №СЕ-19/115-25/6916-ТВ від 25.04.2025 за результатами судової товарознавчої експертизи за експертною спеціальністю 12.1 «Визначення вартості машин, обладнання, сировини та споживчих товарів»; Постановою про визнання речових доказів та передачу їх на зберігання від 21.04.2025 року; Протоколом проведення слідчого експерименту; Протоколом прийняття заяви про скоєння кримінального правопорушення від ОСОБА_17 ; Протоколом огляду місця події за адресою: АДРЕСА_7 ; Протоколом допиту свідка ОСОБА_11 ; Додатком до публічної оферти щодо укладання договору ломбардного кредиту та застави; Протоколом допиту потерпілої ОСОБА_9 ; Висновком експерта №СЕ-19/115-25/7351-ТВ від 07.05.2025 за результатами судової товарознавчої експертизи за експертною спеціальністю 12.1 «Визначення вартості машин, обладнання, сировини та споживчих товарів.

Ці дані здатні переконати об`єктивного спостерігача у тому, що ОСОБА_18 міг вчинити кримінальне правопорушення, а отже підтверджують наявність обґрунтованої підозри.

Слідчий суддя на даному етапі провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні кримінальних правопорушень. Слідчий суддя на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів повинен визначити лише чи є причетність особи до вчинення злочинів вірогідною та достатньою для застосування щодо особи обмежувальних заходів.

Щодо ризиків, зазначених у клопотанні.

Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь можливості, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати досудовому розслідуванню та судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству. При визначенні ризиків закон не вимагає неспростовних доказів того, що підозрюваний однозначно, поза всяким сумнівом, здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає обґрунтування, що він має реальну можливість їх здійснити під час вирішення питання про застосування запобіжного заходу або в майбутньому. Отже ризики, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може здійснити спробу протидії кримінальному провадженню у формах, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, слід вважати наявними за умови встановлення вірогідності їх здійснення.

При оцінці ризику переховування від правосуддя може братися до уваги (поряд з іншими обставинами) і загроза відносно суворого покарання (§ 76 рішення ЄСПЛ «Пунцельт проти Чехії» («Punzelt v. Czech Republic») № 31315/96 від 25.04.2000).

Відповідно до ст. 12 КК України, злочин передбачений ч.4 ст. 185 КК України віднесено до категорії тяжких злочинів, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 5 до 8 років.

Враховуючи тяжкість інкримінованого ОСОБА_4 кримінального правопорушення, будучи раніше неодноразово судимим за вчиненням майнових злочинів, маючи не зняту та непогашену в установленому законом порядку судимість, слідчий суддя вважає доведеним, що з метою уникнення кримінальної відповідальності підозрюваний може переховуватись від органів досудового слідства та суду, а тому наявний ризик, передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Крім того, підозрюваний під час вчинення кримінального правопорушення викрадав належне майно потерпілим, частина яких на теперішній час не ідентифікована та їх місцезнаходження не встановлено, отже підозрюваний має реальну можливість знищити, сховати або спотворити вказане майно, яке має істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення та яке не знайдено на даний момент, що підтверджує доведеність ризику передбаченого п.2 ч.1 ст. 177 КПК України.

Також прокурором у судовому засіданні доведено, що існує ризик, передбачений пунктом 3 ч.1 ст. 177 КПК України, а саме: ризик незаконного впливу на свідків, оскільки вони не допитані безпосередньо судом.

Крім того, прокурором у судовому засіданні доведено, що існує ризик, передбачений пунктом п. 4 ч. 1 ст. 177 КПК України перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, оскільки станом на теперішній час триває проведення слідчих (розшукових) дій, досудове розслідування не завершено, а отже, підозрюваний ОСОБА_4 може штучно затягувати проведення досудового розслідування та/або судового розгляду, шляхом, зокрема, неявки за викликом до органу досудового розслідування/прокуратури та/або суду, розголошувати відомості результатів досудового розслідування, що призведе до його неповноти, втрати доказів вини підозрюваного тощо.

Крім того, доведено наявність ризику, передбаченого п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, оскільки ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, раніше судимий, має не зняту та непогашену судимість, не працевлаштований, не має міцних соціальних зв`язків, може вчинити інше кримінальне правопорушення у разі не встановлення відповідних процесуальних обмежень.

Метою запобіжного заходу є не карна функція, а забезпечувальна, тобто до підозрюваного має бути застосований такий вид запобіжного заходу, який би в повній мірі забезпечив запобіганню ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, а також відповідав засадам гарантування основоположних прав людини на свободу та особисту недоторканність.

При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу відповідно до положень ст. 178 КПК України слідчий суддя враховує встановлені обставини та вагомість наявних доказів, якими вони обґрунтовуються, а саме: ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у скоєнні кримінального правопорушення; в разі визнання підозрюваного винуватим у кримінальному правопорушенні йому загрожує покарання до 8 років.

Також слідчим суддею враховуються: вік та стан здоров`я підозрюваного ОСОБА_4 .

Пунктом 48 рішення «Чеботарь проти Молдови» № 35615/06 від 13.11.07 р. - Європейський Суд з прав людини зазначив «Суд повторює, що для того, щоб арешт по обґрунтованій підозрі був виправданий у відповідності з статтею 5 & 1 (с), поліція не зобов`язана мати докази, достатні для пред`явлення обвинувачення, ні в момент арешту ні під час перебування заявника під вартою. Також не обов`язково, щоб затриманій особі були, по кінцевому рахунку, пред`явлені обвинувачення, або щоб ця особа була піддана суду. Метою попереднього тримання під вартою є подальше розслідування кримінальної справи, яке повинно підтвердити або розвіяти підозру, яка є підставою для затримання».

Таким чином, з огляду на конкретні обставини кримінального провадження, можливе вчинення злочину в період воєнного стану, тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_4 у разі визнання його винуватим, дані про особу підозрюваного, який раніше судимий, суд приходить до висновку про задоволення клопотання слідчого про застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в межах строку досудового слідства та повідомлення про підозру, оскільки слідчий в клопотанні і прокурор в судовому засіданні в повному обсязі довели суду обставини, які виправдовують обмеження права ОСОБА_4 на свободу.

Судом встановлено, що надані сторонами кримінального провадження докази доводять обставини, які свідчать про недостатність застосування більш м`якого запобіжного заходу до ОСОБА_4 для запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні та забезпечення його належної процесуальної поведінки.

Доводи, наведені стороною захисту, зазначених висновків суду не спростовують.

Відповідно до ч.3 ст.183 КПК України, слідчий суддя при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків.

Отже, задовольняючи клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя вважає за необхідне визначити підозрюваному розмір застави.

Відповідно до ч.4 ст.182 КПК України розмір застави визначається з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 КПК України. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

Відповідно до п.2 ч.5 ст. 182 КПК України, щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину, розмір застави визначається від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до рішення ЄСПЛ у справі «Гафа проти Мальти», було встановлено що гарантія, передбачена статтею 5 §3 Конвенції покликана забезпечити явку обвинуваченого у судовому засіданні. Тому розмір застави повинен бути встановлений з огляду на особу підозрюваного, належну йому власність, його стосунки з поручителями, іншими словами, з огляду на впевненість у тому, що перспектива втрати застави або заходів проти його поручителів у випадку його неявки до суду буде достатньою для того, щоб стримати його від втечі.

У своєму рішенні ЄСПЛ у справі «Мангурас проти Іспанії» від 28 вересня 2010 року, зазначив, що відповідно до статті 3 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод - внесення застави може вимагатися лише за наявності законних підстав для затримання особи, а також те, що уповноважені органи влади повинні приділити визначенню суми застави стільки ж уваги, скільки і вирішенню питання про необхідність подальшого тримання обвинуваченого під вартою. Якщо навіть сума застави визначається виходячи із характеристики особи обвинуваченого та його матеріального становища, за певних обставин є обґрунтованим врахування також і суми збитків, у заподіянні яких ця особа обвинувачується.

При цьому, слідчий суддя зазначає, що виходячи з практики ЄСПЛ, розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри, при якому перспектива втрати застави, буде достатнім стримуючим засобом, щоб відбити у особи, щодо якої застосовано заставу, бажання будь-яким чином перешкоджати встановленню істини у кримінальному провадженні.

При визначенні розміру застави, який можна вважати таким, що здатен забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного ОСОБА_18 , слідчий суддя враховує доведення існування ризиків визначених ч.1 ст.177 КПК України, дані про особу підозрюваного, його майновий стан, тяжкість та обставини кримінального правопорушення у якому він обґрунтовано підозрюється, та вважає, що заставу слід визначити у розмірі 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб.

Окрім цього, застосовуючи щодо підозрюваного альтернативний запобіжний захід у виді застави, слідчий суддя вважає за необхідне покласти на ОСОБА_18 обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України.

З урахувань положень ч.3 ст.197 КПК України, строк дії запобіжного заходу відносно ОСОБА_18 слід встановити до 25.06.2025 у межах строку досудового розслідування.

Керуючись ст.ст. 176-178, 182-183, 193-197, 309, 392-395 КПК України, слідчий суддя

УХВАЛИВ:

Клопотання задовольнити.

Застосувати до ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 185 КК України, запобіжний захід у виді тримання під вартою строком до 25.06.2025 включно.

Визначити розмір застави, після внесення якої підозрюваний ОСОБА_4 повинен бути звільнений з під варти, у вигляді 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає 242 240 гривень.

Покласти на ОСОБА_4 у разі звільнення під заставу зобов`язання передбачені ч.5 ст. 194 КПК України:

- не відлучатися з місця постійного проживання або перебування, без дозволу слідчого, прокурора або суду, залежно від стадії кримінального провадження;

- повідомляти слідчого, прокурора або суд, залежно від стадії кримінального провадження, про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;

- утримуватися від спілкування із потерпілими, свідками у даному кримінальному провадженні;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Попередити ОСОБА_4 про наслідки невиконання обов`язків, передбачених ст. 194 КПК України, роз`яснивши, що в разі їх невиконання до нього може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід і на нього може бути накладено грошове стягнення в розмірі від 0,25 до 2 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення. Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Повний текст ухвали оголошено 14.05.2025 об 11.30 год.

Слідчий суддя : ОСОБА_1