Провадження 1-кп/193/81/25
В И Р О К

іменем України

15 липня 2025 року сел.Софіївка

Софіївський районний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

за участю:

прокурорів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Софіївського районного суду Дніпропетровської області обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001339 від 10.10.2024 року, за обвинуваченням:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Петрове Софіївського району Дніпропетровської області, українця, громадянина України, одруженого, не маючого на утриманні неповнолітніх дітей, військовослужбовця військової служби за призовом під час мобілізації військової частини НОМЕР_1 , командира відділення зв`язку взводу зв`язку ремонтно-відновлювального батальону, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,-

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України,

встановив:

Указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 «Про введення воєнного стану в Україні», який затверджено Законом України 2102-ІХ, у зв`язку із збройною агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» в Україні введено воєнний стан із 05 год. 30 хв. 24.02.2022 строком на 30 діб, який послідовно неодноразово безперервно продовжувався.

Останній раз Указом Президента України № 26/2025 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 08 лютого 2025 року строком на 90 діб. Даний Указ затверджено Законом України № 4220-ІХ від 15.01.2025.

Указом Президента України № 69/2022 від 24.02.2022 «Про загальну мобілізацію» було оголошено про проведення загальної мобілізації на території Вінницької, Волинської, Дніпропетровської, Донецької, Житомирської, Закарпатської, Запорізької, Івано-Франківської, Київської, Кіровоградської, Луганської, Львівської, Миколаївської, Одеської, Полтавської, Рівненської, Сумської, Тернопільської, Харківської, Херсонської, Хмельницької, Черкаської, Чернівецької, Чернігівської областей, міста Києва. Даний Указ затверджено Законом України № 2105-ІХ від 03.03.2022 року. Відповідно до ч. 8 ст. 4, ч. 1 ст. 5, ст. 10, ст. 11, ч. 3 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», ст. 39 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», Указу Президента України «Про загальну мобілізацію» від 24.02.2022 № 69/2022, затвердженого Законом України №2105-ІХ від 10.03.2022.

На виконання цього Указу Президента України, наказом начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 від 16.03.2022 року №89 солдата ОСОБА_6 призначено старшим інструктором відділення рекрутингу та комплектування ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Таким чином, згідно ст. 24 ч. 1 п. 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» №2232-ХІІ від 25.03.1992 року, ОСОБА_7 набув статусу військовослужбовця і під час проходження військової служби повинен, окрім іншого, дотримуватися вимог ст.ст. 6, 11, 16, 49, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженого Законом України № 548-XIV від 24.03.1999 року, ст. ст. 1,3,4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, затвердженого Законом України № 551-XIV від 24.03.1999 року, які вимагають від нього свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, бути хоробрим, ініціативним і дисциплінованим, постійно бути зразком високої культури, скромності і витримки, берегти військову честь, захищати свою і поважати гідність інших людей, бути ввічливим і дотримуватись військового етикету, поводитися з гідністю і честю, не допускати самому і стримувати інших від негідних вчинків.

Крім цього, відповідно до п.п. 2.1., 2.3.2, 13.1, 14.1 Інструкції про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної пневматичної і холодної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, та зазначених патронів, а також боєприпасів до зброї та вибухових матеріалів, затвердженої наказом Міністра внутрішніх справ України від 21 серпня 1998 року, п. 2 додатку №1 до Постанови Верховної Ради України від 17 червня 1992 року Про право власності на окремі види майна встановлено, що дозвільна система та органи внутрішніх справ здійснюють дозвіл громадянам на придбання, зберігання, перевезення й використання вогнепальної зброї, боєприпасів до неї, вибухових речовин тощо.

Так, ОСОБА_6 , проходячи військову службу у ІНФОРМАЦІЯ_3 на посаді старшого інструктора відділення рекрутингу та комплектування, при невстановлених досудовим розслідуванням обставинах, та у невстановлений час та день, але не раніше 24.02.2022 року, перебуваючи в невстановленому досудовим розслідуванням місці, придбав без передбаченого законом дозволу, сто п`ятдесят бойових припасів калібру 5.45- мм, які є проміжними патронами зразка 1974 року та призначені для стрільби з бойової нарізної вогнепальної зброї: автоматів АК-74, АКС-74, АКС- 74У, ручних кулеметів РПК-74 та їх модифікацій та являються придатними до стрільби.

Реалізуючи свій злочинний намір, спрямований на незаконне носіння та зберігання бойових припасів та усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, діючи умисно, сержант ОСОБА_6 тримаючи вказані припаси при собі, вчинив незаконне носіння до місця свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 вчинив зберігання вищезазначених бойових припасів без передбаченого законом дозволу.

В подальшому, 10.10.2024 року в період часу з 06 год. 40 хв. до 08 год 20 хв, на підставі ухвали Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 04.10.2024 року, старшим слідчим відділу СУ ГУНП в Дніпропетровській області за адресою: вулиця Сонячна 13, селище Софіївка, Криворізького району Дніпропетровської області проведено санкціонований обшук, в ході якого було виявлено та вилучено сто п`ятдесят бойових припасів калібру 5.45-мм, які є проміжними патронами зразка 1974 року та призначені для стрільби з бойової нарізної вогнепальної зброї: автоматів АК-74, АКС- 74, АКС-74У, ручних кулеметів РПК-74 та їх модифікацій та являються придатними до стрільби, котрі останній зберігав без передбаченого законом дозволу.

Дії обвинуваченого ОСОБА_6 кваліфіковані за ч.1 ст.263 КК України, як носіння, зберігання, придбання бойових припасів без передбаченого законом дозволу.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 свою провину в обсязі пред`явленого обвинувачення визнав в повному обсязі, визнавши всі обставини викладені в обвинувальному акті. Суду пояснив, що дійсно після повномасштабного вторгнення придбав без законного дозволу патрони 5,45 мм в кількості 150 шт. та зберігав їх за місцем проживання для захисту. Має бажання надалі продовжувати службу в ЗСУ. Засудив свої безвідповідальні дії. Щиро розкаявся у скоєному, усвідомлює свій вчинок. Визнав судові витрати в повному обсязі.

Також, обвинувачений підтвердив, що цілком розуміє зміст обставин інкримінованих йому кримінального правопорушення, їх не оспорює та повністю визнає свою вину, така його позиція є добровільною, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших негативних обставин.

Згідно до ч. 3 ст.349 КПК України суд має право, якщо проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому суд з`ясовує, чи правильно розуміють зазначені особи зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснює їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржувати ці обставини в апеляційному порядку.

У судовому засіданні суд з`ясовано, що обвинувачений ОСОБА_6 правильно розуміє зміст вказаних обставин, добровільно визнає себе винним у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, і роз`яснив, що погодившись на визнання недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, обвинувачений і прокурор будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Захисник не заперечував проти розгляду кримінальної справи за ч. 3 ст. 349 КК України.

Враховуючи показання обвинуваченого ОСОБА_6 , його повне визнання своєї винуватості, а також те, що останній не оспорює фактичні обставини кримінального провадження, зазначені в обвинувальному акті, правильно розуміє зміст цих обставин, і не наполягає на дослідженні інших доказів по справі, то у відповідності до положень ч. 3 ст.349 КПК України суд визнає недоцільним дослідження доказів, поданих на підтвердження події кримінального правопорушення та винуватості обвинуваченого ОСОБА_6 у його вчинені.

Оскільки сторони вважають, що фактичні обставини кримінального провадження доведені зібраними доказами, які не вимагають дослідження в ході судового розгляду, суд також визнає їх доведеними.

До таких фактичних обставин відносяться обставини щодо дати, часу, місця, способу вчинення кримінального правопорушення, форми вини.

Досліджена у судовому засіданні правова кваліфікація кримінального правопорушення відповідає дійсним обставинам скоєного діяння.

На підставі викладеного, суд визнає доведеною винуватість ОСОБА_6 у скоєнні інкримінованого йому кримінального правопорушення і кваліфікує його дії за ч. 1 ст.263 КК України, як носіння, зберігання, придбання бойових припасів без передбаченого законом дозволу.

Призначаючи покарання, суд керується положеннями ст. 65 КК України, відповідно до якої особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень. Більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинене кримінальне правопорушення призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень.

Виходячи з указаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного.

Відповідно до ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

При призначенні покарання, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання.

Суд враховує, що обвинувачений вчинив кримінальне правопорушення, яке у відповідності до ст.12 КК України кваліфікується як тяжкий злочин, раніше не судимий, одружений, військовослужбовець, на обліку у лікаря-нарколога та психіатра за місцем проживання не перебуває, групи інвалідності не має, за місцем проживання характеризується позитивно, по місцю проходження служби характеризується позитивно, нагороджений грамотою командира НОМЕР_2 окремої механізованої бригади 28 квітня 2025 року за старанність, розумну ініціативу, сумлінне виконання службових обов`язків, високий професіоналізм, вагомий внесок у справу відвоювання українських земель, перемогу над російськими окупаційними військами та з нагоди святкування дня піхоти Збройних сил України, в судовому засіданні негативно оцінив власну протиправну поведінку та готовий понести передбачене законом покарання.

Обставинами, що пом`якшують покарання, суд визнає щире каяття обвинуваченого, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення. Обставин, що обтяжують покарання, судом не встановлено.

Також суд вказує, що за змістом ч. 1 ст. 69 КК за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, може призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу. У цьому випадку суд не має права призначити покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої для такого виду покарання в Загальній частині цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 58 КК покарання у виді службового обмеження застосовується до засуджених військовослужбовців, крім військовослужбовців строкової служби, на строк від шести місяців до двох років у випадках, передбачених КК, а також у випадках, коли суд, враховуючи обставини справи та особу засудженого, вважатиме за можливе замість обмеження волі чи позбавлення волі на строк не більше двох років призначити службове обмеження на той самий строк.

За ч. 2 ст. 58 КК із суми грошового забезпечення засудженого до службового обмеження провадиться відрахування в доход держави у розмірі, встановленому вироком суду, в межах від десяти до двадцяти відсотків. Під час відбування цього покарання засуджений не може бути підвищений за посадою, у військовому званні, а строк покарання не зараховується йому в строк вислуги років для присвоєння чергового військового звання.

Суд, з огляду на викладене обґрунтування, встановив, що призначення покарання з урахуванням положень ст. 58, 69 КК у вигляді 1 року позбавлення волі із переходом до покарання у вигляді службового обмеження для військовослужбовців строком на 1 рік з відрахуванням 10 відсотків із суми грошового забезпечення відповідає загальним засадам призначення покарання, характеру та тяжкості обвинувачення, з урахуванням обставин справи та особи винного, який, будучи військовослужбовцем, приймає безпосередню участь в забезпеченні, проведенні і захисту незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України шляхом відсічі збройної агресії з боку Російської Федерації проти України, продовжуючи проходити військову службу, де характеризується позитивно, не судимий, а також кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості злочину, як з`явлення із зізнанням обвинуваченого, його щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину.

На думку суду, призначене обвинуваченому покарання у відповідності до вимог ст. 65 КК України та виходячи з принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації, буде необхідним та достатнім для його виправлення і запобігання вчинення нових кримінальних правопорушень.

Крім того, відповідно до ст.ст.122,124 КПК України з обвинуваченого ОСОБА_6 на користь держави підлягають стягненню документально підтверджені витрати на залучення експерта для проведення судових експертиз: судова експертиза зброї № СЕ-19/104-25/321-БЛ від 03.01.2025 в розмірі 1989,75 грн.; (код бюджетної класифікації 24060300).

Долю речових доказів вирішити в порядку ст.100 КПК України.

Запобіжний захід у кримінальному провадженні відносно обвинуваченого не обирався.

Керуючись ст. ст. 349, 368-370, 373- 374, 392 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.263 КК України та призначити йому покарання із застосуванням ч. 1 ст. 69 КК України у виді позбавлення волі строком на 1 (один) рік.

На підставі ст. 58 КК України замінити ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , покарання у вигляді позбавлення волі строком на один рік на покарання у вигляді службового обмеження для військовослужбовців строком на 1 (один) рік із відрахуванням в дохід держави 10 (десяти) відсотків із суми грошового забезпечення.

У відповідності до ч. 2 ст. 58 КК України під час відбування покарання у виді службового обмеження для військовослужбовців строком на один рік ОСОБА_6 не може бути підвищений за посадою, у військовому званні, а строк покарання не зараховується йому в строк вислуги років для присвоєння чергового військового звання.

Стягнути з ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , на користь держави витрати, пов`язані із залученням експерта для проведення судової експертизи у сумі 1989 (одна тисяча дев`ятсот вісімдесят дев`ять) грн. 75 коп.

Речові докази: патрони калібру 5,45 мм в кількості 144 (сто сорок чотири) шт. , які передані до камери збереження зброї та боєприпасів ВП №9 КРУП ГУНП в Дніпропетровській області (квитанція № 50), передати на потреби Міністерства оборони України, 6 гільз калібру 5,45 мм. - знищити, після набрання вироком законної сили.

Матеріали кримінального провадження за № 0001339 від 10.10.2024 року (101 аркушів), залишити при обвинувальному акті, з подальшим зберіганням у судовій справі №193/327/25 (провадження №1-кп/193/81/25).

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому, його захиснику та прокурору.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Дніпровського апеляційного суду через Софіївський районний суд Дніпропетровської області протягом 30 днів з дня його проголошення з урахуванням обмежень ст.394 КПК України.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано, а у разі її подання - вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок, який набрав законної сили, є обов`язковим для осіб, які беруть участь у кримінальному провадженні, а також для усіх фізичних та юридичних осіб, органів державної влади та органів місцевого самоврядування, їх службових осіб, підлягає виконанню на всій території України й звертається до виконання не пізніш як через три дні з дня набрання ним законної сили або повернення матеріалів кримінального провадження до суду першої інстанції із суду апеляційної чи касаційної інстанції.

Суддя ОСОБА_1