У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30.05.2025 м. Київ

Слідчий суддя Солом`янського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання - ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Солом`янського районного суду м. Києва за адресою: м. Київ, вул. Максима Кривоноса, буд. 25 клопотання прокурора відділу Київської міської прокуратури ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000346 від 16.12.2024, за підозрою громадянки України ОСОБА_4 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 114-1 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

До Солом`янського районного суду міста Києва клопотання прокурора відділу Київської міської прокуратури ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000346 від 16.12.2024, за підозрою громадянки України ОСОБА_4 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 114-1 КК України.

Клопотання прокурора мотивоване тим, що за невстановлених досудовим розслідуванням обставин, не пізніше грудня 2024, у громадянки України ОСОБА_4 , спільно з невстановленими особами виник умисел на перешкоджання законній діяльності ЗС України та інших військових формувань в особливий період, шляхом фіктивного бронювання військовозобов`язаних їх працевлаштуванням на підприємствах критичної інфраструктури, що мають можливість «бронювання» працівників.

Так, ОСОБА_4 , діючи за попередньою змовою з невстановленими досудовим розслідуванням особами переслідуючи корисливий мотив, з метою перешкоджання законній діяльності Збройних Сил України та інших військових формувань в особливий період, здійснила умисні дії, спрямовані на пошук платоспроможних громадян України призовного віку з метою надання допомоги останнім в оформленні документів, необхідних для подальшого ухилення від мобілізаційних заходів шляхом фіктивного працевлаштування останніх на підприємства критичної інфраструктури, що мають можливість «бронювання» працівників.

При цьому, ОСОБА_4 , усвідомлювала, що своїми діями перешкоджає законній діяльності структурним підрозділам ЗС України, зокрема територіальним центрам комплектування та соціальної підтримки (далі - ТЦК), в проведенні мобілізаційних заходів, що полягають в підготовці та накопиченні військово-навчених людських ресурсів призовників, військовозобов`язаних та резервістів для комплектування посад, передбачених штатами військового часу.

Діючи на виконання свого злочинного умислу ОСОБА_4 , за невстановлених органом досудового розслідування обставин, вступила у попередню змову з невстановленими особами підприємства ТОВ « ІНФОРМАЦІЯ_1 » (код ЄДРПОУ НОМЕР_1 ) з основним видом діяльності 62.01 «Комп`ютерне програмування» та заздалегідь домовилася з ними про спільне вчинення даного кримінального правопорушення, завчасно домовившись з останніми про роль кожного з них під час його вчинення. Так, згідно досягнутих домовленостей та розподілених обов`язків, ОСОБА_4 , забезпечувала пошук військовозобов`язаних громадян України, які в порушення ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» мають намір ухилитися від обов`язків громадян щодо мобілізаційної підготовки та мобілізації, та формально укладуть договір працевлаштування на підприємства критичної інфраструктури, що мають можливість «бронювання» працівників, що надасть останнім можливість не бути мобілізованими до ЗС України.

В ході реалізації свого злочинного умислу та діючи згідно раніше досягнутих з невстановленими особами домовленостей, ОСОБА_4 , 10.12.2024, перебуваючи за адресою: АДРЕСА_1 в офісному приміщенні, познайомилась з громадянином України ОСОБА_5 .

В ході розмови 07.01.2025 приблизно о 15 годині 20 хвилин ОСОБА_4 , перебуваючи за адресою: АДРЕСА_2 в приміщенні закладу харчування « ІНФОРМАЦІЯ_2 » запропонувала ОСОБА_5 за грошову винагороду в розмірі 8000 доларів США допомогти останньому з фіктивним працевлаштуванням на підприємстві критичної інфраструктури, що має можливість «бронювання» працівників, що надасть йому можливість уникнути призову на військову службу в особливий період та роз`яснила, що останній повинен буде їй повертати кошти, отриманої ним заробітної плати.

Так, 31.01.2025 приблизно о 10:27 год., ОСОБА_4 , зателефонувала ОСОБА_5 , з абонентського номеру НОМЕР_2 з використанням месcенджеру «TELEGRAM» та повідомила про необхідність надіслати їй фотокопії паспорту та ІНН останнього та передачі їй в якості «авансу» 1200 доларів США.

В подальшому, того ж дня близько 16 годин 10 хвилин, перебуваючи за адресою: АДРЕСА_3 в приміщені кав`ярні « ІНФОРМАЦІЯ_3 » під час особистої розмови ОСОБА_5 , з ОСОБА_4 , остання отримала кошти у сумі 1200 доларів США, для того щоб розпочати процедуру працевлаштування на підприємство ТОВ « ІНФОРМАЦІЯ_1 » (код ЄДРПОУ НОМЕР_1 ) з основним видом діяльності 62.01 «Комп`ютерне програмування», що має можливість «бронювання» працівників, якому згодом повідомила, що загальна вартість з врахуванням подорожчання зросте до суми 8700 доларів США.

В подальшому, 29.04.2025 близько 14 годин 10 хвилин, перебуваючи за адресою: АДРЕСА_4 в приміщені офісу під час особистої розмови ОСОБА_5 , з ОСОБА_4 , остання отримала кошти у сумі 3800 доларів США, на виконання раніше досягнутих домовленостей щодо «бронювання» ОСОБА_5 , та обумовили передачу решти коштів у сумі 3700 доларів США наступного дня, після відображення в додатку « ІНФОРМАЦІЯ_4 » статусу бронювання.

Надалі, ОСОБА_4 , усвідомлюючи, що своїми умисними діями перешкоджає законній діяльності структурним підрозділам ЗС України, зокрема ТЦК та СП, на виконання взятих на себе обов`язків перед ОСОБА_5 за грошову винагороду, в невстановлений спосіб, час та місці, здійснила дії організаційного характеру за попередньою змовою із невстановленими розслідуванням особами ТОВ « ІНФОРМАЦІЯ_1 » (код ЄДРПОУ НОМЕР_1 ) з основним видом діяльності 62.01 «Комп`ютерне програмування», результатом чого було виконано фіктивне працевлаштування ОСОБА_5 на вищевказаному підприємстві критичної інфраструктури з подальшим відображенням в додатку « ІНФОРМАЦІЯ_4 » щодо ОСОБА_5 статусу бронювання.

27.05.2025 за адресою: АДРЕСА_5 проведено обшук на підставі ухвали слідчого судді Солом`янського районного суду м. Києва старшим слідчим СУ ГУ СБ України у м. Києві та Київській області ОСОБА_6 , в ході якого виявлено та вилучено:

- чорнові записи ОСОБА_4 на 1 арк.;

- документи щодо надання ОСОБА_7 відстрочки від мобілізації на 19 арк. (в копіях);

- предмети, зовні схожі на грошові кошти номіналом 50 доларів США, загальною кількістю 30 (тридцять) штук;

- предмети, зовні схожі на грошові кошти номіналом 100 доларів США, загальною кількістю 66 (шістдесят шість) штук;

- ноутбук «НР», білого кольору, модель: 9461NGW, s/n: 5CD1052PVK та зарядний пристрій до нього.

Постановою слідчого ІНФОРМАЦІЯ_5 вказані речі визнано речовим доказом у кримінальному провадженні №0000346 від 16.12.2024.

У п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України зазначено, що арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.

Враховуючи викладені доводи, прокурор просить накласти арешт на вказане майно.

У судове засідання прокурор не прибув, до суду надійшла заява про розгляд клопотання у його відсутність.

Власник майна в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце судового засідання повідомлявся належним чином, про причини своєї неявки суд не повідомив.

Враховуючи положення частини першої статті 171 КПК України, відповідно до якої клопотання про арешт майна розглядається слідчим суддею за участю слідчого та/або прокурора, цивільного позивача, якщо клопотання подано ним, підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, і за наявності - також захисника, законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження. Неприбуття цих осіб у судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання, слідчий суддя вважає за можливе здійснити розгляд клопотання у відсутність прокурора або слідчого та власника майна.

Вивчивши клопотання та дослідивши матеріали, додані до клопотання слідчий суддя дійшов до наступного висновку.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Відповідно до ст. 8 КПК України кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Згідно з ч. ч. 1, 5 ст. 9 КПК України під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий, інші службові особи органів державної влади зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства.

Арешт майна є заходом забезпечення кримінального провадження, а тому у відповідності до ч. 1 ст. 131 КПК України має застосовуватись з метою досягнення дієвості цього провадження.

Відповідно до ч. ч. 3, 4 ст. 132 КПК України застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, дізнавач, прокурор не доведе, що: 1) існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження; 2) потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, дізнавача, прокурора; 3) може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, дізнавач, прокурор звертається із клопотанням.

Відповідно до п. 18 ч. 1 ст. 3 КПК України слідчий суддя здійснює повноваження в порядку, передбаченому цим Кодексом, судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні.

Під час досудового розслідування, слідчий суддя не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності у фізичної або юридичної особи за вчинення кримінального правопорушення, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих даних визначити, що надані суду матеріали є достатніми для застосування в рамках даного кримінального провадження заходів забезпечення кримінального провадження, одним із яких і є тимчасовий доступ до речей та документів.

Положеннями п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України та ч. 1 ст. 170 КПК України визначено, що арешт майна є заходом забезпечення кримінального провадження, який забезпечує тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у ІНФОРМАЦІЯ_6 , інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у ІНФОРМАЦІЯ_6 , інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Згідно з ч. ч. 2, 3 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення:

1) збереження речових доказів;

2) спеціальної конфіскації;

3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;

4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Відповідно до частини першої статті 171 КПК України, з клопотанням про арешт майна до слідчого судді, суду має право звернутися прокурор, слідчий за погодженням з прокурором, а з метою забезпечення цивільного позову - також цивільний позивач.

Так, під час розгляду клопотання, слідчим суддею встановлено, що Слідчим управлінням Головного управління Служби безпеки України у м. Києві та Київській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000346 від 16.12.2024, за підозрою громадянки України ОСОБА_4 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 114-1 КК України.

11 липня 2024 року на підставі ухвали слідчого судді Солом`янського районного надано дозвіл на проведення обшуку за обшуку за адресою: АДРЕСА_6.

27 травня 2025 року було проведено обшук за адресою: АДРЕСА_5 , в ході якого виявлено та вилучено:

- чорнові записи ОСОБА_4 на 1 арк.;

- документи щодо надання ОСОБА_7 відстрочки від мобілізації на 19 арк. (в копіях);

- предмети, зовні схожі на грошові кошти номіналом 50 доларів США, загальною кількістю 30 (тридцять) штук;

- предмети, зовні схожі на грошові кошти номіналом 100 доларів США, загальною кількістю 66 (шістдесят шість) штук;

- ноутбук «НР», білого кольору, модель: 9461NGW, s/n: 5CD1052PVK та зарядний пристрій до нього.

27 травня 2025 року на підставі постанови слідчого вилучене під час обшуку майно визнано речовими доказами.

Слідчим суддею були досліджені матеріали кримінального провадження, які в копіях долучені до клопотання.

Таким чином, проаналізувавши подані до суду матеріали кримінального провадження, із врахуванням доводів прокурора, викладених в клопотанні, слідчий суддя дійшов до висновку, що прокурором доведено наявність підстав вважати, що на даному етапі досудового розслідування існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження, а також те, що вилучене в ході обшуку майно, відповідає ознакам, зазначеним в ст. 98 КПК України, що згідно з п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України дає підстави для арешту вказаного у клопотанні майна з метою забезпечення збереження речових доказів.

У зв`язку із викладеними обставинами, суд дійшов до висновку про задоволення клопотання прокурора.

Керуючись ст. ст. 131, 170-173, 175, 309, 372, 395 КПК України, слідчий суддя, -

У Х В А Л И В:

Клопотання прокурора, - задовольнити.

З метою забезпечення збереження речових доказів накласти арешт на майно у кримінальному провадженні № 0000188 від 19.06.2023 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1, ч. 3 ст. 204, ч. 1 ст. 388 КК України, вилучене під час проведення обшуку 27 травня 2025 року за адресою: АДРЕСА_5 , а саме на:

- чорнові записи ОСОБА_4 на 1 арк.;

- документи щодо надання ОСОБА_7 відстрочки від мобілізації на 19 арк. (в копіях);

- предмети, зовні схожі на грошові кошти номіналом 50 доларів США, загальною кількістю 30 (тридцять) штук;

- предмети, зовні схожі на грошові кошти номіналом 100 доларів США, загальною кількістю 66 (шістдесят шість) штук;

- ноутбук «НР», білого кольору, модель: 9461NGW, s/n: 5CD1052PVK та зарядний пристрій до нього.

Контроль за виконанням ухвали покласти на Київську міську прокуратуру.

Ухвала підлягає негайному виконанню.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом 5 днів з моменту її оголошення або отримання її копії, безпосередньо до ІНФОРМАЦІЯ_7 .

Роз`яснити сторонам кримінального провадження, що підозрюваний, захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково, арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування за їх клопотанням, якщо вони доведуть, що в подальшому в застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Слідчий суддя ОСОБА_1