Провадження № 1-кп/679/8/2025
Справа № 679/914/22
У Х В А Л А

01 липня 2025 року місто Нетішин

Нетішинський міський суд Хмельницької області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Нетішинського міського суду Хмельницької області кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за №0000812 від 16 жовтня 2021 року, за обвинуваченням:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця села Великі Калетинці Білогірського району Хмельницької області, громадянина України, не працюючого, не судимого, зареєстрованого та проживаючого у АДРЕСА_1 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.286 ч.2 КК України,

за участю сторін кримінального провадження та учасників судового провадження:

прокурора ОСОБА_4

захисника ОСОБА_5 ,

потерпілого ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

встановив:

01 вересня 2022 року до Нетішинського міського суду надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за №0000812 від 16 жовтня 2021 року, за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.286 ч.2 КК України.

Дії обвинуваченого ОСОБА_3 органом досудового розслідування кваліфіковані за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст.286 ч.2 КК України, а саме, як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило смерть потерпілого.

У судовому засіданні сторона захисту в особі захисника обвинуваченого ОСОБА_3 адвоката ОСОБА_5 заявила клопотання про визнання доказів недопустимими, а саме: автомобіля марки «Renault», модель «Sandero», державний номерний знак « НОМЕР_1 », з причин порушення порядку накладення арешту на майно, велосипеда марки «АИСТ», з причин порушення порядку відкриття та надання доступу стороні захисту, носіїв інформації оптичних дисків, долучених до матеріалів кримінального провадження, з причин неналежного пакування, судової фототехнічної експертизи за №СЕ-19/123-22/1236-ФП від 11 лютого 2022 року з причин порушення методики дослідження зображень, засобів та матеріалів, що саме і вказує на очевидну недопустимість доказів, досліджених під час судового розгляду, та унеможливлює їх врахування під час ухвалення остаточного рішення у кримінальному провадженні.

У судовому засіданні прокурор ОСОБА_4 , акцентуючи увагу, що питання допустимості доказів суд вирішує під час їх оцінки в нарадчій кімнаті під час ухвалення остаточного судового рішення у справі, зазначив, що, дійсно, у задоволенні попереднього клопотання слідчого про арешт майна автомобіля марки «Renault», модель «Sandero», державний номерний знак « НОМЕР_1 », ухвалою слідчого судді Шепетівського міськрайонного суду, було відмовлено, з причин порушення строків звернення з означеним питанням до суду, що, в подальшому, було усунено шляхом повторного звернення з клопотанням до слідчого судді та накладенням арешту на майно, відповідно до ухвали слідчого судді Шепетівського місьрайонного суду від 27 жовтня 2021 року, що не є підставою для визнання означеного доказу як недопустимого, крім того, що стосується решти, визначених стороною захисту доказів, зокрема, велосипеда марки «АИСТ», оптичних дисків та судової фототехнічної експертизи за №СЕ-19/123-22/1236-ФП від 11 лютого 2022 року, слід зазначити, що посилання захисника обвинуваченого ОСОБА_3 адвоката ОСОБА_5 на недопустимість останніх, є безпідставними та необґрунтованими, оскільки, будь-яких порушень процедури відкриття матеріалів стороні захисту не встановлено, розкриття пакування оптичних дисків під час судового розгляду, у зв`язку з необхідністю дослідження, відбувалось у судовому засіданні за участі сторони захисту, і будь-яких зауважень до пакування доказів з боку сторони захисту не надходило, стосовно методики дослідження зображень, засобів та матеріалів, обраної судовим експертом під час проведення судової фототехнічної експертизи за №СЕ-19/123-22/1236-ФП від 11 лютого 2022 року, слід зазначити, що судовий експерт у своїй діяльності, відповідно до кваліфікації, керується відповідними нормативними актами, інструкціями, методиками, тощо, і проводить відповідне дослідження, будучи попередженим про кримінальну відповідальність, передбачену ст.384, ст.385 КК України.

Обвинувачений ОСОБА_3 та потерпілий ОСОБА_6 , вважаючи можливим закінчення з`ясування обставин кримінального провадження та перевірку їх доказами, у вирішенні клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_3 адвоката ОСОБА_5 про визнання доказів недопустимими, поклались на розсуд суду.

Суд, вислухавши думку учасників судового провадження, дослідивши матеріали кримінального провадження, з урахуванням положень ст.89 КПК України, за змістом яких у разі встановлення очевидної недопустимості доказу під час судового розгляду суд визнає цей доказ недопустимим, що тягне за собою неможливість дослідження такого доказу або припинення його дослідження в судовому засіданні, якщо таке дослідження було розпочате, вважає за необхідне відмовити у задоволенні клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_3 адвоката ОСОБА_5 про визнання доказів недопустимими за необґрунтованістю, оскільки, у висловленому захисником обвинуваченого ОСОБА_3 адвокатом ОСОБА_5 клопотанні не наведено як жодних підстав, які б вочевидь свідчили б про недопустимість останніх, так і про отримання означених доказів, внаслідок істотного порушення прав та свобод людини, так як посилання сторони захисту на порушення строку звернення до суду з клопотанням, пакування речових доказів, ненадання доступу до одного із речових доказів (на думку сторони захисту), застосування певної методики судовим експертом, не є підставою для визнання означених доказів очевидно недопустимими.

Крім того, на переконання суду, для прийняття відповідного процесуального рішення оцінка доказів повинна проводитися не тільки з точки зору їх належності, допустимості та достовірності, а також, в їх сукупності, з врахуванням достатності та взаємозв`язку, без відокремлення доказу один від одного, в нарадчій кімнаті під час ухвалення остаточного судового рішення за результатами розгляду кримінального провадження, що, відповідно, зберігає баланс інтересів учасників кримінального судочинства в рамках процесу доказування у кримінальному провадженні, який становить основний зміст кримінально-процесуальної діяльності, забезпечуючи виконання завдань та засад кримінального судочинства, зокрема, змагальності сторін, свободи в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Водночас, суд вважає за доцільне роз`яснити учасникам судового провадження, що відмова в задоволенні клопотання не перешкоджає його повторному заявленню з інших підстав, оскільки, відповідно до визначених засад кримінального судочинства кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими КПК України, і сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також, на реалізацію інших процесуальних прав.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.84-89, ст.ст.369-372 КПК України, суд

ухвалив:

У задоволенні клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_3 адвоката ОСОБА_5 про визнання доказів недопустимими відмовити за необґрунтованістю.

Ухвала окремому оскарженню не підлягає, заперечення проти ухвали можуть бути включені до апеляційної скарги на судове рішення.

Суддя: