Романівський районний суд Житомирської області
В И Р О К

Іменем України

03 червня 2025 року Романівський районний суд Житомирської області в складі судді ОСОБА_1 , з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора Чуднівської окружної прокуратури ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 , потерпілої ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Романів кримінальне провадження № 0000259 відносно:

ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Мала Козара Дзержинського району Житомирської області, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , громадянина України, розлученого, не працюючого, раніше не судимого, -

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною першою статті 122 КК України, -

В С Т А Н О В И В :

В порушення вимог Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», ОСОБА_4 умисно вчинив фізичне насильство відносно своєї співмешканки ОСОБА_5 , з якою він спільно проживає, пов`язаний спільним побутом, маючи взаємні права та обов`язки, становлячи сім`ю, але не перебуваючи в шлюбі за наступних обставин, а саме близько 21 години 00 хвилин 16 вересня 2024 року ОСОБА_4 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння в житловому будинку, розташованому за адресою: АДРЕСА_2 , де між ним та його співмешканкою ОСОБА_5 виникла словесна суперечка, в ході якої у нього виник раптовий умисел, спрямований на заподіяння тілесних ушкоджень останній.

Реалізовуючи свій протиправний умисел, спрямований на заподіяння тілесних ушкоджень, в цей же час, день, місці та за вказаних обставин, ОСОБА_4 умисно наніс ОСОБА_5 один удар ногою в ділянку нижньої щелепи, внаслідок чого остання отримала тілесні ушкодження у вигляді закритого травматичного зламу обох суглобових відростків нижньої щелепи, які відносяться до категорії середньої тяжкості тілесних ушкоджень, так як визвали тривалий розлад здоров`я і не являються небезпечними для життя.

Вказаними діями ОСОБА_4 скоїв кримінальне правопорушення, передбачене частиною першою статті 122 КК України.

У судовому засіданні обвинувачений винуватість у скоєнні кримінального правопорушення, який йому інкримінується, визнав повністю.

Враховуючи, що обвинувачений та інші учасники судового провадження не оспорили обставини скоєння кримінального правопорушення, з`ясувавши, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, пересвідчившись у добровільності їх позиції, а також роз`яснивши відповідні процесуальні наслідки, суд визнав недоцільним дослідження доказів стосовно вищевказаних обставин.

При призначенні обвинуваченому покарання суд враховує, що кримінальне правопорушення, скоєне ним, відноситься до категорії нетяжких злочинів.

ОСОБА_4 раніше не судимий, за місцем проживання характеризується посередньо, не працює, розлучений, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває. Згідно досудової доповіді, ризик вчинення ним повторного кримінального правопорушення та ризик небезпеки для суспільства є високим.

Обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченого є його щире каяття.

Обставинами, які обтяжують покарання ОСОБА_4 , є вчинення кримінального правопорушення щодо особи, з якою винний перебуває у сімейних відносинах та вчинення кримінального правопорушення особою, що перебуває у стані алкогольного сп`яніння.

З урахуванням наведеного, суд дійшов висновку про те, що обвинуваченому слід призначити покарання в межах санкції частини першої статті 122 КК України у виді обмеження волі на строк два роки. Саме таке покарання на переконання суду, є необхідним та достатнім для виправлення і перевиховання обвинуваченого.

При цьому суд, беручи до уваги тяжкість кримінального правопорушення, дані про особу обвинуваченого, висновок органу пробації, а також врахувавши думку потерпілої, яка не наполягала на суворому покаранні, приходить до висновку про можливість виправлення останнього без відбування покарання, а тому звільняє його від відбування покарання з випробуванням, відповідно до статті 75 КК України.

Крім того, враховуючи, що кримінальне правопорушення вчинене ОСОБА_4 відносно співмешканки, та те, що обвинувачений та потерпіла проживали та продовжують проживати сім`єю за однією адресою, суд вважає, що дане кримінальне правопорушення пов`язане з домашнім насильством.

Частиною другою статті 76 КК України передбачено, що на осіб, засуджених за злочини, пов`язані з домашнім насильством, суд може покласти інші обов`язки та заборони, передбачені статтею 91-1 цього Кодексу.

Згідно з частини першої статті 91-1 КК України в інтересах потерпілого від злочину, пов`язаного з домашнім насильством, одночасно з призначенням покарання, не пов`язаного з позбавленням волі, або звільненням з підстав, передбачених цим Кодексом, від кримінальної відповідальності чи покарання, суд може застосувати до особи, яка вчинила домашнє насильство, один або декілька обмежувальних заходів, відповідно до якого (яких) на засудженого можуть бути покладені такі обов`язки: 1) заборона перебувати в місці спільного проживання з особою, яка постраждала від домашнього насильства; 2) обмеження спілкування з дитиною у разі, якщо домашнє насильство вчинено стосовно дитини або у її присутності; 3) заборона наближатися на визначену відстань до місця, де особа, яка постраждала від домашнього насильства, може постійно чи тимчасово проживати, тимчасово чи систематично перебувати у зв`язку з роботою, навчанням, лікуванням чи з інших причин; 4) заборона листування, телефонних переговорів з особою, яка постраждала від домашнього насильства, інших контактів через засоби зв`язку чи електронних комунікацій особисто або через третіх осіб; 5) направлення для проходження програми для кривдників.

Відповідно до частини третьої статті 91-1 КК України заходи, передбачені частиною першою цієї статті, можуть застосовуватися на строк від одного до трьох місяців і за потреби можуть бути продовжені на визначений судом строк, але не більше як на 12 місяців.

Отже, враховуючи, що протиправні дії обвинуваченого ОСОБА_4 пов`язані з вчиненням домашнього насильства стосовно співмешканки ОСОБА_5 , з якою вони спільно проживають, суд згідно пункту 5 частини першої статті 91-1 КК України вважає за доцільне застосувати до обвинуваченого обмежувальний захід у виді направлення його для проходження програми для кривдників. Суд вважає, що такий обмежувальний захід буде сприяти виправленню обвинуваченого та покращенню психологічного здоров`я потерпілої.

Долю речових доказів у кримінальному проваджені слід вирішити відповідно до вимог статті 100 КПК України.

Заходи забезпечення цього кримінального провадження, після набрання вироком законної сили, підлягають скасуванню.

Керуючись статтями 100, 368-374 КПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною першою статті 122 КК України, за яким призначити йому покарання - два роки обмеження волі.

Згідно статті 75 КК України, звільнити засудженого ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання, якщо він протягом визначеного судом іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення та виконає покладені на нього обов`язки, передбачені частиною першою статті 76 КК України:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання.

Встановити ОСОБА_4 тривалість іспитового строку один рік.

На підставі частини другої статті 76 КК України застосувати до ОСОБА_4 обмежувальний захід, передбачений пунктом 5 частини першої статті 91-1 КК України та направити його для проходження програми для кривдників строком на 3 місяці.

Після набрання вироком законної сили його копію направити до Романівської селищної ради Житомирської області для організації та забезпечення проходження ОСОБА_4 програми для кривдників відповідно до положень статті 28 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству».

Роз`яснити ОСОБА_4 , що умисне ухилення від проходження програми для кривдників особою, щодо якої такі заходи застосовані судом, є підставою для притягнення до кримінальної відповідальності за статтею 390-1 КК України.

Арешт, накладений згідно ухвали слідчого судді Романівського районного суду Житомирської області від 11 жовтня 2024 року на два рушники блакитного кольору, постільну наволочку та сорочку чорного кольору з наявними плямами бурого кольору, після набрання вироком законної сили скасувати.

Речові докази після набрання вироком законної сили, а саме два рушники блакитного кольору, постільну наволочку та сорочку чорного кольору з наявними плямами бурого кольору, які передано на зберігання до камери речових доказів Відділення поліції №5 Житомирського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Житомирській області (нині Відділення поліції № 2 Житомирського районного управління поліції № 1 Головного управління Національної поліції в Житомирській області) повернути обвинуваченому ОСОБА_4 .

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржений до Житомирського апеляційного суду через Романівський районний суд Житомирської області шляхом подання апеляції, яка подається протягом 30 днів з моменту його проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення. Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

Суддя ОСОБА_1