Справа № 183/4245/25
№ 1-кп/183/1748/25
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 травня 2025 року м. Самар

Самарівський міськрайонний суд Дніпропетровської області в складі:

головуючої ОСОБА_1 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши в м. Самар в залі Самарівського міськрайонного суду Дніпропетровської області у спрощеному порядку кримінальне провадження, відомості по якому внесені 20 березня 2025 року за № 0000045, за обвинуваченням:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Першотравенка Магдалинівського району Дніпропетровської області, громадянина України, з неповною середньою освітою, не одруженого, не маючого на утриманні неповнолітніх чи малолітніх дітей, військовослужбовця військової служби за мобілізацією, в посаді стрільця снайпера 2 механізованого відділення 3 механізованого взводу1 механізованої роти НОМЕР_1 механізованого батальйону військової частини НОМЕР_2 , у військовому званні «солдат», зареєстрованого за адресою:

АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого:

- засудженого 06.06.2024 року Новомосковським міськрайонним судом Дніпропетровської області за ч.1 ст.190, ч.2 ст.190, ч.1 ст.70 КК України до позбавлення волі на строк 2 роки. На підставі ст.ст.75,76 КК України від відбування покарання звільнений з випробувальним терміном 2 роки. Ухвалою Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 21.02.2025 року знятий з обліку у зв`язку із усуненням караності діяння, -

у скоєнні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

21 листопада 2024 року наказом командира військової частини НОМЕР_2

№ 328 (по стройовій частині), солдата ОСОБА_3 зараховано до списків особового складу військової частини НОМЕР_2 та призначено на посаду стрільця снайпера 2 механізованого відділення 3 механізованого взводу1 механізованої роти НОМЕР_1 механізованого батальйону військової частини НОМЕР_2 .

Солдат ОСОБА_3 , будучи військовослужбовцем, обізнаним з порядком зберігання, використання та носіння холодної зброї відповідно до вимог ст.ст. 11, 16, Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, зобов`язаний суворо дотримуватись у своїй службовій діяльності вимог законів України, Статутів Збройних Сил України (далі - Статут), бути взірцем виконання службового обов`язку, свято і непорушно додержуватися Конституції України, виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою.

04 березня 2025 року, приблизно о 15 годині 00 хвилин,

ОСОБА_3 прийшов до раніше знайомої ОСОБА_4 за адресою: АДРЕСА_3 , де побачив подовжувач на котушці марки «ЛЕМІРА» 20 м., кутовою шліфувальну машинку марки «DWT» та зварювальний пристрій марки «KENTAVR». В цей момент у ОСОБА_3 виник прямий умисел, спрямований на заволодіння подовжувачем на котушці марки «ЛЕМІРА» 20 м., кутовою шліфувальною машинкою марки «DWT» та зварювальним пристроєм марки «KENTAVR» які належать ОСОБА_4 , шляхом зловживання довірою.

Реалізуючи свій протиправний умисел, ОСОБА_3 04 березня 2025 року приблизно о 15 годині 02 хвилині перебуваючи у вищезазначеному місці, діючи умисно, із корисливих мотивів, передбачаючи та бажаючи настання суспільно небезпечних наслідків, шляхом зловживання довірою, попросив у ОСОБА_4 подовжувач на котушці марки «ЛЕМІРА» 20 м., кутову шліфувальну машинку марки «DWT» та зварювальний пристрій марки «KENTAVR» який належить останній, під приводом користування та пообіцяв повернути.

Однак ОСОБА_3 заздалегідь розумів, що повертати подовжувач на котушці марки «ЛЕМІРА» 20 м., кутову шліфувальну машинку марки «DWT» та зварювальний пристрій марки «KENTAVR» не буде, тим самим зловживаючи довірою ОСОБА_4 , яка, нічого не підозрюючи про протиправні наміри, надала вищевказане майно.

Після цього, ОСОБА_3 взяв у руки вказані подовжувач на котушці марки «ЛЕМІРА» 20 м., кутову шліфувальну машинку марки «DWT» та зварювальний пристрій марки «KENTAVR» та доводячи свій умисел, спрямований на заволодіння чужим майном шляхом зловживання довірою до кінця, переніс їх за своїм місцем мешкання. Після чого, ОСОБА_3 продав подовжувач на котушці марки «ЛЕМІРА» 20 м., кутову шліфувальну машинку марки «DWT» та зварювальний пристрій марки «KENTAVR», який належить ОСОБА_4 , чим спричинив останній матеріальну шкоду на суму 5058 гривень 17 копійок.

Дії ОСОБА_3 кваліфіковано за ч. 1 ст. 190 КК України, тобто заволодіння чужим майном шляхом зловживання довірою (шахрайстві).

До суду надійшов обвинувальний акт з письмовою заявою ОСОБА_3 в якій він обставини вчинення кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України, не оспорює.

Так, обвинувачений ОСОБА_3 беззаперечно визнав свою винуватість у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України, повністю згоден із встановленими органом досудового розслідування обставинами скоєного ним кримінального правопорушення, в присутності захисника - адвоката ОСОБА_5 ознайомлений з обмеженнями права апеляційного оскарження, передбаченими ч. 1 ст. 394 КПК України, подав письмову заяву про розгляд обвинувального акта відносно нього у спрощеному порядку без судового розгляду у судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження (а.п. 11-12). А також до обвинувального акта долучено заяву представника потерпілої ОСОБА_4 про те, що вона не заперечує проти розгляду обвинувального акта щодо вчинення кримінального проступку без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження (а.п. 13).

Ухвалою суду від 05.05.2025 року за клопотанням прокурора, у відповідності до вимог ст. ст. 381, 382 КПК України, призначено судовий розгляд обвинувального акта щодо вчинення ОСОБА_3 кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України, без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження.

Відповідно до ч. 4 ст. 107 КПК України, у разі неприбуття в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу судове провадження здійснюється судом за відсутності осіб, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.

Обставини вчинення ОСОБА_3 кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України, не оспорюються обвинуваченим та потерпілою, про що свідчать додані до обвинувального акта письмові заяви учасників судового провадження.

Вивчивши обвинувальний акт та додані до нього матеріали кримінального провадження, суд вважає вину обвинуваченого ОСОБА_3 встановленою та доведеною, а його дії підлягають кваліфікації за ч. 1 ст. 190 КК України, як заволодіння чужим майном шляхом зловживання довірою (шахрайстві).

Вирішуючи питання про призначення виду та розміру покарання

ОСОБА_3 відповідно до ст.ст. 50-52 КК України, суд обставин, які обтяжують покарання, визначених ст. 67 КК України, не виявив. Обставинами, які пом`якшують покарання, визначеними ст. 66 КК України, суд вважає щире каяття ОСОБА_3 та його активне сприяння досудовому розслідуванню.

Також суд враховує, що ОСОБА_3 раніше судимий, обвинувачується у вчиненні діяння, яке відповідно до ст. 12 КК України віднесено до категорії кримінальних проступків.

Санкція ч. 1 ст. 190 КК України, за якою кваліфіковано дії ОСОБА_3 , передбачає покарання у виді штрафу від двох тисяч до трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або громадськими роботами на строк від двохсот до двохсот сорока годин, або виправними роботами на строк до двох років, або пробаційним наглядом на строк до трьох років, або обмеженням волі на той самий строк.

З урахуванням обставин скоєння ОСОБА_3 кримінального проступку, його наслідків, а також обраної учасниками судового провадження позиції, викладеної у їх заявах, суд приходить до таких висновків що призначення ОСОБА_3 покарання у виді мінімального штрафу, визначеного ч. 1 ст. 190 КК України, буде належною мірою відповідати особі обвинуваченого та попередженню вчинення ним нових кримінальних проступків, а призначення обвинуваченому максимального виду покарання на максимальний строк, передбачений санкцією зазначеної статті, буде занадто суворим.

Питання щодо речових доказів слід вирішити відповідно до вимог ст. 100 КПК України.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 369, 370, 373, 374, 381, 382 КПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України, та призначити йому покарання у виді штрафу в розмірі двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, а саме 34 000 (тридцять чотири тисячі) гривень.

Речові докази:

- подовжувач на котушці марки «ЛЕМІРА» 20 м., кутову шліфувальну машинку марки «DWT» та зварювальний пристрій марки «KENTAVR» - залишити потерпілій ОСОБА_4 .

Вирок може бути оскаржений до Дніпровського апеляційного суду через

Самарівський міськрайонний суд Дніпропетровської області з урахуванням особливостей, передбачених ст. 394 КПК України, а саме: вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, недослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини.

Суддя ОСОБА_1