Суддя ОСОБА_1
Справа № 644/6888/25
Провадження № 1-кс/644/921/25

У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 серпня 2025 року м. Харків

Слідча суддя Індустріального районного суду м. Харкова ОСОБА_1 , розглянувши матеріали скарги захисника ОСОБА_2 , яка діє в інтересах затриманого ОСОБА_3 , подана в порядку ст.206 КПК України про незаконне затримання ОСОБА_3 , -

УСТАНОВИВ:

04.08.2025, через підсистему «Електронний суд», надійшла скарга захисника ОСОБА_2 , яка діє в інтересах затриманого ОСОБА_3 , подана в порядку ст.206 КПК України про незаконне затримання ОСОБА_3 , в якій просить суд визнати дії слідчого ОСОБА_4 - незаконними. Звільнити ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який незаконно утримується службовими особами ВП № 1 ХРУП № 2 ГУНП в Харківській області з 03.08.2025 року.

В обгрунтування скарги зазначає, що слідчим ОСОБА_4 грубо порушені норми чинного законодавства, оскільки свою діяльність поліцейський здійснює відповідно до основоположних принципів, які закріплені у Конституції України, ЗУ «Про Національну поліцію», з них: Верховенства права, дотримання прав і свобод людини, законності, відкритості та прозорості, взаємодії з населенням на засадах партнерства, безперервності, справедливості, неупередженості та рівності, також Закон України «Про екстренну медичну допомогу», де у разі прийняття бригадою екстреної (швидкої) медичної допомоги рішення про необхідність госпіталізації особи, така особа невідкладно перевозиться цією бригадою до найближчого закладу охорони здоров`я. Додатково потрібно зазначити, що будь-яка особа має право на вибір лікаря. Це регламентовано як Конституцією України, так і міжнародною практикою. Також дії слідчого, працівників поліції, які підпорядковувались слідчому грубо порушували Правила етичної поведінки поліцейських. ОСОБА_3 не було повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення та те що останній затриманий в порядку ст.208 КПК, процесуального статусу затриманого не набув. Вважає такі дії з боку слідчого незаконними. Фактично ОСОБА_3 був позбавлений можливості у отриманні належної медичної невідкладної екстренної допомоги, яку потребував, прийнятті участі у проведенні конфіденційного побачення з захисником, узгодженні правової позиції , участі у слідчій та процесуальній дії. Затримання у наданні, невчасне надання, не надання невідкладної медичної допомоги потягнуло погіршення стану здоров`я. Підзахисний був вимушений притерпівати жорстоке поводження з боку слідчого та інших працівників поліції. Перебування ОСОБА_3 у безпорадному стані, використання його безпорадного стану слідчим для реалізації своїх цілей та дій грубо порушує ст.ст. 3,6 Європейської Конвенції про захист прав людини основоположних свобод, рішення ЄСПЛ. Слідчий зловжив своїм службовим становищем, для досягнення своїх цілей, що потягнуло погіршення стану здоров`я підзахисного. Порядок звернення до суду за судовим захистом у кримінальному провадженні урегульований Кримінальним процесуальним кодексом України. Відповідно до п.18 ч.1 ст.3 КПК України, слідчий суддя - суддя суду першої інстанції, до повноважень якого належить здійснення у порядку, передбаченому цим Кодексом, судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні. Згідно п.10 ч.1 ст.3 КПК України, кримінальне провадження - досудове розслідування і судове провадження, процесуальні дії у зв`язку із вчиненням діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність. Згідно з ч.3 ст.26 КПК України слідчий суддя, у кримінальному провадженні вирішує лише ті питання, що винесені на його розгляд сторонами та віднесені до його повноважень цим Кодексом. Згідно з ч.1 ст.206 КПК України кожен слідчий суддя, в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться особа, яка тримається під вартою, має право постановити ухвалу, якою зобов`язати будь-який орган державної влади чи службову особу забезпечити додержання прав такої особи. Відповідно до ч.3 ст.206 КПК України, слідчий суддя зобов`язаний звільнити позбавлену свободи особу, якщо орган державної влади чи службова особа, під вартою яких тримається ця особа, не надасть судове рішення, яке набрало законної сили, або не доведе наявність інших правових підстав для позбавлення особи свободи. Тримання під вартою є винятковим і найбільш суворим запобіжним заходом, пов`язаним із позбавленням особи свободи, і полягає в примусовій ізоляції підозрюваного, обвинуваченого шляхом поміщення його в установи тримання під вартою на певний строк із підпорядкуванням вимогам режиму цих установ. Відповідно до ст.3 Закону України «Про попереднє ув`язнення» підставою для попереднього ув`язнення є вмотивоване рішення суду про обрання як запобіжного заходу тримання під вартою або про застосування тимчасового чи екстрадиційного арешту, винесене відповідно до Кримінального і Кримінального процесуального кодексів України та/або рішення компетентного органу іноземної держави у випадках, передбачених законом, рішення суду про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на прохання Міжнародного кримінального суду про тимчасовий арешт або про арешт і передачу, а також постанова прокурора, прийнята у випадках та порядку, передбачених статтею 615 КПК України. Відповідно до ст. 4 Закону України «Про попереднє ув`язнення» установами для тримання осіб, щодо яких як запобіжний захід обрано тримання під вартою або до яких застосовано тимчасовий чи екстрадиційний арешт, є слідчі ізолятори Державної кримінально-виконавчої служби України, гауптвахти Військової служби правопорядку у Збройних Силах України. В окремих випадках, що визначаються потребою в проведенні слідчих дій, ці особи можуть перебувати в ізоляторах тимчасового тримання. Отже, відповідно до ч.1 ст.206 КПК України та Закону України «Про попереднє ув`язнення» слідчий суддя може зобов`язати орган державної влади чи службову особу додержатися прав такої особи. Відповідно до ч.2 ст.206 КПК України, якщо слідчий суддя отримує з будь-яких джерел відомості, які створюють обґрунтовану підозру, що в межах територіальної юрисдикції суду знаходиться особа, позбавлена свободи за відсутності судового рішення, яке набрало законної сили, або не звільнена з-під варти після внесення застави в установленому цим Кодексом порядку, він зобов`язаний постановити ухвалу, якою має зобов`язати будь-який орган державної влади чи службову особу, під вартою яких тримається особа, негайно доставити цю особу до слідчого судді для з`ясування підстав позбавлення свободи. З аналізу ст.206 КПК України можна зробити висновок, що слідчий суддя забезпечує дотримання прав особи, яка тримається під вартою органом державної влади чи службовою особою, позбавлена свободи за відсутності судового рішення, яке набрало законної сили, або не звільнена з-під варти після внесення застави в установленому цим Кодексом порядку. Глава 18 КПК України, ст.206 КПК України регламентує відносини під час досудового розслідування, а саме запобіжні заходи, затримання особи.

Слідчий суддя, дослідивши подану скаргу, приходить до висновку про відсутність на теперішній час підстав для її розгляду в порядку ст. 206 КПК України та вважає, що у відкритті провадження за скаргою необхідно відмовити, виходячи з наступного.

Стаття 2 КПК України передбачає, що завданням кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження.

Європейський суд з прав людини у своїй прецедентній практиці виходить із того, що положення пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному право звернення до суду. Проте, право на суд не є абсолютним і воно може бути піддане обмеженням, тому що право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання з боку держави.

Порядок звернення до суду за судовим захистом у кримінальному провадженні урегульований Кримінальним процесуальним кодексом України.

Відповідно до п.18 ч.1 ст.3 КПК України, слідчий суддя - суддя суду першої інстанції, до повноважень якого належить здійснення у порядку, передбаченому цим Кодексом, судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні.

Згідно п.10 ч.1 ст.3 КПК України, кримінальне провадження - досудове розслідування і судове провадження, процесуальні дії у зв`язку із вчиненням діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність.

Згідно з ч.3 ст.26 КПК України слідчий суддя, у кримінальному провадженні вирішує лише ті питання, що винесені на його розгляд сторонами та віднесені до його повноважень цим Кодексом.

Згідно з ч.1 ст.206 КПК України кожен слідчий суддя, в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться особа, яка тримається під вартою, має право постановити ухвалу, якою зобов`язати будь-який орган державної влади чи службову особу забезпечити додержання прав такої особи.

Відповідно до ч.3 ст.206 КПК України, слідчий суддя зобов`язаний звільнити позбавлену свободи особу, якщо орган державної влади чи службова особа, під вартою яких тримається ця особа, не надасть судове рішення, яке набрало законної сили, або не доведе наявність інших правових підстав для позбавлення особи свободи.

Якщо до доставлення такої особи до слідчого судді прокурор, слідчий звернеться з клопотанням про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний забезпечити проведення у найкоротший строк розгляду цього клопотання.

До вирішення питання про відкриття по скарзі в провадження слідчого судді надійшло клопоотання слідчого про обрання ОСОБА_3 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Ухвалою слідчого судді Індустріального районного суду м. Харкова ОСОБА_1 від 05 серпня 2025 року по справі №644/6909/25 клопотання слідчого СВ ВП № 1 ХРУП № 2 ГУНП в Харківській області майора поліції ОСОБА_5 по кримінальному провадженню №0001096 від 03.08.2025 року року про обрання запобіжного заходу щодо підозрюваного ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 задоволено. Постановлено - застосувати до ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 запобіжний захід у вигляді тримання його під вартою в Державній установі «Харківський слідчий ізолятор» на строк не більше шістдесяти днів, а саме - до 01.10.2025 року включно, без визначення розміру застави.

Отже питання щодо законності затримання ОСОБА_3 було розглянуто при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу.

Положеннями Кримінального процесуального Кодексу України не врегульовано питання щодо відмови у відкритті провадження за заявою, яка подана в порядку ст. 206 КПК України.

Згідно ч.6 ст.9 КПК України, у випадках, коли положення цього Кодексу не регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, застосовуються загальні засади кримінального провадження, визначені частиною першою статті 7 цього Кодексу.

Враховуючи викладене, слідчий суддя вважає, що наявні правові підстави для відмови у відкритті провадження за поданою скаргою.

На підставі викладеного, керуючись вимогами ст.2, 3, 9, 24, 26, 206, 309, 372 КПК України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

У відкритті провадження за скаргою ОСОБА_2 , яка діє в інтересах затриманого ОСОБА_3 , подана в порядку ст.206 КПК України про незаконне затримання ОСОБА_3 - відмовити.

Копію ухвали про відмову у відкритті провадження невідкладно надіслати особі, яка подала заяву, разом із заявою та усіма доданими до неї матеріалами.

Ухвала може бути оскаржена шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня отримання копії ухвали.

Слідчий суддя: ОСОБА_1