Справа № 587/2796/24
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 червня 2025 року Сумський районний суд Сумської області у складі колегії суддів: головуючого судді ОСОБА_1 , суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_4 , прокурорів ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , захисника ОСОБА_7 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Суми кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0000227 від 14 квітня 2024 року за обвинуваченням

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, українця, громадянина України, одруженого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 15 та п. 1 ч. 2 ст. 115, п. 1 ч. 2 ст. 115 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 04 березня 2023 року №63 ОСОБА_8 призначено на посаду стрільця 1 відділення 6 взводу охорони 4 роти охорони 2 батальйону охорони військової частини НОМЕР_1 та зараховано до списків особового складу вказаної військової частини. Наказом від 01 квітня 2024 року №92 останнього призначено на посаду оператора-стрільця 2 відділення охорони 1 взводу охорони 1 роти охорони 3 батальйону охорони тієї ж військової частини. Наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 09 березня 2024 року №69 оператора-стрільця 2 відділення охорони 1 взводу охорони 1 роти охорони 3 батальйону охорони військової частини НОМЕР_1 . Відповідно до бойового розпорядження командира військової частини НОМЕР_1 №73дск від 08 березня 2024 року з метою виконання бойових (спеціальних) завдань з фортифікаційного обладнання рубежів (районів, позицій) підрозділів сил оборони України ОСОБА_8 направлено до окремого розпорядження у відрядження до 36ШВБр, яка виконує завдання за призначенням у зоні відповідальності ОТУ «Сіверськ».

Близько 19 год. 00 хв. 14 квітня 2024 року, перебуваючи у приміщенні домоволодіння, розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, зумовлених претензіями з боку співслужбовців до ОСОБА_8 щодо його прихильності до збройних сил російської федерації, у останнього виник умисел, спрямований на заподіяння смерті військовослужбовцям військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , що перебували у вищевказаному приміщенні та висловлювали такі претензії.

Реалізуючи свій прямий умисел, направлений на позбавлення життя вищевказаних військовослужбовців, ОСОБА_8 , усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, передбачаючи та бажаючи настання суспільно небезпечних наслідків у вигляді спричинення смерті ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , з мотивів раптово виниклих неприязних особистих відносин, взяв автоматичну зброю, а саме автомат АК-74, № НОМЕР_2 , що був закріплений за електриком-стрільцем військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_12 та який останній залишив без нагляду у зазначеному приміщенні, під`єднав до автомату магазин з набоями, зайшов до суміжного приміщення за вищевказаною адресою, де на той момент перебували військовослужбовці ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , та здійснив сім прицільних пострілів в їх напрямку.

Унаслідок кульових влучань ОСОБА_9 спричинено тілесні ушкодження у виді вхідної вогнепальної рани округлої форми розміром до 0,5 см в діаметрі, що розташована на зовнішній поверхні верхньої третини лівого плеча; вихідної вогнепальної рани лінійної форми, з нерівними сумісними краями, гострокутними кінцями, в яких вбачаються тканинні перетинки розміром 2,8 см х 0,2 см на передній черевній стінці справа на межі між правим підребер`ям та пупком; вхідної вогнепальної рани близької до округлої форми з нерівними несумісними краями та дефектом тканини, діаметром 0,5 см, що розташована на лівій боковій поверхні грудної клітки в проекції дванадцятого ребра на межі між середнє-пахвинною та заднє-пахвинною лініями; вихідної вогнепальної рани лінійної форми, з нерівними сумісними краями, гострокутними кінцями, в яких вбачаються тканинні перетинки, розміром 2,1 см х 0,2 см на попередній поверхні грудної клітки в проекції третього ребра справа по попеднє-пахвинній лінії.

Відповідно до висновку судово-медичної експертизи від 09 липня 2024 року №475/316 смерть ОСОБА_9 настала від гострої крововтрати, яка розвинулася внаслідок вогнепального ушкодження серця, про що свідчить комплекс морфологічних ознак. Тілесні ушкодження за своїми характеристиками є прижиттєвими, утворились незадовго до настання смерті або в момент її настання від пробивної дії тупого знаряддя (кулі) з обмеженою контактуючою поверхнею, що володіє високою кінетичною енергією, знаходяться в прямому причинному зв`язку з настанням смерті, оцінюються тільки в своїй сукупності, і стосовно живої особи мають ознаки тяжких тілесних ушкоджень, як небезпечних для життя в момент їх спричинення, а в даному випадку, як таких, що призвели до смерті.

Внаслідок кульового влучання ОСОБА_10 спричинено тілесні ушкодження у виді рани округлої форми діаметром 0,5 см, з нерівними несумісними краями та дефектом тканини спини справа та рани багатопроменевої форми, загальним розміром 0,5 х 0,6 см, з нерівними сумісними краями, гострокутними кінцями, в яких вбачаються тканинні перетинки, що розташовані на спині в лівій поперековій ділянці.

Відповідно до висновку судової-медичної експертизи від 09 липня 2024 року №476/317 смерть ОСОБА_10 настала від гострої крововтрати внаслідок вогнепального поранення правої легені, про що свідчить комплекс морфологічних ознак. Тілесні ушкодження за своїми характеристиками є прижиттєвими, утворились незадовго до настання смерті або в момент її настання від пробивної дії тупого знаряддя (кулі) з обмеженою контактуючою поверхнею, що володіє високою кінетичною енергією, знаходяться в прямому причинному зв`язку з настанням смерті, оцінюються тільки в своїй сукупності, і стосовно живої особи мають ознаки тяжких тілесних ушкоджень, як небезпечних для життя в момент їх спричинення, а в даному випадку, як таких, що призвели до смерті.

Унаслідок кульового влучання ОСОБА_11 сприченено тілесні ушкодження у виді наскрізного вогнепального кульового поранення з дефектом шкіри та м`яких тканин нижньої третини правого стегна (значні ушкодження задньої групи м`язів з епіневральними гематомами). З даним тілесним ушкодженням ОСОБА_11 доставлено до КНП СОР «Сумська обласна клінічна лікарня», де він перебував на стаціонарному лікуванні з 14 квітня по 31 травня 2024 року.

Відповідно до висновку судово-медичної експертизи від 14 червня 2024 року №892 виявлене у ОСОБА_11 тілесне ушкодження у виді наскрізного вогнепального кульового поранення з дефектом шкіри та м`яких тканин нижньої третини правого стегна (значні ушкодження задньої групи м`язів з епіневральними гематомами) могло утворитися унаслідок однократного вогнепального поранення. Вказане тілесне ушкодження не було небезпечним для життя, спричинило тривалий розрад здоров`я і за цими ознаками відноситься до середньої тяжкості тілесних ушкоджень.

Таким чином, ОСОБА_8 вжив всіх заходів, спрямованих на заподіяння смерті, у тому числі ОСОБА_11 , однак бажані наслідки для ОСОБА_8 не настали, у зв`язку з наданням ОСОБА_11 своєчасної медичної допомоги та отримання кульового поранення не в життєво важливі органи.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_8 свою вину визнав частково, заперечував наявність умислу на вбивство, вважав, що вчинив злочин в стані сильного душевного хвилювання. Пояснив, що на початку 2023 року у віці 53 роки він добровільно пішов служити. Оскільки в Києві, де він проживав, йому відмовили у прийнятті на службу, він почав службу в Закарпатському воєнному окрузі, просив, щоб його взяли до штурмової бригади, але йому відмовили, оскільки згідно з висновком ВЛК він є обмежено придатним до військової служби. Загалом в Закарпатській області він прослужив близько 6-7 місяців, у своєму підрозділі виконував обов`язки повара. На початку березня 2024 року відбулась ротація і його направили в Сумську область, Конотопський район, с. Юр`єво, там він перебував в батальйоні інженерної підтримки, наряду з іншими військовими копав окопи. Перебував там близько трьох тижнів, десь до 10 квітня 2024 року. Завжди підтримував з усіма нормальні відносини, має грамоту і гарні характеристики від командирів. 11 чи 12 квітня 2024 року, він точно не пам`ятає, їх направили в с. Пушкарівка, Сумського району Сумської області. Дізнавшись, що він повар, на нього були покладені обов`язки по приготуванню їжі, до інших робіт його не залучали. З 13 на 14 квітня 2024 року він разом з іншими військовослужбовцями вживав алкогольні напої близько до 03-00 год. ранку. 14 квітня 2024 року з 05-30 год. він почав готувати обід на 40 чоловік, йому в допомогу дали ще одного солдата. Цього ж дня близько 11-00 год. до них в будинок, де вони готували їжу, приїхав полковник ОСОБА_13 і почав його ображати, висловлювати в його бік претензії з приводу того, що він неналежним чином виконує покладені на нього обов`язки. В подальшому лейтенант ОСОБА_14 забрав у нього автомат, пославшись на те, що у нього неадекватна поведінка, і відвіз його до будинку АДРЕСА_2 . При цьому він повідомив, що на той час перебував у стані алкогольного сп`яніння. Лейтенант ОСОБА_14 показав, де його ліжко і де він може залишити свої речі. Кімната знаходилась від входу направо, десь 15-20 м2, там було 7 двохярусних ліжок, його місце було на нижньому ярусі зліва від входу в кімнату саме останнє біля вінка. В цей час в будинку нікого не було. Він ліг відпочивати і заснув, минуло десь 2-3 години, він проснувся від того, що його штовхав ОСОБА_15 , який висловлював претензії щодо його мови, що він не розмовляє українською, а говорить російською, та схопив його за ногу і почав тягнути. Він чинив опір і на допомогу ОСОБА_15 підбігли ОСОБА_9 і ОСОБА_10 , які витягли його і почали бити. До них приєднався ОСОБА_11 , який викрикував під час побиття в його бік, ображаючи його сепаратистом, завербованим, висловлював образи в адресу його матері. Скільки продовжувались знущання, він не пам`ятає, били по тілу, голові і він втратив свідомість. Після того, як прийшов до тями, він побачив, що на тілі під його футболкою чорним маркером було написано «русский мир ЗСУ», хто саме це написав, йому було не відомо. Потім ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та ОСОБА_15 почали його витягувати на вулицю, продовжуючи наносити удари, потягли до колонки і ОСОБА_15 почав обливати його водою та наносити удари в різні частини тіла, а ОСОБА_10 , ОСОБА_9 і ОСОБА_11 повернулись до будинку. Зазначив, що всі вони перебували в стані алкогольного сп`яніння. У дворі знаходилися інші військові та ОСОБА_14 , але вони у конфліктну ситуацію не втручались. В подальшому ОСОБА_15 повернувся до будинку і він також пішов до своєї кімнати. Перебуваючи у своїй кімнаті, він почув розмову ОСОБА_10 , ОСОБА_9 , ОСОБА_15 та ОСОБА_11 , які обговорювали варіанти розправи з ним. Злякавшись за своє життя, він вирішив тікати. Взяв автомат іншого військового, який був не заряджений, дістав свій магазин з боєприпасами, під`єднав ріжок до автомату і повільно вийшов зі своєї кімнати. Почувши голос з іншої кімнати «Стояти!», став у дверях цієї кімнати і почав зліва на право стріляти у напрямку ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та ОСОБА_15 .. В кімнаті перебували ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та ОСОБА_16 . Вказав, що з лівої сторони від входу на одинарних ліжках, які розміщені навпроти один до одного, сиділи ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , ОСОБА_11 сидів на двохярусному ліжку, яке знаходилось справа від входу, на нижньому місці, а ОСОБА_15 стояв біля входу. Зазначив, що коли ОСОБА_15 побачив його з автоматом, впав на підлогу і майже повністю заліз під одинарне ліжко, тому залишився не травмованим. Вказав, що відстань від нього до потерпілих була близько 2 м. Пояснив, що пам`ятає 5 пострілів, припинив стріляти, підняв автомат вгору і в цей час ОСОБА_17 вибив у нього автомат, повалив його на крісло, інші військові зв`язали йому руки, наділи мішок на голову і поклали на його ліжко, де він перебував до приїзду поліції. Під час надання показів наполягав на тому, що умислу на вбивство в нього не було, спрацював інстинкт самозбереження, вважав, що його можуть вбити, вистріли здійснював хаотично, не прицільно, не хотів вбивати. Разом з тим зазначив, що у ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та ОСОБА_15 зброї не було, під час перебування їх в будинку зі сторони останніх до нього ні фізичного, ні психологічного тиску не застосовувалось. У вчиненому розкаюється, жалкує, що так сталось, хлопці молоді, чому так вчинив, не знає, була можливість іншим чином вирішити конфлікт, але чому нею не скористався, не знає. Щодо вимог про стягнення моральної та матеріальної шкоди позови визнав частково, моральну шкоду просив стягнути з урахуванням принципу розумності та справедливості, матеріальну шкоду про стягнення витрат на правову допомогу, ліки та поховання вважав недоведеною належними та допустимими доказами.

Від представника потерпілої ОСОБА_18 адвоката ОСОБА_19 надійшло клопотання про розгляд справи без його та потерпілої подальшої участі в судових засіданнях, при призначенні покарання просили застосувати найсуворішу міру покарання. Подали позов про стягнення з обвинуваченого 5000000 грн моральної шкоди та 20000 грн судових витрат на професійну правничу допомогу (т. 1 а.с. 19-22, 53, 79, т. 4 а.с. 35).

Потерпіла ОСОБА_20 подала клопотання про розгляд справи без її участі, оскільки на цей час вона проживає за межами України і не зможе брати участь в судових засіданнях, просила призначити найсуворішу міру покарання. Пред`явила позов, який повністю підтримала, про стягнення з обвинуваченого 600000 грн моральної шкоди та 100000 грн матеріальної шкоди, пов`язаної з постійним лікуванням та придбанням ліків, а також з витратами на поховання чоловіка (т. 1 а.с. 23-25, 49, 83, т. 4 а.с. 24).

Потерпілий ОСОБА_21 подав клопотання про розгляд справи без його участі, щодо призначеного покарання поклався на розсуд суду (т. 1 а.с. 50, 84, т. 4 а.с. 25).

Відповідно до ст. 22 КПК України кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом.

Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.

Згідно з ч. 1 ст. 91 КПК України у кримінальному провадженні підлягають доказуванню зокрема подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення); винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно до ч. 2 ст. 84 КПК України процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів.

На підтвердження вини обвинуваченого свідчать нижче зазначені докази, що ретельно перевірені та оцінені з точки зору їх належності, допустимості, достовірності, достатності кожен окремо та у взаємозв`язку для ухвалення вказаного процесуального рішення, які судова колегія враховує та бере до уваги.

Так, потерпілий ОСОБА_11 під час допиту у судовому засіданні зазначив, що десь 12 квітня 2024 року взвод приблизно із 30 чоловік прибув і розмістився в домоволодінні по АДРЕСА_2 , вони почали облаштовувати господарство і розселилися по кімнатам, спочатку зброя була у кожного при собі, спеціально відведеного місця ще не було. Десь о 12-13 годині дня 14 квітня 2024 року ОСОБА_8 в неадекватному стані з ознаками алкогольного сп`яніння привіз з іншого місця командир ОСОБА_14 . Спочатку ОСОБА_8 перебував на вулиці з командиром і ОСОБА_10 , потім пішов в будинок. До цього він ОСОБА_8 не бачив і не був з ним знайомий. Десь близько 19-20 години у ОСОБА_9 та ОСОБА_10 виник словесний конфлікт з ОСОБА_8 , який погрожував, перебуваючи в неадекватному стані, через його проросійські погляди, підтримуючи «русский мир», та з неповагою висловлювався в бік ЗСУ. Вказані висловлювання він чув особисто. В самому конфлікті він не брав участі, бо в цей час перебував на вулиці і працював. Факту нанесення ОСОБА_8 тілесних ушкоджень він не бачив. Зазначив, що алкогольні напої не вживав. З приводу вживання алкогольних напоїв ОСОБА_10 та ОСОБА_9 йому не відомо. Проте ОСОБА_8 по зовнішнім ознакам був в стані сильного алкогольного сп`яніння. Близько 19 години він зайшов до будинку, де перебували ОСОБА_10 та ОСОБА_9 , які сиділи на ліжках зліва від входу, а він сів на ліжку справа від входу. Приблизно через 10 хвилин він побачив ОСОБА_8 , який знаходився на відставні 1,5-2 метра при вході до кімнати з автоматом в руках та спонтанно почав стріляти, здійснивши десь 7-8 одиничних пострілів в їхню сторону. Зазначив, що під час пострілів ОСОБА_8 викрикував погрози вбити всіх. Отримавши поранення вище коліна правої ноги, він притулився до стіни. Пояснив, що ОСОБА_8 хтось вдарив, збив з ніг і забрав зброю, його витягли на вулицю з хати, облили водою, зв`язали. Потерпілих ОСОБА_10 та ОСОБА_9 забрали до лікарні, де в подальшому вони померли. У лікарні він пробув 1,5-2 місяці, від отриманого поранення має інвалідність, щодо відшкодування шкоди обвинувачений до нього не звертався, позов він до нього не пред`являв, зазначив, що якщо ОСОБА_8 розкаюється та визнає свою вину, то щодо призначеного покарання він покладається на розсуд суду.

Свідок ОСОБА_22 у судовому засіданні пояснив, що є військовослужбовцем, проходив службу в тимчасовому місці дислокації військової частини у АДРЕСА_2 . Вони заїхали у будинок АДРЕСА_2 12 квітня 2024 року, їх там було 21 чоловік. Спочатку зброя була при них, а потім зробили спеціально відведену для цього кімнату. 14 квітня 2024 році він з іншими військовослужбовцями розставляли надворі столи, стільці, лавки, робили душові, облаштовувалися. ОСОБА_8 з ними на той час ще не було, він прибув близько 19-00 год., де він був і куди пішов йому не відомо. З якої частини ОСОБА_8 прибув, йому також не відомо. Цього ж дня близько 19 год. йому прийшла смс, що закінчилися цигарки, тому він зайшов у кімнату, щоб взяти цигарки та окуляри, але не встиг присісти, як почув два постріли. Вибіг зі своєї кімнати до сусідньої, де побачив, що ОСОБА_8 стоїть з автоматом. Він повалив його на два крісла, що були біля дверей зліва, вихопив автомат. На допомогу йому прибіг ОСОБА_14 , після чого він зайшов до себе у кімнату, скинув ріжок від автомату, перезарядив, вилетів звідти ще один патрон, він вистрелив угору, поставив на запобіжник та поклав автомат на свою постіль, і побіг надавати допомогу потерпілим. Машиною повезли ОСОБА_10 , ОСОБА_9 та ОСОБА_11 назустріч швидкій. На той момент йому було відомо, що ОСОБА_11 був ранений, а ОСОБА_10 та ОСОБА_9 померли. Зазначив, що у ОСОБА_8 з порожнини роту відчувався запах алкоголю. Свідком конфліктів чи побиття ОСОБА_8 він не був. Особисто чув, що ОСОБА_8 висловлювався про ненависть до України. Зазначив, що автомат був направлений на кімнату, де перебували солдати, припустив, що якби не вихопив автомат, то обвинувачений продовжив би стріляти.

Свідок ОСОБА_14 в судовому засіданні пояснив, що є військовослужбовцем та на той час проходив військову службу командиром саперного взводу, де в його підпорядкуванні було 40 чоловік, ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та ОСОБА_8 не були його підлеглими. ОСОБА_8 прибув із Закарпаття, з якого саме батальйону, йому не відомо, в його частині він не проходив службу. По прибуттю до штабу 36 бригади їх пошикували, поваром визвався ОСОБА_8 , тоді він його вперше побачив. За час виконання ним своїх обов`язків конфліктів між ОСОБА_8 та іншими військовослужбовцями не було. Безпосереднім свідком за участі ОСОБА_8 та інших 4 військовослужбовців він не був, зайшов у будинок після того, як почув постріли. Зазначив, що 14 квітня 2024 року близько 15-00 год. йому зателефонував начальник штабу майор ОСОБА_13 і повідомив, що солдат ОСОБА_8 , виконуючи обов`язки повара, знаходиться в стані алкогольного сп`яніння, обід не готує, а тому потрібно було знайти йому заміну. Вказав, що прибувши на місце і побачивши, що ОСОБА_8 перебуває в стані алкогольного сп`яніння, він забрав у останнього зброю та повіз до будинку АДРЕСА_2 , де він на той час мешкав. Повідомив, що ОСОБА_8 , перебуваючи в салоні автомобіля, погрожував всіх повбивати, висловлював ненависть до всіх українців, вважаючи, що саме через них він втратив бізнес. В будинку ОСОБА_8 виділили ліжко, де він ліг відпочивати. Близько 19-00 год., перебуваючи на подвір`ї разом з іншими військовослужбовцями, він почув постріли з будинку (5-7 звуків). Зайшовши до будинку, побачив, що до нього спиною стояв ОСОБА_8 і по праву сторону від нього ОСОБА_17 , який намагався вихопити зброю у ОСОБА_8 . Зазначив, що ОСОБА_17 , вихопивши зброю, штовхнув останнього вліво. За його наказом ОСОБА_8 зв`язали, викликали швидку та поліцію. Зазначив, що в кімнаті ОСОБА_9 лежав на підлозі по центру прямо, ОСОБА_10 лежав зліва, при цьому ОСОБА_15 надавав останньому медичну допомогу, а ОСОБА_11 перебував справа - накладав турнікет собі на ногу. Пляшок, горільчаних виробів та розкиданих речей він не бачив. Кімната була в крові. Коли ОСОБА_17 вихоплював автомат у ОСОБА_8 , той нічого не коментував, не висловлювався, але згодом почав вигукувати, що не любить українців і хоче їх повбивати. В подальшому він повіз поранених хлопців назустріч швидкої. Вказав, що зброя військовослужбовців лежала на ліжках, оружейки на той час не було. Зазначив, що у ОСОБА_8 вилучили тільки автомат, магазин не вилучали. Зазначив, що будь-яких тілесних ушкоджень на ОСОБА_8 він не бачив.

Свідок ОСОБА_13 в судовому засіданні пояснив, що є військовослужбовцем, начальником штабу, командиром батальйону загальнобудівельних робіт НОМЕР_3 окремої бригади. ОСОБА_8 не знав, дізнався про нього десь за добу до події. ОСОБА_8 не переходив до них офіційно, а був відряджений, тому характеристика на нього не надавалась. Скарг на ОСОБА_8 не було. Приблизно 14 квітня 2024 року, точної дати він не пам`ятає, у нього виникла підозра, що ОСОБА_8 , який був відповідальний за приготування їжі, був у стані алкогольного сп`яніння, обід не приготував. Зазначив, що при цьому поведінка ОСОБА_8 була не адекватною, скаржився на те, що він уже втомився воювати, що втратив бізнес в Москві через війну і взагалі йому все вже набридло. Вказав, що, оцінивши всю ситуацію, він надав розпорядження ОСОБА_14 замінити ОСОБА_8 та забрати у останнього зброю. Пояснив, що в подальшому він поїхав на позиції, а ОСОБА_14 забрав ОСОБА_8 і повіз до будинку АДРЕСА_2 . Вказав, що в подальшому йому зателефонували і повідомили про подію, яка сталася з військовослужбовцями. Пізніше прибувши до місця події, дізнався, що троє військовослужбовців отримали поранення, останніх відвезли до швидкої, стріляв ОСОБА_8 з чужої зброї. ОСОБА_8 лежав зв`язаний на ліжку, в приміщенні вже нікого не було, він організував охорону до прибуття поліції. Слідів боротьби в будинку не було, все було в крові. У ОСОБА_8 були сліди тілесних ушкоджень на обличчі. Вказав, що тілесні ушкодження ОСОБА_8 були заподіяні при затриманні та зв`язуванні.

Від допиту свідка ОСОБА_15 прокурор відмовився, у зв`язку з тим, що останній є військовослужбовцем, на цей час місцезнаходження його встановити не можливо, що перешкоджає його допиту в судовому засіданні чи іншими можливими технічним засобами. Сторона захисту не заперечувала щодо не проведення допиту вказаного свідка.

Незважаючи на часткове визнання своєї вини обвинуваченим, вина ОСОБА_8 у вчиненні злочинів підтверджується дослідженими колегією суддів доказами.

Досудове розслідування та слідчі дії проводилися у межах порушеного кримінального провадження уповноваженими на те слідчими та процесуальними прокурорами.

Так, відповідно до витягу з ЄРДР у кримінальному провадженню № 0000227 від 14 квітня 2024 року 14 квітня 2024 року о 19 год. 00 хв., перебуваючи на території тимчасової дислокації по АДРЕСА_2 , солдат стрілець ВЧ НОМЕР_1 ОСОБА_8 здійснив постріл з автоматичної зброї по військовослужбовцям ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , які від отриманих поранень померли у кареті швидкої медичної допомоги, правова кваліфікація кримінального правопорушення: п. 1 ч. 2 ст. 115 КК України. Наступного дня внесено дані в ЄРДР за ч. 2 ст. 15 ч.1 ст. 115 КК України у зв`язку з тим, що 14 квітня 2024 року близько 19-00 год., перебуваючи на території тимчасової дислокації по АДРЕСА_2 , солдат стрілець ВЧ- НОМЕР_1 ОСОБА_8 , діючи з прямим умислом, спрямованим на умисне вбивство ОСОБА_11 , здійснив у його бік постріли з автоматичної зброї, в результаті чого останній отримав тілесні ушкодження у вигляді вогнепального поранення правого стегна, але кримінальне правопорушення не було закінчено з причин, що не залежали від волі ОСОБА_8 (т. 1 а.с. 85-86).

Постановою заступника начальника слідчого управління ГУНП в Сумській області від 14 квітня 2024 року створено слідчу групу у кримінальному провадженні №0000227 від 14 квітня 2024 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого п. 1 ч. 2 ст. 115 КК України, та повідомлено прокурора про початок досудового розслідування (т. 1 а.с. 87-89).

Постановою керівника Сумської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони центрального регіону від 14 квітня 2024 року призначено групу прокурорів, які здійснюватимуть повноваження прокурора у вказаному кримінальному провадженні за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого п. 1 ч. 2 ст. 115 КК України (т.1 а.с. 90-91).

Постановою заступника начальника слідчого управління ГУНП в Сумській області полковника від 15 квітня 2024 року створено слідчу групу у кримінальному провадженні №0000228 від 15 квітня 2024 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 115 КК України, та повідомлено прокурора про початок досудового розслідування (т. 1 а.с. 92-93).

Постановою керівника Сумської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони центрального регіону від 15 квітня 2024 року призначено групу прокурорів, які здійснюватимуть повноваження прокурора у вказаному кримінальному провадженні за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 115 КК України (т.1 а.с. 95-96).

Постановою керівника Сумської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони центрального регіону від 15 квітня 2024 року матеріали досудових розслідувань у кримінальних провадженнях №0000227 від 14 квітня 2024 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого п. 1 ч. 2 ст. 115 КК України, та №0000228 від 15 квітня 2024 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, п. 1 ч. 2 ст. 115 КК України об`єднано в одне провадження (т.1, а.с. 97-98).

Вина ОСОБА_8 в об`ємі обвинувачення, визнаного колегією, повністю підтверджується безпосередньо дослідженими під час судового розгляду письмовими доказами.

Зокрема, згідно з протоколом від 14 квітня 2024 року проведено огляд місця події, а саме домоволодіння за адресою: АДРЕСА_2 , старшим слідчим-криміналістом СУ ГУНП в Сумській області ОСОБА_23 , в присутності понятих, за участю спеціалістів, із застосуванням відео - та фото фіксації, в ході проведення якого вилучено 6 гільз, 3 кулі, 1 оболонку від кулі, гумові капці, автомат з магазином та 23 набої, кофта, спальний мішок з РБК, наматрацник з РБК, ніж, 2 змиви з РБК, які у подальшому постановою слідчого від 15 квітня 2024 року долучені до матеріалів кримінального провадження як речові докази. До протоколу огляду долучено ілюстративну таблицю домоволодіння за адресою: АДРЕСА_2 станом на дату вчинення правопорушення та флеш накопичувач № 227 від 14 квітня 2024 року із фіксацією вказаної слідчої дії, зміст якого досліджено в ході судового засідання (т.1, а.с. 100-138).

Відповідно до протоколу огляду від 23 квітня 2024 року слідчим в присутності понятих оглянуто металевий предмет циліндричної форми, зовні схожий на гільзу від автоматичної зброї з маркуванням на денці 270/86, який надав ОСОБА_14 та повідомив, що під час прибирання в кімнаті будинку, в якій було вчинено кримінальне правопорушення, знайдено вказану гільзу від автомата, вірогідно ту, яка була викинута з автомату при стрільбі, вчиненій ОСОБА_8 , в подальшому вказаний предмет вилучено та запаковано до поліетиленового пакету (т.1, а.с. 142-143).

Постановою від 18 липня 2024 року вказаний металевий предмет, схожий на гільзу до автоматичної зброї, визнано речовим доказом і разом з предметами, вилученими під час огляду місця події 14 квітня 2024 року, а саме кофтою, 6 гільзами, гумовими капцями, спальним мішком з нашаруванням речовини бурого кольору, наматрацником з нашаруванням речовини бурого кольору, ножем, двома змивами речовини бурого кольору передано на зберігання до кімнати для зберігання речових доказів слідчого управління ГУНП. Автоматичну зброю №1170035, магазин до автоматичної зброї, 23 набої, передано на зберігання до відділення поліції №4 Сумського РУП (т. 1 а.с. 228-229).

Згідно з протоколом від 02 травня 2024 року слідчим у присутності понятих за участю спеціаліста-криміналіста за допомогою фотофіксації проведено огляд предметів, поміщених до опломбованого пластиковою стяжкою поліетиленового пакету для зброї, а саме: предмету, зовні схожого на автоматичну зброю, чорного кольору, пластикового предмету коричневого кольору, схожого на магазин до автоматичної зброї, 23 предмети, схожі на патрони до автоматичної зброї. Крім того, в ході проведення огляду спеціалістом на фрагменти марлі виконано змиви з металевого предмету, схожого на автомат, які поміщено до п`яти окремих паперових пакунків та запаковано в єдиний паперовий конверт. Всі предмети під час огляду вилучено (т. 1 а.с. 144-156).

Постановою слідчого від 18 липня 2024 року вказані змиви визнано речовими доказами (т. 1 а.с. 157).

Згідно з висновком молекулярно-генетичної експертизи № СЕ-19/111-24/29093-БД від 25 липня 2024 року встановлено генетичні ознаки зразка букального епітелію ОСОБА_8 . У наданих на дослідження змивах з запобіжника, руків`я, спускового гачка та пускової скоби, гачка затвору та магазину виявлено поодинокі клітини з ядрами. Генетичні ознаки клітин у змивах зі спускового гачка та спускової скоби, магазину не встановлено у зв`язку з недостатньою кількістю біологічного матеріалу у вказаних об`єктах. Генетичні ознаки клітин у змивах з запобіжника, руків`я та гачка затвору не встановлювали у зв`язку з надзвичайно низьким вмістом ДНК в об`єктах, якого недостатньо для проведення ідентифікаційного аналізу наявними методами (т. 1, а.с.160-172).

Відповідно до висновку судово-балістичної експертизи № СЕ-19/119-24/6991-БЛ від 09 липня 2024 року автомат, виявлений та вилучений в ході проведення огляду місця події 14 квітня 2024 року по АДРЕСА_2 ,

є бойовою нарізною вогнепальною стрілецькою зброєю. Наданий автомат являється 5,45-мм автоматом АК-74 № НОМЕР_2 , 1981 року випуску, виготовлений промисловим способом, знаходиться в справному стані та до стрільби придатний. Ознак внесення в конструкцію наданого автомата змін, завдяки яким він міг би змінити своє цільове призначення або здатність до стрільби, не виявлено. Шість гільз 5,45-мм проміжних патронів та одна гільза 5,45-мм проміжного патрона є частинами бойових припасів до нарізної вогнепальної стрілецької зброї - 5,45 мм автоматів Калашникова (АК-74, АКС-74, АКС-74У), 5,45-мм ручних кулеметів Калашникова («РПК-74», «РПКС-74») й іншої зброї калібру 5,45x39 мм. Надані гільзи стріляні в 5,45-мм автоматі АК-74. На поверхнях семи гільз наявні сліди від зброї, придатні для ідентифікації за ними конкретного екземпляру, в якому вони стріляні. Вказані гільзи споряджались в наданий 5,45-мм автомат АК-74 НОМЕР_2 , 1981 року випуску. Гільзи виготовлені промисловим способом Луганським верстатобудівним заводом у 1986 році. Три кулі є частинами бойових припасів. Частина оболонки кулі масою 0,70 г є складовою частини

боеприпасу. Визначити первинну форму наданих куль та частини оболонки

кулі можливо. Дані кулі та частина оболонки кулі виготовлені промисловим

способом. Надані три кулі та частина оболонки кулі 5,45-мм проміжних патронів призначені до нарізної вогнепальної стрілецької зброї - 5,45 мм автоматів

Калашникова (АК-74, АКС-74, АКС-74У), 5,45-мм ручних кулеметів Калашникова («РПК-74», «РПКС-74») й іншої зброї калібру 5,45x39 мм. На поверхнях наданих куль та частині оболонки кулі наявні сліди від каналу ствола зброї, придатні для ідентифікації за ними конкретного екземпляру, з якого вони вистріляні. Представлені кулі та частина оболонки кулі вистріляні з нарізної вогнепальної стрілецької зброї - 5,45-мм автомата АК-74. Дані три кулі та частина оболонки кулі масою 0,70 г споряджались в наданий 5,45-мм автомат АК-74 НОМЕР_2 , 1981 року випуску. Надані на дослідження сім гільз 5,45 мм проміжних патронів, три кулі 5,45 мм проміжних патронів й частина оболонки кулі 5,45 мм проміжного патрона стріляні (вистріляні) з наданого 5,45 мм автомата АК -74 1170035,1981 року випуску (т. 1, а.с.180-203).

Згідно з висновком судово-балістичної експертизи №СЕ-19/119-24/6888-БЛ від 24 червня 2024 року двадцять три патрони, вилучені 14 квітня 2024 року у ході огляду місця події в АДРЕСА_2 , є бойовими припасами. Вказані патрони є 5,45-мм проміжними патронами із кулею зі сталевим сердечником до нарізної вогнепальної стрілецької зброї 5,45-мм автоматів Калашникова (АК-74, АКС-74, АКС-74У), 5,45-мм ручних кулеметів Калашникова («РПК-74», «РПКС-74») й іншої зброї калібру 5,45х39 мм. Патрони вироблені промисловим способом Луганським верстатобудівним заводом у 1986 році. Надані патрони до стрільби придатні. На поверхнях патронів слідів, характерних для слідів взаємодії з деталями зброї, не виявлено (т. 1, а.с. 209-213).

Відповідно до висновку експерта № СЕ-19/119-24/6915-ФХВР від 06 червня 2024 року в нашаруваннях на передній зовнішній поверхні наданого на дослідження предмета одягу слідів продуктів пострілу не виявлено (т. 1, а.с. 221-227).

В ході проведення слідчого експерименту, зафіксованому в протоколі від 31 травня 2024 року та на відеозаписі на цифровому флеш накопичувачі, потерпілий ОСОБА_11 пояснив, що у квітня 2024 року він з іншими військовослужбовцями військової частини НОМЕР_1 проживали за адресою: АДРЕСА_2 . 14 квітня 2024 року в цей будинок поселили обвинуваченого, якого близько 15-00 год. з іншого місця дислокації в нетверезому стані без зброї привіз командир ОСОБА_14 . ОСОБА_8 ліг спати, а близько 19 або 20 години в нього виник словесний конфлікт з військовослужбовцями ОСОБА_10 та ОСОБА_9 через його проросійські погляди. Але побиття ОСОБА_8 не було, в крайньому випадку він цього не бачив. Перебуваючи у кімнаті на 4 осіб, яка знаходилась навпроти входу в будинку, він побачив, що до її входу підійшов ОСОБА_8 з автоматом та здійснив у нього та ОСОБА_9 і ОСОБА_10 6-8 одиночних пострілів. ОСОБА_9 та ОСОБА_10 у подальшому померли, він отримав вогнепальне поранення правого стегна, з яким лікувався в лікарні. У будинку він ліжко ОСОБА_8 , яке знаходилось в дальньому лівому кутку кімнати. У малій кімнати, яка знаходиться навпроти входу в будинок і в якій відбулась подія, знаходилось одне двохярусне ліжко праворуч від входу в кімнату та два одноярусних навпроти одне одного під стіною ліворуч від входу в кімнату. В цій кімнаті в момент здійснення пострілів знаходилось четверо військових, а саме він, ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ОСОБА_15 . ОСОБА_10 перебував на одноярусному ліжку під протилежною стіною від входу сидячи, ОСОБА_15 лежав на ліжку під стіною ліворуч від входу, ОСОБА_9 і він сиділи на двохярусному ліжку, він ближче до входу. ОСОБА_8 підійшов у дверний прохід обличчям в кімнату і вистрелив, йому 1 раз влучив в праве стегно, ОСОБА_9 двічі приблизно в ліве плече та в лівий бік, від чого він впав на підлогу, ОСОБА_10 одною кулею в праве плече (в лопатку) ззаду, який, намагаючись уникнути влучання, повернувся спиною до ОСОБА_8 , так в подальшому впав між ліжками обличчям до підлоги. У ОСОБА_15 влучань не було. Після цього підбігли інші військові, нейтралізували ОСОБА_8 , вихопивши в нього зброю (т. 2 а.с. 14-15).

Згідно з висновком судово-медичної експертизи трупа ОСОБА_9 №475/316 від 09 липня 2024 року (розпочата 15 квітня 2024 року) смерть ОСОБА_9 настала від гострої крововтрати, яка розвинулася внаслідок вогнепального ушкодження серця. Постріл здійснено з неблизької дистанції, травмуючим снарядом могла бути куля малого калібру з досить високою кінетичною енергією, смерть настала близько як за 15 годин до моменту дослідження трупу у секційній моргу. Тілесні ушкодження є прижиттєвими, утворились незадовго до настання смерті або в момент її настання від пробивної дії тупого знаряддя (кулі) з обмеженою контактуючою поверхнею, знаходяться в прямому причинному зв`язку з настанням смерті, стосовно живої особи мають ознаки тяжких тілесних ушкоджень як небезпечних для життя в момент їх спричинення, а в даному випадку як таких, що призвели до смерті. На тілі виявлено дві вхідні вогнепальні рани та дві вихідні вогнепальні рани, що свідчить про два постріли. При отриманні тілесного ушкодження на зовнішній поверхні лівого плеча потерпілий ймовірно перебував в півоберта вперед лівою боковою поверхнею тіла по відношенню до нападаючої особи, за умови, що він знаходився нижче рівня нападаючої особи. При отриманні тілесного ушкодження на лівій боковій поверхні грудної клітки потерпілий ймовірно перебував в пів оберта вперед, лежачи на правій боковій поверхні тіла по відношенню до нападаючої особи, за умови, що потерпілий знаходився нижче рівня нападаючої особи. У крові та сечі ОСОБА_9 виявлено етиловий спирт, що стосовно живої особи може відповідати середньому ступеню алкогольного сп`яніння.

Згідно з висновком судово-медичної експертизи речових доказів: двох клаптів шкіри, вилучених з трупа ОСОБА_9 №139 від 06 червня 2024 року на клапті шкіри з ділянки лівого плечового суглобу виявлена рана з морфорлогічними ознаками вхідного вогнепального ушкодження пробивна дія тупого знаряддя з обмеженою контактуючою поверхнею, що володіє високою кінетичною енергією. В наявності головна ознака дефект «мінус тканина». В області пошкодження на клапті шкіри проведеним дослідженням виявлені сліди міді. Виявлене ушкодження утворилось внаслідок травматичної (пробивної) дії тупого предмета з обмеженою контактуючою поверхнею (компактного елемента) в результаті пострілу зі стрілецької зброї. Фактори пострілу з близької дистанції не виявлено. Постріл здійснений з неблизької дистанції. З огляду на розмір ушкодження на клапті шкірі, травмуючим снарядом могла бути куля малого калібру з досить високою кінетичною енергією (пробивна дія кулі на вході). На клапті шкіри з передньої черевної стінки праворуч виявлена рана з морфологічними ознаками вихідного вогнепального пошкодження розрив шкіри від надмірного перерозтягнення, внаслідок клиноподібної дії тупого знаряддя з обмеженою контактуючою поверхнею у напрямку зсередини назовні. В області пошкодження на клапті шкіри проведеним дослідженням слідів свинцю, нікелю, міді або заліза не виявлено (т. 2 а.с.25-28).

Відповідно до висновку судово-медичної експертизи речових доказів: крові та сечі від трупа ОСОБА_9 №778 від 30 квітня 2024 року (розпочата 17 квітня 2024 року) при дослідженні зразків біологічного матеріалу від трупа ОСОБА_9 виявлений етиловий спирт: у крові 2.11 %, у сечі 2,29 % (т. 2, а.с. 29).

Згідно з висновком судово-медичної експертизи речових доказів: шматочків внутрішніх органів від трупа ОСОБА_9 № 284 від 06 червня 2024 року в одному з препаратів серця дефект міокарда з нерівними краями, в препаратах легень крововиливи деструктивного та інфільтративного характеру з початковими реактивними змінами, без клітинної реакції, гостре порушення кровообігу, в препараті печінки простежуються вогнища гепатоцитів по типу клітин Краєвського (т. 2, а.с. 29 - 31).

За висновком експерта судово-медичного дослідження зразків крові та жовчі від трупа ОСОБА_9 №315 від 25 квітня 2024 року кров від трупа ОСОБА_9 належить до групи А з ізогемаглютиніном анти-В та супутнім антигеном Н ізосерологічної системи крові АВ0. Він відноситься до категорії невидільників (se), що встановлено дослідженням зразка його жовчі (т. 2, а.с. 33-34). Аналогічні висновки надані у висновку судово-медичної (імунологічної) експертизи №330 від 06 травня 2024 року (т. 2 а.с. 38-39).

Згідно з висновком судово-медичної цитологічної експертизи №163 від 17 травня 2024 року походження крові у піднігтьовому вмісті обох рук ОСОБА_9 можливе від особи, крові якої властивий антиген А, ізосерологічної системи крові АВ0, у тому числі і від самого ОСОБА_9 . Слідів крові ОСОБА_8 у піднігтьовому вмісті обох рук ОСОБА_9 не виявлено (т. 2, а.с. 43-44).

Постановою від 18 липня 2024 року визнано речовими доказами змиви з тильної поверхні лівої та правої кисті та обличчя трупа ОСОБА_9 , контрольований зразок бинта та вільні краї нігтьових пластин з обох рук трупа. Зазначені предмети передано на зберігання до кімнати для зберігання речових доказів слідчого управління ГУНП (т. 2 а.с. 53).

Згідно з висновком судово-медичної (медико-криміналістичної) експертизи №170 від 05 липня 2024 року на трикотажному джемпері, належному ОСОБА_9 , виявлені наскрізні пошкодження тканини. На спинці джемпера ліворуч, в середній третині, виявлено пошкодження тканини, з основними ознаками вхідного вогнепального пошкодження, яке могло утворитись від травматичної пробивної дії компактного елемента в результаті пострілу з вогнепальної зброї, в області ушкодження виявлені сліди міді та загальне фонове забарвлення слідами заліза, в області ушкодження виявлені поодинокі частки пороху. Травмуючим снарядом могла бути куля малого калібру з досить високою кінетичною енергією, пробивна дія кулі на вході з неблизької дистанції. В верхній третині лівого рукава виявлено пошкодження тканини з основними ознаками вхідного вогнепального пошкодження (дефект мінус тканина), яке могло утворитись від травматичної пробивної дії компактного елемента в результаті пострілу з вогнепальної зброї. На передній поверхні джемпера праворуч в верхній третині та на передній поверхні джемпера праворуч в середній третині виявлено розриви тканини, які ймовірно є вихідними вогнепальними пошкодженнями (т. 2 а.с. 134-143).

Відповідно до висновку судово-медичної імунологічної експертизи №316 від 25 квітня 2024 року кров від трупа ОСОБА_10 належить до групи АВ з супутнім антигеном Н ізосерологічної системи крові АВ0. Він є видільником (SE) групових антигенів А, В та Н, що встановлено дослідженням зразка його жовчі (т. 2 а.с. 80-81). До аналогічного висновку експерт прийшов під час проведення судово-медичної імунологічної експертизи №331 від 06 травня 2024 року (т. 2 а.с. 57-58).

Згідно з висновком судово-медичної цитологічної експертизи №162 від 17 травня 2024 року походження крові у піднігтьовому вмісті правої руки ОСОБА_10 можливе від особи (осіб), крові якої (яких) властивий антиген А та В, ізосерологічної системи крові АВ0. Якщо сліди крові належать одній людині - їх походження можливе від самого ОСОБА_10 , і виключається від ОСОБА_8 . Якщо сліди крові належать двом (або більше) особам - можливе змішення крові ОСОБА_10 із кров`ю ОСОБА_8 . При дослідженні зрізів нігтьових пластин з лівої руки ОСОБА_10 кров та епітеліальні клітини з ядрами не виявлені (т. 2, а.с. 61-62).

Постановою від 18 липня 2024 року визнано речовими доказами змиви з тильної поверхні лівої та правої кисті та обличчя трупа ОСОБА_10 , контрольний зразок бинта та вільні краї нігтьових пластин обох рук трупа. Зазначені предмети передано на зберігання до кімнати для зберігання речових доказів слідчого управління ГУНП (квитанція про отримання на зберігання речових доказів 00478 від 22 липня 2024 року) (т. 2 а.с. 89-90).

За висновком судової вибухово-технічної експертизи №СЕ-19/119-24/6928-ФХВР від 21 травня 2024 року на наданих на дослідження змивах з правої та лівої кистей рук та обличчя потерпілого ОСОБА_10 слідів продуктів пострілу не виявлено. (т. 2 а.с. 67-70).

Відповідно до висновку судово-медичної експертизи №476/317 від 09 липня 2024 року смерть ОСОБА_10 настала від гострої крововтрати внаслідок вогнепального поранення правої легені, в наявності головна ознака - дефект «мінус тканина». В області пошкодження на клапті шкіри проведеним дослідженням виявлені сліди міді. Виявлене ушкодження утворилось внаслідок травматичної (пробивної) дії тупого предмета з обмеженою контактуючою поверхнею (компактного елемента) в результаті пострілу із стрілецької зброї. Факторів пострілу з близької дистанції не виявлено. Постріл здійснено не з близької дистанції. Травмуючим снарядом могла бути куля малого калібру з досить високою кінетичною енергією (пробивна дія кулі на вході). Виявлена одна вогнепальна рана та одна вихідна вогнепальна рана, що свідчить про один постріл. Ймовірніше всього при отриманні тілесних ушкоджень потерпілий перебував правою стороною спини по відношенню до нападаючої особи, за умови, що він знаходився нижче рівня нападаючої особи, що підтверджує напрям раневого каналу. Не виключена можливість, що після заподіяння тілесних ушкоджень потерпілий міг робити будь-які самостійні, цілеспрямовані дії (пересуватися, кричати, вчиняти опір тощо) до моменту втрати свідомості, яка була викликана крововтратою. Не виключена можливість, що при наданні своєчасної кваліфікованої медичної допомоги, смерті ОСОБА_10 можливо було запобігти. У крові та сечі ОСОБА_10 виявлено спирт етиловий, що стосовно живої особи може відповідати середньому ступеню алкогольного сп`яніння (т. 2 а.с. 73-78).

При дослідженні зразків біологічного матеріалу від трупа ОСОБА_10 виявлений етиловий спирт: у крові - 2,14%, у сечі - 2,52% (висновок судово-медичної токсикологічної експертизи №779 від 30 квітня 2024 року) (т. 2 а.с. 82).

Згідно з висновком судово-медичної криміналістичної експертизи №138 від 06 червня 2024 року на клапті шкіри з ділянки правої лопатки від трупа ОСОБА_10 виявлена рана з морфологічними ознаками вхідного вогнепального ушкодження пробивна дія тупого знаряддя з обмеженою контактуючою поверхнею, що володіє високою кінетичною енергією, в наявності головна ознака - дефект «мінус тканина». В області пошкодження на клапті шкіри проведеним дослідженням виявлені сліди міді. Виявлене ушкодження утворилось внаслідок травматичної (пробивної) дії тупого предмета з обмеженою контактуючою поверхнею (компактного елемента) в результаті пострілу із стрілецької зброї. Факторів пострілу з близької дистанції не виявлено. Постріл здійснено не з близької дистанції. З огляду на розмір ушкодження на клапті шкіри, травмуючим снарядом могла бути куля малого калібру з досить високою кінетичною енергією (пробивна дія кулі на вході, на клапті шкіри з поперекової ділянки ліворуч виявлена рана з морфологічними ознаками вихідного вогнепального пошкодження (т. 2 а.с. 85-88).

Постановою від 18 липня 2024 року визнано речовими доказами кров, слину та контрольний зразок марлевої тканини зі зразками слини потерпілого ОСОБА_11 , які передано на зберігання до кімнати для зберігання речових доказів слідчого управління ГУНП на підставі квитанції про отримання на зберігання речових доказів №00479 від 22 липня 2024 року (т. 2 а.с. 91-94).

Згідно з висновком судово-медичної імунологічної експертизи №329 від 03 травня 2024 року кров потерпілого ОСОБА_11 належить до групи 0 з ізогемаглютинінами анти-А та анти-В Ізосерологічної системи крові АВО. Він належить до категорії видільників (SE) властивого йому групового антигену Н, що встановлено дослідженням зразка його слини (т. 2 а.с. 98-99).

Постановою слідчого від 15 квітня 2024 року долучено до матеріалів кримінального провадження в якості речових доказів два фрагменти спортивних штанів сірого кольору з нашаруванням речовини бурого кольору, на які ухвалою слідчого судді Зарічного районного суду м. Суми від 22 квітня 2024 року накладено арешт (т. 2 а.с. 100-101).

Відповідно до висновку судово-медичної експертизи №892 від 14 червня 2024 року та додаткової судово-медичної експертизи №899 від 12 липня 2024 року під час знаходження ОСОБА_11 на стаціонарному лікуванні в хірургічному та опіковому відділеннях з 14 квітня по 31 травня 2024 року встановлено діагноз: наскрізне вогнепальне кульове поранення з дефектом шкіри та м`яких тканин нижньої третини правого стена (значні ушкодження задньої групи м`язів з епіневральними гематомами). Вказане тілесні ушкодження не було небезпечним для життя, спричинило тривалий розлад здоров`я і за цими ознаками відноситься до середньої тяжкості тілесних ушкоджень. Не виключається можливість утворення вказаного тілесного ушкодження внаслідок однократного вогнепального поранення. Кількість травматичної дії один. Дане ушкодження не могло утворитися від дії тупого предмету, внаслідок падіння з вертикального положення на площину. В наданій меддокументації дані за лабораторне дослідження на етиловий спирт у ОСОБА_11 відсутні. Характер та локалізація тілесного ушкодження може відповідати механізму його виникнення, продемонстрованому потерпілим ОСОБА_11 в ході проведення слідчого експерименту (т. 2 а.с. 104, 127-131).

Згідно з висновком судової вибухово-технічної експертизи від 21 травня 2024 року №СЕ-19/119-24/6913-ФХВР встановити, чи є в нашаруваннях на наданих на дослідження фрагментах штанів потерпілого ОСОБА_11 сліди продуктів пострілу не виявилося за можливе через наявність крові - речовини біологічного походження (т. 2 а.с. 147-149).

Відповідно до висновку судово-медичної (медико-криміналістичної) експертизи №169 від 03 липня 2024 року на передньо-правій половинці штанів, належних ОСОБА_11 , в середній третині виявлене пошкодження тканини, з основними ознаками вхідного вогнепального пошкодження (дефект мінус тканина), яке могло утворитися від травматичної пробивної дії компактного елемента в результаті пострілу з вогнепальної зброї, в області пошкодження виявлені сліди міді, виявлене пошкодження могло утворитися від одноразової травматичної дії компактного елемента внаслідок пострілу з вогнепальної зброї з неблизької дистанції. На задньо-правій половинці штанів, в середній третині, виявлені розриви тканини. Не виключена можливість, що одне або декілька пошкоджень є вихідним вогнепальним отвором (т. 2 а. с. 153-159);

Згідно з протоколом огляду місця події від 15 квітня 2024 року слідчим в присутності понятих за участю спеціаліста-криміналіста в приймальному відділенні екстреної медичної допомоги КНП СОР «СОКЛ» проведено огляд двох фрагментів спортивних штанів сірого кольору, розмір XL, з нашаруваннями та з РБК, які належали потерпілому ОСОБА_11 . До протоколу додано ілюстровану таблицю (т. 2 а.с. 160-172).

Відповідно до протоколу від 15 квітня 2024 року слідчим в присутності понятих за участю судово-медичного експерта в секційній моргу ОКЗ «Сумське обласне бюро судово-медичної експертизи» проведено огляд трупа ОСОБА_10 , в ході огляду виявлено раневий канал: ззаду наперед, зверху вниз, справа наліво та зроблено змиви з тильної поверхні лівої та правої кисті, обличчя трупа, вільні проби нігтьових пластин обох рук трупа. До протоколу додано фототаблицю (т. 2, а.с.173-188).

Згідно з протоколом від 15 квітня 2024 року слідчим в присутності понятих за участю судово-медичного експерта в секційній моргу ОКЗ «Сумське обласне бюро судово-медичної експертизи» проведено огляд трупа ОСОБА_9 , в ході огляду виявлено 2 раневих канали: 1) ззаду наперед, зверху вниз, зліва направо 2) ззаду наперед, знизу вверх, зліва направо та зроблено змиви з тильної поверхні лівої та правої кисті, обличчя трупа, вільні проби нігтьових пластин обох рук трупа. До протоколу додано фото таблицю (т. 2 а.с. 189-203).

Згідно з протоколом огляду місця події від 17 квітня 2024 року у приміщенні моргу ОКЗ «СОБ СМЕ» слідчим у присутності понятих, за участю спеціаліста-криміналіста виявлено та вилучено речі ОСОБА_9 та ОСОБА_10 . До протоколу додано фотоілюстративну таблицю (т. 2 а.с. 204 -230).

Постановою від 18 липня 2024 року вказані речі визнано речовими доказами та передано на зберігання до кімнати для зберігання речових доказів слідчого управління ГУНП на підставі квитанції 00482 про отримання на зберігання речових доказів від 22 липня 2024 року (т. 2 а.с. 231-233).

Згідно з висновком судово-медичної (імунологічної) експертизи №338 від 21 травня 2024 року на парі черевиків, які належали потерпілому ОСОБА_10 , вилучених у приміщенні моргу ОКЗ «СОБ СМЕ» та наданих для дослідження, присутності крові не встановлено (т. 2 а.с. 238).

Відповідно до висновку судової вибухово-технічної експертизи № СЕ-19/119-24/6922-ФХВР на наданій на дослідження куртці з нетканого матеріалу чорно-зеленого кольору, належній потерпілому ОСОБА_10 , слідів продуктів пострілу не виявлено (т. 2 а.с. 243- 246).

Згідно з висновком судово-медичної (медико-криміналістичної) експертизи №168 від 02 липня 2024 року з фото таблицею на трикотажній кофті, яка належала ОСОБА_10 , виявлено наскрізні пошкодження тканини, на спинці кофти ліворуч в нижній третині та праворуч в середній третині виявлено пошкодження тканини з основними ознаками вхідного вогнепального пошкодження (дефект мінус-тканина), яке могло утворитися від травматичної пробивної дії компактного елементу в результаті пострілу з вогнепальної зброї. В області пошкоджень виявлено сліди міді, частки кіптяви та незгорілого пороху не виявлено, постріли здійснені з неблизької дистанції ( т. 2 а.с. 249-253).

Аналогічні висновки зроблені під час проведення судово-медичної (медико-криміналістичної) експертизи №167 від 02 липня 2024 року, в ході якої проведено дослідження речового доказу джемпера ОСОБА_10 (т. 3 а.с. 10-13).

Відповідно до висновку судової вибухово-технічної експертизи № СЕ-19/119-24/6920-ФХВР від 22 травня 2024 року встановити, чи є в нашаруваннях на наданій на дослідження трикотажній фуфайці зеленого кольору, належній потерпілому ОСОБА_10 , сліди продуктів пострілу, не виявилось за можливе через наявність крові речовини біологічного походження (т. 3 а.с. 3-6).

Згідно з висновком судово-медичної (імунологічної) експертизи № 337 від 21 травня 2024 року на парі черевиків, які належали ОСОБА_9 , вилучених в приміщенні моргу ОКЗ «СОБСМЕ» та наданих на дослідження, встановлено наявність крові. Групову належність крові у вказаних об`єктах не визначали (т. 3 а.с. 17-18).

Аналогічних висновків експерт дійшов при проведенні судово-медичної (імунологічної) експертизи № 336 від 21 травня 2024 року під час дослідження речового доказу штанів, які належали потерпілому ОСОБА_9 (т. 3 а.с. 47-48).

За висновком судової вибухово-технічної експертизи № СЕ-19/119-24/6917-ФХВР від 21 травня 2024 року встановити, чи є в нашаруваннях на наданих на дослідження двох фрагментах кофти, належної ОСОБА_9 , сліди продуктів пострілу, не виявилось можливим через наявність крові речовини біологічного походження (т. 3 а.с. 23-25).

Згідно з протоколом від 23 квітня 2024 року та електронним носієм флеш накопичувачем з відеозаписом проведено слідчий експеримент за адресою: АДРЕСА_2 за участю свідка ОСОБА_15 , який повідомив, що 14 квітня 2024 року до них в будинок був доставлений ОСОБА_8 , якого він раніше не бачив і не спілкувався, він перебував у стані алкогольного сп`яніння, його розмістили у великій кімнаті. Близько 19-00 год. він пішов спати, в нього було одноярусне ліжко, яке знаходилось ліворуч від входу в малій кімнаті, з ним також проживали потерпілі. Ліжко ОСОБА_10 знаходилось напроти його ліжка, також одноярусне, на двохярусному ліжку справа від входу на нижньому ярусі знаходилось спальне місце ОСОБА_9 , на верхньому ОСОБА_24 . Він прокинувся від пострілів, скільки їх було, він сказати не може, зрозумів, що постріли були від входу в кімнату, але хто це був, він не бачив, у подальшому дізнався, що це вчинив ОСОБА_8 . Троє потерпілих були поранені, він поранень не отримав. Вони з солдатом ОСОБА_17 почали надавати допомогу пораненим, яких у подальшому відправили до лікарні, але ОСОБА_10 і ОСОБА_9 померли, ОСОБА_11 отримав поранення в праве стегно. Також продемонстрував присутнім як після пострілів були розміщені потерпілі (т. 3 а.с. 49-52).

Відповідно до протоколу від 23 квітня 2024 року та електронного носія флеш накопичувача з відеозаписом, який продемонстровано в судовому засіданні, проведено слідчий експеримент за адресою: АДРЕСА_2 за участю свідка ОСОБА_17 , який пояснив, що 14 квітня 2024 року він перебував на подвір`ї будинку і з іншими військовими облаштовував побут. Після обіду ОСОБА_14 привіз до них нового військового ОСОБА_8 , якого він не знав та не спілкувався. Близько 19-00 год. він зайшов до будинку, щоб взяти сигарети та окуляри, та почув постріли позаду себе в іншій кімнаті. Вибігши, він побачив, що ОСОБА_8 стоїть на вході тієї кімнати та здійснює одиночні постріли з автомату всередину кімнати, де знаходились військові, особисто він чув два постріли. Він вихопив автомат у ОСОБА_8 , штовхнув його на крісла кімнати та відніс автомат на своє ліжко, попередньо його розрядивши, інші військові підбігли, витягли ОСОБА_8 на вулицю, зв`язали і залишили його на ліжку до прибуття поліції. Також продемонстрував, в якому положенні перебували потерпілі і яким чином він надавав їм допомогу (т. 3 а.с. 71-73).

Згідно з протоколом затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину, від 15 квітня 2024 року ОСОБА_8 фактично затриманий 14 квітня 2024 року о 21-30 год. (т. 3 а.с. 74-78).

Постановою від 15 квітня 2024 року до кримінального провадження приєднано речові докази, вилучені під час затримання ОСОБА_8 , а саме: його паспорт, військовий квиток, два телефони із сім картами (т.3, а.с.79).

15 квітня 2024 року проведено освідування ОСОБА_25 , що підтверджується відповідною постановою та протоколом, в ході якого здійснено змиви з правої та лівої долоні, та правого та лівого вуха, а також отримано відбитки правої та лівої руки ОСОБА_8 (т. 3 а.с. 79-80).

Постановою від 18 липня 2024 року вказані змиви та відбитки визнано речовими доказами та поміщено на зберігання до кімнати для зберігання речових доказів слідчого управління ГУНП (т. 3 а.с. 83-84).

Згідно з висновком судової вибухово-технічної експертизи №СЕ-19/119-24/6924-ФХВР від 21 травня 2025 року у складі нашарувань на поверхні наданих на дослідження марлевих тампонів з конвертів з написами «Пакет №1..змив спиртовий з правої долоні ОСОБА_8 », «Пакет №2 …змив спиртовий з лівої долоні ОСОБА_8 », «Пакет №3..змив спиртовий (ліве вухо) ОСОБА_8 », «Пакет №4..змив спиртовий (праве вухо) ОСОБА_8 » слідів продуктів пострілу не виявлено (т. 3 а.с. 89-92).

Відповідно до висновку додаткової судово-медичної експертизи №475/316 від 09 липня 2024 року, в ході якої проведено дослідження трупа ОСОБА_9 , виявлено дві вхідні та дві вихідні вогнепальні рани, що свідчить про два постріли і знаходяться в прямому причинному зв`язку з настанням смерті (т. 3 а.с .95-104).

Згідно з висновком додаткової судово-медичної експертизи №476/317 від 09 липня 2024 року, в ході якої проведено дослідження трупа ОСОБА_26 , виявлено одну вхідну та одну вихідну рану, що свідчить про один постріл і знаходиться в прямому причинному зв`язку з настанням смерті (т. 3, а.с. 107-116).

Відповідно до висновку додаткової судово-медичної експертизи №893 від 12 липня 2024 року, проведеної з потерпілим ОСОБА_11 , який перебував на стаціонарному лікуванні в хірургічному та опіковому відділеннях з 14 квітня по 31 травня 2024 року з діагнозом: наскрізне вогнепальне кульове поранення з дефектом шкіри та м`яких тканин нижньої третини правого стегна (значні ушкодження задньої групи м`язів з епіневральними гематомами), характер та локалізація тілесного ушкодження у ОСОБА_11 може відповідати механізму його виникнення, продемонстрованому підозрюваним ОСОБА_8 в ході проведення слідчого експерименту (т. 3 а.с. 119-120).

Згідно з висновком судово-медичної експертизи №617 від 01 травня 2024 року та медичними довідками у ОСОБА_8 виявлені тілесні ушкодження: уламковий перелом верхньої стінки максилярного синусу справа, параорбітальні гематоми обох очей, та дві підшкірні гематоми по попередній поверхні грудної клітки та живота зліва, синці в правій скроневій та лівій лобно-скроневій ділянках, на переніссі, в проекції гребнів обох здухвинних кісток, на обох верхніх кінцівках по попередній та задній поверхнях, по задній поверхні правого передпліччя в середній третині, множинні садна м`яких тканин лівої потиличної, лівої лобно-скроневої ділянок, на нижній губі зліва, по передній черевній стінці справа на рівні реберної дуги, по задній поверхні грудної клітки в проекції лівої лопатки та вздовж грудних хребців справа, на обох верхніх кінцівках по передній та задній поверхнях по передній поверхні обох гомілок в середній третині. Дані ушкодження утворились внаслідок дії тупих предметів та могли утворитись при нанесенні ударів руками, ногами та подібними предметами, що мають ознаки тупих.. кількість травматичних впливів більше 10-ти. Ушкодження в ділянках очей, а також підшкірні гематоми по передній поверхні грудної клітки та живота зліва кваліфікуються як легкі тілесні ушкодження, синці та садна кваліфікуються як легкі тілесні ушкодження. Зазначені ушкодження могли утворитися 14 квітня 2024 року (т. 3, а.с. 124-130).

17 квітня 2024 року відібрано біологічні зразки крові, слини та букального епітелію у ОСОБА_8 , що підтверджується відповідною постановою та протоколом, які у подальшому постановою від 18 липня 2024 року визнано речовими доказами, зразки слини та крові передано на зберігання до кімнати для зберігання речових доказів слідчого управління ГУНП, зразки букального епітелію залишено зберігати в матеріалах кримінального провадження (т. 3 а.с. 131-134).

Відповідно до висновку судово-медичної (імунологічної) експертизи № 314 від 25 квітня 2024 року кров підозрюваного ОСОБА_8 належить до групи В з ізогемаглютиніном анти-А та супутнім антигеном Н ізосерологічної системи крові АВО. Він є видільником (Se) властивих йому групових антигенів В та Н, що встановлено дослідженням зразка його слини (т. 3 а.с. 148-149).

Згідно з висновком комплексної судової психолого-психіатричної експертизи від 20 травня 2024 року ОСОБА_8 будь-якими психічними захворюваннями не страждає. Під час вчинення інкримінованих йому кримінальних правопорушень будь-якими психічними захворюваннями не страждав, не виявляв ознак будь-якого тимчасового хворобливого розладу психічної діяльності, міг усвідомлювати свої дії та керувати ними. Застосування примусових заходів медичного характеру не потребує. В момент інкримінованого йому правопорушення ОСОБА_8 не перебував у стані фізіологічного афекту, в момент інкримінованого правопорушення відчував негативно забарвлене емоційне переживання остраху за власне життя, яке не досягло афективної глибини та суттєво не вплинуло на його свідомість та діяльність під час інкримінованого йому правопорушення. Тобто здатність ОСОБА_8 до усвідомлено-вольової регуляції власних протиправних дій та їх можливих наслідків в момент інкримінованого правопорушення порушена або обмежена не була. В момент інкримінованого правопорушення ОСОБА_8 не перебував у стані вираженого емоційного збудження або напруження, які могли суттєво вплинути на його свідомість та діяльність (поведінку) (т. 3 а.с. 138-144).

Відповідно до протоколу від 18 квітня 2024 року та електронного носія - флеш-накопичувача з відеозаписом, переглянутим в судовому засіданні, слідчим у присутності понятих, захисника, спеціаліста-криміналіста та інших осіб проведено слідчий експеримент за участю ОСОБА_8 , в ході якого він послідовно відтворив події, що відбулись 14 квітня 2024 року, зазначив про словесний та фізичний конфлікт, який виник у нього з іншими військовослужбовцями, через нібито його проросійську позицію, зазначив, що через їх знущання він вирішив тікати, взявши з собою автомат іншого військового, але при виході побачив у сусідній кімнаті свого кривдника і в нього виникла думка помститися, він підійшов до входу в кімнату і здійснив декілька пострілів у військових, які в ній перебували. Продемонстрував, де в момент пострілів перебував кожен із потерпілих і як саме почергово зліва направо виконував одиночні постріли, пояснив, куди спричинив потерпілим ушкодження, після того, як він припинив стріляти, його схопили інші військові, забрали автомат, зв`язали і залишили на ліжку до прибуття поліції (т. 3, а.с. 157-159).

Оцінивши надані стороною обвинувачення та досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності, розглянувши кримінальне провадження з дотриманням положень ч. 1 ст. 337 КПК України, колегія суддів всебічно, повно й неупереджено дослідивши всі обставини кримінального провадження, вважає вищезазначені докази належними, допустимими, достовірними та в сукупності достатніми для прийняття рішення про доведеність винуватості обвинуваченого ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 15 та п. 1 ч. 2 ст. 115, п. 1 ч. 2 ст. 115 КК України поза розумним сумнівом з огляду на таке.

Згідно зі ст. 85 КПК України належними є докази, які прямо чи непрямо підтверджують існування чи відсутність обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, та інших обставин, які мають значення для кримінального провадження, а також достовірність чи недостовірність, можливість чи неможливість використання інших доказів.

Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 86 КПК України доказ визнається допустимим, якщо він отриманий у порядку, встановленому цим Кодексом.

Наведені вище докази в їх сукупності суд визнає належними та допустимими у розумінні діючого кримінального процесуального законодавства.

Так, ч. 1 ст. 115 КК України передбачає відповідальність за умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині. З суб`єктивної сторони даний злочин характеризується умисною формою вини (прямим або непрямим умислом), коли винний усвідомлює суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачає його суспільно-небезпечні наслідки у вигляді смерті іншої людини й бажає або свідомо припускає її настання.

Питання про наявність умислу вирішується з огляду на сукупність всіх обставин вчиненого діяння, зокрема враховується кількість, характер і локалізація поранень та інших тілесних ушкоджень, причини припинення злочинних дій, поведінка винного до, під час і після злочину, його взаємини з потерпілим, що передували події, а також спосіб вчинення злочину, засоби та знаряддя злочину. Спосіб відображає насамперед причинний зв`язок між діяннями і наслідками. Певна залежність між способом і метою вчинення тих чи інших діянь виявляється в тому, що спосіб і засоби вчинення злочинів обираються особою відповідно до поставленої цілі. Ціль є передумовою усвідомлення особою результатів і наслідків своїх діянь, що проявляє свою конкретизацію в способі вчинення діянь.

Вбивство, передбачене п. 1 ч. 2 ст. 115 КК, характеризується єдиним наміром щодо вбивства двох (або більше) потерпілих, змістом якого охоплюється умисел, спрямований на протиправне заподіяння смерті декільком фізичним особам. Смерть двох або більше потерпілих утворює собою зміст мисленного уявлення винної особи про результат своїх дій, що є метою вчинення цього злочину як обов`язкової ознаки його суб`єктивної сторони.

Єдність умислу щодо таких дій є характерною відмінною ознакою цього виду вбивства. Притому єдиним умислом є той, який виник до заподіяння смерті (до її настання) першому потерпілому і охоплює своїм змістом намір (прагнення) заподіяти смерть двом або більше.

Відповідно до ч. 1 ст. 15 КК України та положень пунктів 4, 22 постанови Пленуму Верховного Суду України від 07 лютого 2003 року № 2 «Про судову практику в справах про злочини проти життя та здоров`я особи» замахом на злочин є вчинення особою з прямим умислом діяння (дії або бездіяльності), безпосередньо спрямованого на вчинення злочину, передбаченого відповідною статтею Особливої частини Кримінального кодексу України, якщо при цьому злочин не було доведено до кінця з причин, що не залежали від її волі.

Питання про умисел необхідно вирішувати з огляду на сукупність усіх обставин вчиненого діяння, зокрема, враховувати спосіб, знаряддя злочину, кількість, характер і локалізацію поранень та інших тілесних ушкоджень, причини припинення злочинних дій, поведінку винного і потерпілого, що передувала події, їх стосунки. Визначальним при цьому є суб`єктивне ставлення винного до наслідків своїх дій.

При цьому, якщо винна особа відмовилась від убивства потерпілого вже після вчинення дій, які вважала за необхідне виконати для доведення злочину до кінця, але його не було закінчено з причин, що не залежали від її волі, діяння належить кваліфікувати відповідно до ч. 2 ст. 15 КК України як закінчений замах на умисне вбивство, яке може бути вчинено лише з прямим умислом.

Верховний Суд неодноразово висловлював правову позицію про те, що замах, безпосередньо спрямований на вчинення злочину, є його стадією і становить кінцеве діяння щодо реалізації умислу, рішення і наміру вчинити злочин, а тому він є актом, який виконується виключно з прямим умислом, при наявності цілі досягнення суспільно небезпечного результату.

Наслідки, які не настали, інкримінуються особі у тому разі, якщо вони були включені в ціль його діяння і досягнення такої цілі було б неможливе без таких наслідків. Якщо ж особа не мала наміру досягти певних наслідків, вона не могла й вчиняти замаху на їх досягнення.

Також злочин не може бути кваліфікований як замах на вбивство у випадках, коли винний діє з неконкретизованим умислом, допускаючи можливість як заподіяння будь-якої шкоди здоров`ю, так і настання смерті. Відповідальність у цих випадках повинна наставати лише за наслідки, які фактично було заподіяні.

Вищевказані висновки знаходять своє відображення і у постановах Верховного Суду (провадження № 51-320км17 від 09 жовтня 2018 року; № 51-6292км19 від 13 лютого 2020 року).

Надаючи оцінку діям обвинуваченого, колегія суддів приходить до висновку, що ОСОБА_8 діяв з прямим умислом з метою заподіяння смерті ОСОБА_10 та ОСОБА_9 та закінченого замаху на заподіяння смерті ОСОБА_11 .

Зокрема, як вбачається з показів обвинуваченого, перебуваючи у своїй кімнати та вирішуючи, як йому діяти далі, щоб втекти від своїх кривдників, він побачив автомат іншого військового, який знаходився на ліжку поряд, розуміючи, що це зброя, яка розрахована на спричинення шкоди на ураження, зарядив її власним магазином з боєприпасами, повільно виходячи зі своєї кімнати та наближаючись до кімнати, в якій перебували потерпілі, тобто маючи час на усвідомлення своїх дій, зняв із запобіжника та перевів роботу автомата у здійснення одиночних пострілів шляхом досилання патрону до патронника відповідним перевідником, таким чином привів автомат в бойову готовність. Вчинив ці дії не для подальшого захисту, чи щоб залишити будинок (втекти), чи вчинити якісь дії для повідомлення командира, інших військових про свою небезпеку, а цілеспрямовано пішов до малої кімнати, в якій знаходились ОСОБА_10 , ОСОБА_9 , ОСОБА_11 і ОСОБА_15 , які не були озброєні, відпочивали, не вчиняли на той час жодних протиправних дій відносно нього, направив умисно ствол автомату в центр кімнати і, дивлячись на потерпілих, та промовляючи, що ненавидить українців і всіх їх перестріляє, здійснив не один, а 7 одиночних пострілів з ліва на право, отже нажимав на спусковий гачок автомата 7 разів і дії свої самостійно не припинив, поки не закінчив все задумане, тобто вчинив дії, направлені на позбавлення життя всіх осіб, які були присутні у кімнаті.

Крім цього, колегія суддів бере до уваги той факт, що обвинувачений на той момент вже тривалий час був військовослужбовцем, проходив відповідні навчання щодо правил поводження зі зброєю та її застосування, знав принцип дії, радіус розльоту, вражаючу силу та смертельність дії при пострілі із вказаної зброї, спорядженої бойовими набоями, тобто усвідомлював свої дії щодо її застосування та розумів наслідки, які можуть від цього настати.

Також колегія суддів відхиляє доводи обвинуваченого з приводу того, що він мав «прориватись» від потерпілих, оскільки вони хотіли спричинити йому тілесні ушкодження та позбавити життя. В судовому засіданні було встановлено, що обвинувачений міг іншим чином вплинули на ситуацію, зокрема, вибігти з будинку, оскільки на шляху до виходу жодних перешкод не існувало, вихід знаходився з лівої сторони від кімнати обвинуваченого, а кімната, в якій перебували потерпілі, справа, на вулиці перебували інші військові, які могли б відреагувати на його прохання про допомогу, в тому числі і їх командир, який привіз його в цей будинок і перебував на вулиці з іншими військовими, що підтверджується показами самого обвинуваченого та поясненнями свідка ОСОБА_14 , в розпорядженні обвинуваченого перебував телефон в робочому стані і він мав можливість ним скористатись і повідомити про небезпеку. В кімнаті, де знаходилось його ліжко, було декілька вікон без грат і в разі існування загрози його життю чи здоров`ю він міг вийти з будинку через них.

Однак обвинувачений не скористався вказаною можливістю, а свідомо беручи автомат, вчиняючи всі дії щодо приведення його у бойову готовність, розуміючи свої дії та усвідомлюючи суспільно-небезпечні наслідки від застосування зброї, прицільно, на ураження, не зробивши попереджувальних пострілів в стелю, підлогу, навіть в кінцівки потерпілих, здійснив 7 одиночних пострілів, направляючи ствол в життєво важливі органи військових. Кожного разу нажимаючи на спусковий гачок, обвинувачений міг ці постріли припинити, але цього не зробив, поки не довів свій умисел до кінця.

Тобто, приведення зброї у бойову готовність обґрунтовано свідчить щодо цілеспрямованості та усвідомленості вчинених обвинуваченим дій, необхідних для здійснення пострілу із автомату.

З показів свідків також встановлено, що обвинувачений, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, говорив про своїх родичів з росії, підтримував «руський мир», а за ЗСУ говорив, що ніхто, вигукував гасло, що ненавидить українців і всіх їх перестріляє, тим самим фактично самостійно вступив у конфлікт з іншими військовослужбовцями.

Показання ОСОБА_8 щодо відсутності у нього умислу на вбивство суперечать висновкам судово-медичних експертиз потерпілих щодо механізму заподіяння їм тілесних ушкоджень, характеру тілесних ушкоджень та їх локалізації.

Крім цього, висновки судово-медичних експертів встановили, що характер пострілу та локалізація тілесних ушкоджень, завданих ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ОСОБА_11 вказують на прицільність, а не випадковість пострілу, в місце, де розташовані життєво важливі органи.

Не доведення свого злочинного умислу до кінця щодо ОСОБА_11 свідчить про те, що ОСОБА_8 вжив всіх заходів, спрямованих на заподіяння смерті у тому числі і ОСОБА_11 , однак бажані наслідки для ОСОБА_8 не настали, у зв`язку з наданням ОСОБА_11 своєчасної медичної допомоги та отримання кульового поранення не в життєво важливі органи.

Суд вважає, що послідовність дій обвинуваченого, обставини вчинення ним злочину, спосіб вчинення свідчить про наявність умислу на позбавлення життя двох і більше осіб, а також про те, що ОСОБА_8 усвідомлював суспільно небезпечний характер своїх діянь, передбачав їх суспільно небезпечні наслідки і бажав їх настання, тобто діяв з прямим умислом, визначеним ч. 2 ст. 24 КК України.

Часткове визнання своєї вини обвинуваченим ОСОБА_8 , невизнання умислу на вбивство як ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , так і ОСОБА_11 , якому спричинено закінчений замах на вбивство, суд розцінює як спробу ОСОБА_8 уникнути відповідальності за вчинення особливо тяжких злочинів. Така версія обвинуваченого спростовується доказами, в тому числі показаннями потерпілого ОСОБА_11 , свідків, які безпосередньо були на місці події та пояснили про обставини вчинення злочинів, а також дослідженими в судовому засіданні письмовими доказами.

Активні дії ОСОБА_8 щодо приведення автомату в бойову готовність, прямування до кімнати, де знаходились потерпілі, вчинення прицільних пострілів з незначної відстані свідчать про їх мобілізованість, усвідомленість та цілеспрямованість і разом із іншими встановленими обставинами, спростують твердження обвинуваченого про відсутність умислу на вчинення інкримінованих кримінальних правопорушень.

Суд приходить до висновку про наявність у діях ОСОБА_8 саме єдиного прямого умислу, спрямованого на протиправне заподіяння смерті потерпілим ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 . Питання про зміст і спрямованість умислу обвинуваченого під час кваліфікації його дій вирішене з огляду на сукупність встановлених фактичних обставин вчиненого, зокрема характер вчиненого діяння, спосіб, використаних знарядь, кількість здійснених пострілів, локалізацію ушкоджень на тілі потерпілих та причини, що обумовили неможливість доведення умислу щодо заподіяння смерті ОСОБА_11 до кінця. Встановлені судом фактичні обставини підтверджуються доказами, дослідженими під час судового розгляду.

Відповідно до ч. ч. 1, 6 статті 22 КПК України кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків.

Згідно з ч. 2 ст. 8 КПК України та ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», колегія суддів при розгляді вказаного кримінального провадження враховує усталену практику ЄСПЛ, зокрема, викладену в рішеннях ЄСПЛ по справах «Кобець проти України», «Коробов проти України» та «Ушаков проти України» щодо концепції доведення вини «поза розумним сумнівом» та вважає, що стороною обвинувачення в повній мірі доведено винуватість обвинуваченого у вчиненні ним кримінальних правопорушень, належними, допустимими, достовірними, а в їх сукупності достатніми доказами у кримінальному провадженні «поза розумним сумнівом», що також узгоджується із положеннями ст. 94 КПК України, які в повній мірі дають змогу суду зробити переконливий висновок щодо притягнення до кримінальної відповідальності обвинуваченого.

Згідно з ч. 1 ст. 368 КПК України, ухвалюючи вирок, суд, зокрема, повинен вирішити такі питання: чи мало місце діяння, у вчиненні якого обвинувачується особа, та чи винен обвинувачений у вчиненні цього кримінального правопорушення.

Відповідно до вимог ст. 6 Конвенції про захист прав людини, ст. 62 Конституції України і норм КПК України, кожна людина має право на справедливий розгляд справи, ніхто не може бути підданий кримінальному покаранню поки не буде визнаний винним в законному порядку; обвинувачення не може ґрунтуватися на отриманих незаконним шляхом доказах чи припущеннях, а обвинувальний вирок не може ґрунтуватися на припущеннях і постановлюється лише за умови, якщо під час судового розгляду вина обвинуваченого у скоєнні конкретного злочину повністю доведена.

Зважаючи на викладене вище, колегія суддів приходить до обґрунтованого висновку про доведеність стороною обвинувачення винуватості ОСОБА_8 у вчиненні ним кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 15 п. 1 ч. 2 ст. 115, п. 1 ч. 2 ст. 115 КК України.

Надаючи оцінку клопотанню обвинуваченого щодо вчинення кримінального правопорушення в стані сильного душевного хвилювання, яке підлягає кваліфікації за ст. 116 КК України, а не 115 КК України, як це зазначено в обвинувальному акті, колегія суддів наголошує на такому.

Стан сильного душевного хвилювання визначається п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про злочини проти життя та здоров`я особи» від 07 лютого 2003 року № 2 як емоційний стан винного, який значною мірою знижує його здатність усвідомлювати свої дії або керувати ними. Необхідною умовою кваліфікації дій винного за статтями 116 і 123КК України є сильне душевне хвилювання, що раптово виникло внаслідок протизаконного насильства, систематичного знущання чи тяжкої образи з боку потерпілого. Насильство може бути як фізичним (заподіяння тілесних ушкоджень або побоїв, незаконне позбавлення волі тощо), так і психічним (наприклад, погроза завдати фізичної, моральної чи майнової шкоди). До тяжкої образи слід відносити явно непристойну поведінку потерпілого, що особливо принижує гідність чи ганьбить честь винного або близьких йому осіб.

Стаття 116 КК України передбачає кримінальну відповідальність за умисне вбивство у стані сильного душевного хвилювання зумовленого жорстоким поводженням, або таким, що принижує честь і гідність особи, а також за наявності системного характеру такого поводження з боку потерпілого.

Ця норма містить специфічні (видові) ознаки складу кримінального правопорушення, які виокремлюють фактично вчинені дії як один із різновидів умисних убивств (ст. 115 - 118 КК України).

Специфічними (видовими) ознаками юридичного складу умисного вбивства, передбаченого ст. 116 КК України, є: а) перебування винного в стані сильного душевного хвилювання (фізіологічного афекту) під час вчинення посягання на життя потерпілого; б) наявність причинного зв`язку між станом сильного душевного хвилювання і поведінкою потерпілого - жорстоке поводження, приниження честі і гідності, систематичний характер; в) заподіяння смерті тій особі, яка вчинила жорстоке поводження, приниження честі і гідності, систематичний характер такого поводження.

Дії, які вчиняються в афектованому стані, мають особливий характер. Специфіка таких дій полягає у тому, що вони обмежені в часі і тривалості стану фізіологічного афекту.

Неправомірні дії потерпілого становлять обов`язкову умову вбивства у стані сильного душевного хвилювання.

У своїх показах, наданих на досудовому розслідуванні, та підтриманих в судовому засіданні, обвинувачений вказував, що, прибувши в будинок, де відбулася подія, у потерпілих, з якими він раніше не був знайомий і до цього не спілкувався, з ним виник словесний конфлікт на фоні проросійських поглядів обвинуваченого, в ході якого вони наносили йому побої. Вказані знущання як психологічного, так і фізичного характеру у подальшому стали підставою вчинення ним кримінального правопорушення. Згідно з висновком судово-медичної експертизи №617 від 01 травня 2024 року у ОСОБА_8 виявлені тілесні ушкодження, синці та садна, які кваліфікуються як легкі тілесні ушкодження та могли бути спричинені 14 квітня 2024 року.

Водночас будь-яких доказів, зокрема, матеріалів службових перевірок, звернень до правоохоронних чи уповноважень органів військового управління, які б вказували на те, що завдані обвинуваченому тілесні ушкодження спричинені саме потерпілими, матеріали справи не містять і стороною захисту не надані. З показів всіх свідків, допитаних в судовому засіданні, вбачається, що позастатутних відносин між обвинуваченим та потерпілими не виникало, тілесні ушкодження у ОСОБА_8 до здійснення пострілів в потерпілих були відсутні або свідки їх не бачили, вказані ушкодження могли утворитися під час вжиття заходів щодо знешкодження та затримання обвинуваченого відразу після здійснення пострілів, оскільки обвинувачений виривався, вчиняв дії, притаманні особі, яка перебуває у стані алкогольного сп`яніння, ким ці ушкодження спричинені, свідкам не відомо та доказів суду не надано.

Також в ході судового розгляду не було встановлено факту жорстокого поводження, або такого, що принижує честь і гідність обвинуваченого, тим більше систематичного характеру, з боку потерпілого ОСОБА_11 та загиблих ОСОБА_9 та ОСОБА_10 в правовому значенні цих термінів.

Тому колегія суддів відхиляє доводи обвинуваченого щодо спричинення йому тілесних ушкоджень потерпілими до вчинення ним кримінального правопорушення за недоведеністю.

Крім того з метою встановлення психолого-психіатричного стану обвинуваченого в момент вчинення кримінального правопорушення в ході досудового розслідування проведено відповідну комплексну експертизу.

Згідно з її висновками від 20 травня 2024 року ОСОБА_8 будь-якими психічними захворюваннями не страждає. Під час вчинення інкримінованих йому кримінальних правопорушень будь-якими психічними захворюваннями не страждав, не виявляв ознак будь-якого тимчасового хворобливого розладу психічної діяльності, міг усвідомлювати свої дії та керувати ними. Застосування примусових заходів медичного характеру не потребує.

Тобто, колегія суддів приходить до висновку, що обвинувачений ОСОБА_8 є осудною особою, тобто особою, яка під час вчинення злочину могла усвідомлювати свої дії і керувати ними згідно з ч. 1 ст. 19 КК України.

Крім цього, у висновку зазначено, що у момент вчинення інкримінованого правопорушення ОСОБА_8 не перебував у стані фізіологічного афекту, в цей момент відчував негативно забарвлене емоційне переживання остраху за власне життя, яке не досягло афективної глибини та суттєво не вплинуло на його свідомість та діяльність під час інкримінованого йому правопорушення. Тобто здатність ОСОБА_8 до усвідомлено-вольової регуляції власних протиправних дій та їх можливих наслідків в момент інкримінованого правопорушення порушена або обмежена не була. В момент інкримінованого правопорушення ОСОБА_8 не перебував у стані вираженого емоційного збудження або напруження, які могли суттєво вплинути на його свідомість та діяльність (поведінку) (т. 3 а.с. 138-144).

Враховуючи вище викладене, колегія суддів критично оцінює посилання обвинуваченого на вчинення правопорушень в стані сильного душевного хвилювання та вважає, що відсутні підстави для перекваліфікації інкримінованих йому дій на ст. 116 КК України.

На підставі аналізу та оцінки всіх досліджених доказів у кримінальному провадженні суд приходить до висновку про доведеність винуватості обвинуваченого ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованих йому правопорушень, спрямування його умислу саме на заподіяння смерті декільком особам, а позиція обвинуваченого, яка полягає у запереченні наявності в його діях умислу на вчинення умисного вбивства двох і більше осіб є способом самозахисту, спростовується сукупністю досліджених судом доказів, не довіряти яким об`єктивних підстав немає, та направленою на уникнення кримінальної відповідальності за вчинення особливо тяжких злочинів.

Підсумовуючи все вищевикладене, оцінюючи зібрані докази в їх сукупності, суд вважає доведеною вину обвинуваченого ОСОБА_8 у пред`явленому обвинуваченні та кваліфікує його дії:

- за п. 1 ч. 2 ст. 115 КК України , тобто умисне вбивство двох осіб;

- за ч. 2 ст. 15 та п. 1 ч. 2 ст. 115 КК України, тобто закінчений замах на умисне вбивство двох і більше осіб.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КК України підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно небезпечного діяння, яке містить склад злочину, передбаченого цим Кодексом.

Таким чином, реалізується принцип невідворотності кримінального покарання за вчинений злочин.

Згідно з вимогами КК України та постанови Пленуму Верховного Суду України № 8 від 12 червня 2009 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» покарання, призначене судом, має бути необхідним і достатнім для виправлення засуджених та попередження вчинення ними нових злочинів.

При обранні виду та міри покарання колегія суддів, реалізовуючи принципи справедливості та індивідуалізації покарання, враховуючи, що призначене покарання повинно бути не тільки карою, але і переслідувати цілі загальної та спеціальної превенції, вважає, що покарання повинно бути відповідним скоєному і сприяти виправленню обвинуваченого та запобіганню вчинення ним нових злочинів.

Так, колегія суддів відповідно до ст. 65 КК України при призначенні обвинуваченому ОСОБА_8 виду та міри покарання, бере до уваги характер і ступінь суспільної небезпеки вчинених ним кримінальних правопорушень, які відповідно до ст. 12 КК України, є особливо тяжкими, враховує вимоги ч. 3 ст. 68 КК України, відповідно до якої за вчинення замаху на кримінальне правопорушення строк або розмір покарання не може перевищувати двох третин максимального строку або розміру найбільш суворого виду покарання, передбаченого санкцією статті (санкцією частини статті особливої частини цього кодексу), конкретні обставини кримінального провадження, їх наслідки, посягання обвинуваченого на життя потерпілих ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , яке згідно з Конституцією України є найвищою соціальною цінністю, думку потерпілих, зокрема, ОСОБА_20 , ОСОБА_18 , які категорично наполягають на застосуванні до обвинуваченого найсуворішого виду покарання, дані про особу обвинуваченого, зокрема, ОСОБА_8 одружений, раніше не судимий, на обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває.

Обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_8 відповідно до ст. 66 КК України, судом не встановлено.

Обставиною, що обтяжує покарання ОСОБА_8 , суд визнає вчинення правопорушення в стані алкогольного сп`яніння.

Суд дійшов висновку, що обвинувачений не надав критичної оцінки своїй протиправній поведінці, формально частково визнав свою вину з метою лише виправдання своєї протиправної поведінки та пом`якшення покарання.

Таким чином, колегія суддів беззастережно вважає, що покарання обвинуваченому слід визначити в межах санкцій статей ч. 2 ст. 15 та п. 1 ч. 2 ст. 115, п. 1 ч. 2 ст. 115 КК, за якими кваліфіковано кримінальні правопорушення, із застосуванням ч. 1 ст. 70 КК України у виді довічного позбавлення волі, оскільки, застосовуючи принцип індивідуалізації покарання, колегія суддів переконана, що таке покарання є справедливим та необхідним для виправлення обвинуваченого ОСОБА_8 , який вчинив умисне вбивство двох осіб та закінчений замах на умисне вбивство двох і більше осіб, виправлення обвинуваченого неможливе без ізоляції від суспільства, попередження нових кримінальних правопорушень та на переконання суду саме таке покарання відповідатиме справедливості, не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між захищуваними інтересами суспільства та правами особи, яка притягається до кримінальної відповідальності, забезпечить співрозмірність діяння та кари, а також відповідає таким принципам Європейської конвенції захисту прав людини і основоположних свобод, як пропорційність обмеження прав людини, легітимна мета та невідворотність покарання.

Також, на переконання колегії суддів, будь-який інший вид покарання, окрім довічного позбавлення волі, не забезпечить мету покарання у виді виправлення обвинуваченого та запобігання вчинення нових кримінальних правопорушень, оскільки обвинувачений, маючи можливість вирішити конфлікт іншим способом, з метою помсти, привів зброю в бойову готовність і умисно завдав прицільних пострілів своїм побратимам, що характеризує байдуже ставлення обвинуваченого до життя інших людей, вказує на відсутність у нього відчуття цінності такого, що також свідчить про небажання обвинуваченого стати на шлях виправлення, його суспільну небезпечність і, як наслідок, нехтування загальнолюдськими цінностями, зокрема, життям людини.

Врахувавши зазначені обставини в їх сукупності, фактичні обставини вчинення кримінального правопорушення, колегія суддів дійшла висновку, що обвинувачений ОСОБА_8 являє собою виняткову небезпеку для суспільства та вважає неможливим призначення йому покарання у виді позбавлення волі на певний строк.

Саме таке покарання буде доцільне для профілактики вчинення обвинуваченим нових злочинів, буде найбільш відповідати принципам та меті його призначення, зазначене випливає з дотримання судом принципів «рівних можливостей» та «справедливого судового розгляду», встановлених ст. 6 Конвенції. Також такий висновок узгоджується з практикою Європейського суду з прав людини, який зазначив, що складовим елементом принципу верховенства права є очікування від суду застосування до кожного злочинця такого покарання, яке законодавець вважає пропорційним («Скоппола проти Італії» від 17 вересня 2009 року).

Підстав для застосування до обвинуваченого ст. ст. 69, 69-1, 75 КК України, суд не вбачає.

Під час досудового розслідування потерпілими ОСОБА_18 та ОСОБА_20 до обвинученого ОСОБА_8 подано цивільні позови про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої злочином.

ОСОБА_18 просить стягнути з обвинуваченого ОСОБА_8 в рахунок відшкодування моральної шкоди 5000000 грн, а також 20000 грн витрат на професійну правничу допомогу, надану представником під час досудового розслідування.

ОСОБА_20 просить стягнути на її користь 600000 грн в рахунок відшкодування моральної шкоди, а також 100000 грн в рахунок відшкодування матеріальної шкоди, яку обґрунтовує постійним витрачанням коштів на лікування та придбання ліків, та на поховання чоловіка.

У судове засідання позивачі не прибули, подали письмові заяви про розгляд справи без їх участі, позовні вимоги підтримали в повному обсязі з підстав, викладених у позовних заявах, просили позови задовольнити.

Прокурор щодо заявлених позовів поклався на розсуд суду.

Відповідач та його представник визнали позови частково, моральну шкоду просили стягнути частково, виходячи з принципів розумності, виваженості та справедливості, у задоволенні матеріальної шкоди просили відмовити, оскільки її розмір не підтверджений належними та допустимими доказами.

Заслухавши пояснення учасників кримінального провадження, дослідивши матеріали справи в частині цивільних позовів, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, дотримуючись принципів змагальності та диспозитивності судового процесу, оцінивши докази з точки зору належності, допустимості та достатності, колегія суддів приходить до висновку, що позови потерпілих у кримінальному провадженні підлягають до задоволення частково з таких підстав.

Згідно з положеннями ч. 2 ст. 127 КПК України шкода, завдана кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням, може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову в кримінальному провадженні.

Статтею 128 КПК України передбачено, що особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов, зокрема до обвинуваченого за шкоду, завдану його діяннями. Цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми ЦПК України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.

Згідно з положеннями ч. 1 ст. 129 КПК України, ухвалюючи, зокрема, обвинувальний вирок, суд залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому.

Відповідно до частин першої-третьої статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Шкода, завдана каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок непереборної сили, відшкодовується у випадках, встановлених законом.

Колегія суддів вважає, що дослідженими в судовому засіданні доказами винуватості обвинуваченого встановлено протиправну поведінку ОСОБА_8 , що підтверджується матеріалами кримінального провадження.

Аналіз норм ЦК України щодо відшкодування шкоди з урахуванням визначених цивільно-процесуальним законодавством принципів змагальності і диспозитивності цивільного судочинства дає підстави для висновку, що законодавством не покладається на позивача обов`язок доказування вини відповідача у заподіянні шкоди, діє презумпція вини, тобто відсутність вини у завданні шкоди повинен доводити сам завдавач шкоди. Якщо під час розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди.

Разом з тим, потерпілий має довести належними доказами факт завдання шкоди за участю відповідача, розмір завданої шкоди, а також факт того, що відповідач є заподіювачем шкоди.

Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема завдання моральної шкоди іншій особі (пункт 3 частини другої статті 11 ЦК України).

Способом захисту цивільних прав та інтересів може бути відшкодування моральної (немайнової) шкоди (пункт 9 частини другої статті 16 ЦК України).

Особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я (частина перша та пункт 1 частини другої статті 23 ЦК України).

Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості (частина третя статті 23 ЦК України).

Відповідно до частини першої статті 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Моральна шкода може полягати як у фізичному болю та стражданнях, так і у душевних переживаннях, які фізична особа зазнала внаслідок протиправної поведінки відносно неї.

Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин.

Постанова Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31 березня 1995 року № 4 передбачає, що моральна шкода - це втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб (п. 3).

Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності, обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, потерпіла ОСОБА_20 зазначила, що внаслідок втрати чоловіка, з яким два роки проживала в фактичних шлюбних відносинах, і декілька місяців у зареєстрованому шлюбі, вона пережила сильні моральні страждання і переживання. Злочин, скоєний ОСОБА_8 , привів до істотних змін в її житті, було порушено її спокій, звичайний спосіб життя та потребує в подальшому зусиль для його відновлення. Дотепер вона не може спокійно спати, постійно її турбують болі в голові та підвищений артеріальний тиск, переживає панічні атаки, відчуває тривогу, сильні емоційні реакції при згадці про її чоловіка.

Також зазначає, що їй було завдано і матеріальну шкоду, оскільки вимушена постійно лікуватися та купувати ліки, понесла значні витрати на поховання чоловіка.

Водночас на підтвердження понесеної позивачкою матеріальної шкоди, остання не долучила жодних документів до матеріалів кримінального провадження, які б підтверджували суму шкоди у розмірі 100000 гривень.

Розглянувши цивільний позов в частині стягнення матеріальної шкоди, колегія суддів вважає, що вимога про стягнення з ОСОБА_8 на користь ОСОБА_20 матеріальної шкоди у розмірі 100000 гривень не підлягає задоволенню, оскільки позивачкою не подано жодних документів на підтвердження факту заподіяння такої шкоди.

Вирішуючи питання щодо розміру завданої моральної шкоди, що підлягає стягненню, суд приймає до уваги тривалість моральних та фізичних страждань, переживань потерпілої та втрату близької їй людини.

Беручи до уваги конкретні обставини провадження, зважаючи на обставини, при яких було заподіяно моральну шкоду, ґрунтуючись на принципах розумності і справедливості, колегія суддів вважає, що позовні вимоги потерпілої в частині відшкодування моральної шкоди підлягають до задоволення частково, а з відповідача ОСОБА_8 на користь позивача ОСОБА_20 слід стягнути 200000 гривень моральної шкоди, а у задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Звертаючись з позовом до обвинуваченого про стягнення 5000000 грн моральної шкоди та 20000 грн витрат на професійну правничу допомогу, потерпіла ОСОБА_18 свої вимоги обґрунтовує тим, що для матері та сім`ї втрата рідної людини є непоправною втратою, яку не можливо компенсувати жодними грошима і є травмою на все життя. Зазначає, що моральна шкода полягає у вигляді немайнових втрат, спричинених моральними та фізичними стражданнями, які позначили негативні зміни у її житті: відчуває апатичне ставлення до життя, постійні нервові переживання, фізичний головний біль, розлади сну, стривоженість, часто проявляються емоційні спалахи, виникає дратливість, збудливість, постійний страх за життя та здоров`я своєї родини, непокоять постійні неврози, які проявляються тривогою, страхом та нездатністю в повній мірі зосередитись на основних питаннях життя.

Отже, враховуючи конкретні обставини провадження, наслідки, що наступили, характер емоційних, моральних страждань, які перенесла потерпіла, зважаючи на обставини, при яких було заподіяно моральну шкоду, ґрунтуючись на принципах розумності і справедливості, колегія суддів вважає, що позовні вимоги потерпілої щодо відшкодування моральної шкоди підлягають до задоволення частково, а з відповідача ОСОБА_8 на користь позивачки ОСОБА_18 слід стягнути 1000000 гривень моральної шкоди, а у задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Визначаючи саме такі розміри грошового відшкодування моральної шкоди, колегія суддів враховує, що здоров`я людини є найвищою соціальною цінністю, позивачі зазнали моральних і душевних страждань внаслідок втрати близьких їм людей, а тому на підставі ст. 1167 ЦК України така шкода підлягає відшкодуванню і з урахуванням наведених норм права та встановлених судом обставин справи. Ця сума, враховуючи особу обвинуваченого і характер його дій, на думку суду, відповідає вимогам розумності та справедливості і за вказаних конкретних обставин не може вважатися явно завищеною чи надмірною.

З приводу стягнення 20000 грн витрат на професійну правничу допомогу на користь ОСОБА_18 суд зазначає таке.

Відповідно до ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

У позовній заяві позивачка зазначає, що на підтвердження понесених витрат суду будуть подані відповідні підтверджуючі документи. В той же час на момент розгляду справи жодних доказів в обґрунтування понесення вказаних витрат позивачем суду не надано.

За таких обставин колегія суддів вважає, що вимога про стягнення з ОСОБА_8 на користь ОСОБА_18 витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 20000 гривень не підлягає задоволенню, оскільки позивачкою не подано жодних документів на підтвердження понесення цих витрат.

Запобіжний захід у виді тримання під вартою ОСОБА_8 в ДУ «Сумський слідчий ізолятор» суд залишає без змін до набрання цим вироком законної сили.

На підставі ч. 5 ст. 72 КК України суд вважає за необхідне зарахувати в строк відбування покарання обвинуваченому ОСОБА_8 термін його попереднього ув`язнення з 14 квітня 2024 року до набрання вироком законної сили з розрахунку один день попереднього ув`язнення відповідає одному дню позбавлення волі.

Процесуальні витрати, пов`язані із проведенням судових експертиз на загальну суму 39378,56 грн (т. 1 а. с. 179-203, 208-213, 222-227, т. 2 а.с. 48-52, 66-70, 146-149, 242-246, т. 3 а.с. 2-6, 22-25, 88-92), відповідно до ст. ст. 122, 124 КПК України підлягають стягненню з ОСОБА_8 на користь держави.

Відповідно до ч. 4 ст. 174 КПК України суд вирішує питання про скасування арешту майна з урахуванням ухвали Сумського районного суду Сумської області від 10 жовтня 2024 року, якою скасовано арешт, накладений ухвалою слідчого судді Зарічного районного суду м. Суми від 22 квітня 2024 року, в частині накладення арешту на мобільний телефон «Goole Pixel»,ІМЕІ: НОМЕР_4 чорного кольору з сім картою НОМЕР_5 , власником якого є ОСОБА_27 , телефон та сім карту повернуто власнику (т. 1 а.с. 140, т. 2 а.с. 4, 101, 107 ).

Долю речових доказів суд вирішує відповідно до ст. 100 КПК України

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 370, 371, 373, 374 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_8 визнати винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 15 та п. 1 ч. 2 ст. 115, п. 1 ч. 2 ст. 115 КК України та призначити йому покарання:

- за ч. 2 ст. 15 та п. 1 ч. 2 ст. 115 КК України - у вигляді 10 (десяти) років позбавлення волі;

- за п. 1 ч. 2 ст. 115 КК України у вигляді довічного позбавлення волі.

В силу ч. 1 ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно призначити ОСОБА_8 покарання у вигляді довічного позбавлення волі.

Запобіжний захід у виді тримання під вартою ОСОБА_8 залишити без змін до набрання цим вироком законної сили.

Строк відбуття покарання ОСОБА_8 рахувати з моменту фактичного затримання, тобто з 14 квітня 2024 року.

На підставі ч. 5 ст. 72 КК України зарахувати ОСОБА_8 у строк відбування покарання строк його попереднього ув`язнення в період часу з 14 квітня 2024 року до набрання вироком суду законної сили із розрахунку один день попереднього ув`язнення відповідає одному дню позбавлення волі.

Скасувати арешти на майно (речові докази), накладені ухвалами слідчого судді Зарічного районного суду м. Суми від 22 квітня 2024 року з урахуванням ухвали Сумського районного суду Сумської області від 10 жовтня 2024 року у вказаній справі, оскільки відпала потреба у подальшому їх застосуванні.

Речові докази: кофта чорного кольору, 6 гільз калібру 5,45 мм з маркуванням 270/86; 3 кулі; 1 оболонка від кулі, гумові капці, спальний мішок з нашаруванням речовини бурого кольору, наматрацник з нашаруванням речовини бурого кольору, ніж, два змиви речовини бурого кольору, виявлені та вилучені під час огляду місця події 14 квітня 2024 року; змиви з тильної поверхні лівої та правої кисті та обличчя трупа ОСОБА_9 та контрольний зразок бинта; вільні краї нігтьових пластин з обох рук трупа ОСОБА_9 ; змиви з тильної поверхні лівої та правої кисті та обличчя трупа ОСОБА_10 та контрольний зразок бинта, вільні краї нігтьових пластин з обох рук трупа ОСОБА_10 , зразки крові, слини та контрольний зразок марлевої тканини, на яку відбиралися зразки слини потерпілого ОСОБА_11 ; черевики коричнево-зеленого кольору з накладенням речовини бурого кольору, шкарпетки чорного кольору, штани чоловічі оливково-зеленого кольору з накладенням речовини бурого кольору, два фрагменти кофти з пошкодженням тканини та нашаруванням речовини бурого кольору, пару черевиків оливково-зеленого кольору з накладанням речовини бурого кольору, одна шкарпетка чорного кольору, штани камуфляжні коричнево-зеленого кольору з паском, труси чоловічі оливково-зеленого кольору з маркуванням ЗСУ, балаклава з камуфляжним візерунком, куртка з нетканного матеріалу чорно-зеленого кольору з пошкодженням тканини та накладенням речовини бурого кольору, фуфайка трикотажна зеленого кольору з пошкодженнями та накладенням речовини бурого кольору, які належали ОСОБА_10 та ОСОБА_9 , змиви з правої та лівої долоні, правого та лівого вуха ОСОБА_8 , відбитки правої та лівої руки ОСОБА_8 , дактилокартка, зразки крові, слини на марлевий тампон, букального епітелію, відібраних від ОСОБА_8 , які зберігаються в камері зберігання слідчого управління ГУНП в Сумській області - після набрання вироком законної сили знищити.

Автоматична зброя № НОМЕР_2 , магазин до автоматичної зброї, 23 набої калібру 5,45 мм (уточнення: в ході проведення балістичної експертизи проведено відстріл 3 патронів, тому в пакеті знаходиться 20 набоїв та 3 гільзи) повернути в розпорядження військової частини НОМЕР_1 .

Змиви з вилученого 14 квітня 2024 року у ході огляду місця події металевого предмету, схожого на автоматичну зброю АК-74 № НОМЕР_2 , які зберігаються в матеріалах кримінального провадження, після набрання вироком законної сили залишити зберігати в матеріалах кримінального провадження.

Паспорт громадянина України № НОМЕР_6 від 20 вересня 2022 року на ім`я ОСОБА_8 , військовий квиток НОМЕР_7 на ім`я ОСОБА_8 , сім-карта з написом «Lycamobile» НОМЕР_8 , мобільний телефон «TECNO», IMEI:1: НОМЕР_9 , IMEI2: НОМЕР_10 з сім-карткою НОМЕР_11 повернути власнику.

Цивільний позов ОСОБА_20 задовольнити частково. Стягнути з ОСОБА_8 на користь ОСОБА_20 200 000 (двісті тисяч) гривень моральної шкоди. В іншій частині позову відмовити.

Цивільний позов ОСОБА_18 задовольнити частково. Стягнути з ОСОБА_8 на користь ОСОБА_18 1000 000 (один мільйон) гривень моральної шкоди. В іншій частині позову відмовити.

Стягнути із ОСОБА_8 на користь держави витрати на проведення експертиз загальною вартістю 39378 (тридцять дев`ять тисяч триста сімдесят вісім) гривень 56 копійок (Отримувач платежу: ГУК Сум.обл/Сумський р/24060300, Код отримувача: 37970404, Банк отримувача: Казначейство України (ел.адм.подат), Рахунок отримувача:UA0018355, Найменування коду класифікації доходів бюджету: інші надходження).

Вирок суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржено до Сумського апеляційного суду через Сумський районний суд Сумської області протягом тридцяти днів з моменту його проголошення, а засудженим, який перебуває під вартою, в той же строк з моменту вручення йому копії вироку.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому і прокурору.

Головуючий суддя ОСОБА_1

Судді ОСОБА_3

ОСОБА_2