Справа № 635/3726/25
Провадження № 1-кп/635/1032/2025
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 травня 2025 року сел. Покотилівка

Харківський районний суд Харківської області у складі головуючого судді ОСОБА_1 , розглянувши в порядку спрощеного провадження кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000111 від 17 квітня 2025 року за обвинуваченням:

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Безлюдівка Харківського району Харківської області, громадянина України, офіційно не працевлаштованого, який зареєстрований та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 , не судимого,

у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.162 КК України, -

В С Т А Н О В И В :

16.04.2025 року ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , приблизно о 13:30 годині, перебуваючи поблизу домоволодіння по АДРЕСА_2 , маючи намір на незаконне проникнення до домоволодіння, переконавшись у відсутності власника або законного користувача володіння, проник до двору домоволодіння, а у подальшому проник до господарського приміщення, власником якого є ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та користувачем є її син ОСОБА_4 , та її невістка ОСОБА_5 .

Згідно зі статтею 12 Загальної декларації прав людини, яка прийнята і проголошена Резолюцією 217 А (Ш) Генеральної Асамблеї ООН від 10 грудня 1948 року, «…ніхто не може зазнавати безпідставного втручання у його особисте і сімейне життя, безпідставного посягання на недоторканість його житла…Кожна людина має право на захист закону від такого втручання або таких посягань».

Таке саме положення міститься у статті 17 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права, прийнятого Генеральною Асамблеєю ООН 16 грудня 1966 року, який набув чинності для України 23 березня 1976 року.

Відповідно до статті 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (Рим, 4 листопада 1950 року) передбачено, що: «Кожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла і кореспонденції.

Відповідно до ст. 30 Конституції України передбачено, що не допускається проникнення до житла чи до іншого володіння особи, проведення в них огляду чи обшуку інакше як за вмотивованим рішенням суду. У невідкладних випадках, пов`язаних із врятуванням життя людей та майна чи з безпосереднім переслідуванням осіб, які підозрюються у вчиненні злочину, можливий інший, встановлений законом, порядок проникнення до житла чи до іншого володіння особи, проведення в них огляду і обшуку.

Статтями 7, 13 Кримінального процесуального кодексу України закріплено, засади кримінального судочинства за якими не допускається проникнення до житла чи іншого володіння особи, проведення в них огляду чи обшуку інакше як за вмотивованим судовим рішенням, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Враховуючи положення частини другої статті 233 КПК недоторканості житла та іншого володіння особи це предмети матеріального світу, які перебувають законно або незаконно у фактичному стабільному (тривалому) і безперервному володінні фізичної особи та призначені, пристосовані чи спеціально обладнані для розміщення або зберігання її майна, вирощування чи виробництва продукції, забезпечення побутових та інших потреб особи, а також оснащені будь-якими пристосуваннями (огорожею, запорами, сигналізацією, охороною тощо), які роблять неможливим або ускладнюють проникнення до них.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини (справа «Барклі проти Сполученого Королівства» 1996 року), який у своїх рішеннях, визначаючи, зокрема поняття «житло», тлумачить його як місце (помешкання), де особа постійно проживає, незалежно від форми чи підстави такого проживання, утримує і облаштовує його, навіть якщо це здійснено з порушенням національного законодавства.

Таким чином, ОСОБА_2 , усвідомлюючи відсутність перерахованих законних підстав, що дозволяли б останньому проникнути до двору домоволодіння користувачем якого є ОСОБА_3 , безпідставно, самовільно, за відсутності дозволу власника або користувача володіння, шляхом проникнення, 16.04.2025 року, приблизно о 13:30 годині, проник до двору домоволодіння, а у подальшому до господарського приміщення, розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , чим порушив передбачене Конституцією України, міжнародно-правовими акти, діючим законодавством право на недоторканість іншого володіння потерпілої ОСОБА_3 .

Обвинувальний акт відносно ОСОБА_2 надійшов до суду з клопотанням прокурора про його розгляд у спрощеному порядку без проведення судового розгляду в судовому засіданні.

Потерпіла ОСОБА_3 надала письмову заяву щодо згоди із встановленими досудовим розслідуванням обставинами, ознайомлення з обмеженням права апеляційного оскарження та згоду на розгляд обвинувального акту у спрощеному провадженні. Цивільний позов потерпілим не заявлений.

Обвинувачений ОСОБА_2 надав письмову заяву, складену в присутності захисника адвоката ОСОБА_6 , щодо беззаперечного визнання своєї винуватості, згоди із встановленими досудовим розслідуванням обставинами, ознайомлення з обмеженням права на апеляційне оскарження та згоди на розгляд обвинувального акту у спрощеному провадженні без проведення судового засідання.

Матеріали кримінального провадження відповідають вимогам ч. 3 ст. 302 КПК України, встановлені органом досудового розслідування обставини не оспорюються учасниками судового провадження. За таких обставин суд ухвалює вирок у спрощеному провадженні.

Суд уважає, що вина ОСОБА_2 у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 162 КК України, в обсязі пред`явленого обвинувачення доведена повністю.

Дії обвинуваченого суд кваліфікує за ч.1 ст.162 КК України як порушення недоторканості житла, тобто незаконне проникнення до іншого володіння особи.

Обставиною, яка відповідно до ст.66 КК України пом`якшує покарання обвинуваченого, суд визнає щире каяття.

Обставин, які відповідно до ст. 67 КК України обтяжують покарання обвинуваченого, судом не встановлено.

Вивченням даних про особу ОСОБА_2 встановлено, що він раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, офіційно не працевлаштований, на обліку у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває, за місцем проживання характеризується формально.

При визначенні міри покарання обвинуваченому ОСОБА_2 відповідно до ст. 65 КК України суд враховує характер і ступінь тяжкості скоєного ним кримінального проступку, обставину, що пом`якшує покарання, відсутність обставин, що обтяжують покарання, обставини вчинення кримінального проступку, особу обвинуваченого, який просив призначити покарання у виді штрафу, у зв`язку з чим уважає необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень призначити покарання у виді штрафу у межах, встановлених санкцією статті Особливої частини Кримінального кодексу України, за якою він обвинувачується.

Процесуальні витрати у справі відсутні, цивільний позов не заявлено, заходи забезпечення кримінального провадження, у тому числі запобіжний захід щодо обвинуваченого, не застосовувались.

Питання про речові докази підлягає вирішенню у порядку статті 100 КПК України.

Керуючись ст. ст. 369, 373, 374, 381, 382 КПК України, суд,

У Х В А Л И В :

ОСОБА_2 визнати винуватим у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 162 КК України, та призначити покарання у виді штрафу в розмірі 850 (вісімсот п`ятдесят) грн.

Речові докази CD-R та DVD-R диски з відеозаписами зберігати в матеріалах кримінального провадження.

Апеляційна скарга на вирок суду подається до Харківського апеляційного суду через Харківський районний суд Харківської області протягом тридцяти днів з дня проголошення вироку.

Вирок суду першої інстанції, ухвалений за результатами спрощеного провадження в порядку, передбаченому ст.382 КПК України, не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, недослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини.

Якщо вирок було ухвалено без виклику особи, яка його оскаржує, в порядку, передбаченому статтею 382 цього Кодексу, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано, у разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його на скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасникам судового провадження надіслати копію вироку.

Суддя ОСОБА_1