справа № 183/9077/21
провадження № 1-кп/179/10/25
У Х В А Л А

23 липня 2025 року Магдалинівський районний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі судового засідання ОСОБА_2

за участю

прокурора ОСОБА_3

захисника ОСОБА_4

розглянувши в судовому засіданні в залі суду с-щі Магдалинівка клопотання прокурора Центральної окружної прокуратури міста Дніпра ОСОБА_3 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Магдалинівка Дніпропетровської області, громадянина України, не працює, на утриманні малолітніх дітей не має, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

-у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 345 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

23 липня 2025 року до Магдалинівського районного суду Дніпропетровської області надійшло клопотання прокурора Центральної окружної прокуратури міста Дніпра ОСОБА_3 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 у кримінальному провадженні № 0001423 внесеному до ЄРДР 11 листопада 2021 року, за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 345 КК України.

Відповідно до клопотання, 11.11.2021 з 06 години 07 хвилин співробітниками Дніпровського районного управління поліції ГУНП в Дніпропетровській області спільно з поліцейськими Полку поліції особливого призначення ГУНП в Дніпропетровській області, які діяли на підставі доручення слідчого, в порядку ст. 40 Кримінально-процесуального кодексу України, було розпочато проведення слідчої (розшукової) дії у вигляді обшуку за місцем постійного проживання ОСОБА_5 , а саме - за адресою: АДРЕСА_1 .

Так, у ході проведення вищевказаного обшуку, у ОСОБА_5 раптово виник злочинний умисел, спрямований на умисне заподіяння працівникові правоохоронного органу легких тілесних ушкоджень, у зв`язку з виконанням цим працівником службових обов`язків. Після чого, ОСОБА_5 визначив об`єктом свого злочинного посягання поліцейського ППОП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_6 , який перебував у форменому одязі, у зв`язку з чим ОСОБА_5 достовірно усвідомлював, що поруч з ним знаходиться працівник правоохоронного органу під час виконання своїх службових обов`язків.

Далі, продовжуючи реалізацію свого злочинного умислу, ОСОБА_5 11.11.2021 року об 06 годині 44 хвилини схопив правою рукою за шию ззаду поліцейського ОСОБА_6 , у результаті чого останній втратив рівновагу та впав на ліжко. Після чого, доводячи свій злочинний умисел до кінця, спрямований на умисне заподіяння працівникові правоохоронного органу легких тілесних ушкоджень у зв`язку з виконанням цим працівником службових обов`язків, ОСОБА_5 наніс ОСОБА_6 три удари кулаком правої руки в область скроні, чим спричинив, відповідно до довідки з КПП «Міська клінічна лікарня № 15» ДМР», останньому тілесні ушкодження у вигляді забою м`яких тканин голови, підшкірної гематоми правої надбрівної області.

Так обвинувальний акт відносно ОСОБА_5 скеровано до суду.

В ході судового розгляду по вказаному кримінальному провадженню виникла необхідність у застосуванні запобіжного заходу відносно обвинуваченого ОСОБА_5 у вигляді тримання під вартою, оскільки є достатньо підстав вважати, що існують ризики, що обвинувачений може здійснити дії, передбачені п.1 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме:

Про наявність ризику, передбаченого п.1 ч. 1 ст. 177 КПК України, свідчить те, що ОСОБА_5 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні нетяжкого злочину, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк до 5-ти років, що загрожує йому у разі визнання винуватим у інкримінованому йому злочину.

Крім того, обвинувачений ОСОБА_5 систематично не з`являється на призначені судом судові засідання, не пред`являючи при цьому суду документи про поважність причини своєї відсутності у залі суду.

Вищевказане свідчить про неналежну процесуальну поведінку обвинуваченого ОСОБА_5 .

Враховуючи обставини скоєння обвинуваченим кримінального правопорушення, його тяжкість, вік та стан здоров`я обвинуваченого, а також той факт, що існують ризики, які передбачені п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, вказує на те, що застосування більш м`якого запобіжного заходу не забезпечить виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, належну поведінку обвинуваченого та запобіганню вищевказаних ризиків.

На підставі наведеного, прокурор прохає застосувати щодо обвинуваченого ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк 60 (шістдесят) днів.

Прокурор в судовому засіданні підтримав вимоги клопотання, прохав застосувати щодо обвинуваченого ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Захисник в судовому засіданні заперечив проти задоволення клопотання, зазначивши, що обвинувачений захворів, у зв`язку із чим не з`явився в судове засідання, хоча раніше прибував до суду.

Вислухавши пояснення прокурора, захисника, дослідивши матеріал справи, слідчий суддя дійшов висновку до наступного.

Відповідно до ст. 5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, а також практики Європейського суду з прав людини, обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках та за встановленою процедурою.

Судове рішення повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Визначення таких прав, які підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці цінностей суспільства. Зважаючи на суспільний інтерес, який, з урахуванням презумпції невинуватості виправдовує відступ від принципу поваги до особистої свободи, визначеного Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод, що відповідає правовим позиціям викладеним в п. 36 рішення ЄСПЛ «Летейл проти Франції».

Так, наявність ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України щодо переховування від суду підтверджується тим, що ОСОБА_5 систематично не з`являється на призначені судом судові засідання, не пред`являючи при цьому суду документи про поважність причини своєї відсутності

Відповідно до ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим, покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання способам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Статтею 178 КПК України передбачено, що при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: 1) вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; 3) вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; 4) міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; 5) наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; 6) репутацію підозрюваного, обвинуваченого; 7) майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; 8) наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; 9) дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; 10) наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; 11) розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини; 12) ризик продовження чи повторення протиправної поведінки, зокрема ризик летальності, що його створює підозрюваний, обвинувачений, у тому числі у зв`язку з його доступом до зброї.

Згідно ч. 1, 2 ст. 18 3 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частинами шостою та восьмою статті 176 цього Кодексу.

Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як:

1) до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено основне покарання у виді штрафу в розмірі понад три тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, - виключно у разі, якщо прокурором, крім наявності підстав, передбачених статтею 177 цього Кодексу, буде доведено, що підозрюваний, обвинувачений не виконав обов`язки, покладені на нього при застосуванні іншого, раніше обраного запобіжного заходу, або не виконав у встановленому порядку вимог щодо внесення коштів як застави та надання документа, що це підтверджує;

2) до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до трьох років, виключно у разі, якщо прокурором, крім наявності підстав, передбачених статтею 177 цього Кодексу, буде доведено, що, перебуваючи на волі, ця особа переховувалася від органу досудового розслідування чи суду, перешкоджала кримінальному провадженню або їй повідомлено про підозру у вчиненні іншого злочину;

3) до раніше не судимої особи, яка підозрюється чи обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до п`яти років, - виключно у разі, якщо прокурором, крім наявності підстав, передбачених статтею 177 цього Кодексу, буде доведено, що перебуваючи на волі, ця особа переховувалася від органу досудового розслідування чи суду, перешкоджала кримінальному провадженню або їй повідомлено про підозру у вчиненні іншого злочину;

4) до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років;

5) до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки;

6) до особи, яку розшукують компетентні органи іноземної держави за кримінальне правопорушення, у зв`язку з яким може бути вирішено питання про видачу особи (екстрадицію) такій державі для притягнення до кримінальної відповідальності або виконання вироку, в порядку і на підставах, передбачених розділом ІХ цього Кодексу або міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України;

7) до особи, стосовно якої надійшло прохання Міжнародного кримінального суду про тимчасовий арешт або про арешт і передачу, у порядку і на підставах, передбачених розділом IX-2 цього Кодексу.

Виходячи з обставин справи вбачається, що прокурором не надано достатніх та належних доказів того, що обвинувачений має намір ухилятися від суду. Натомість, матеріали провадження свідчать про те, що обвинувачений раніше з`являвся до суду, своєю поведінкою не демонстрував ознак наміру переховуватися або перешкоджати встановленню істини у справі.

Також прокурором не наведено переконливих аргументів або доказів, які б свідчили про існування реальних ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, що не можуть бути усунені застосуванням більш м`якого запобіжного заходу.

Відтак, застосування найбільш суворого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у даному випадку є необґрунтованим, непропорційним, і не відповідає критеріям необхідності та розумності, встановленим практикою ЄСПЛ.

Керуючись ст. ст. 176-178, 183, 184, 193, 194, 196, 197, 198 КПК України, слідчий суддя

У Х В А Л И В:

У задоволенні клопотання клопотання прокурора Центральної окружної прокуратури міста Дніпра ОСОБА_3 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 у кримінальному провадженні № 0001423 внесеному до ЄРДР 11 листопада 2021 року, за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 345 КК України відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1