Справа № 154/2801/25 Провадження №11-сс/802/423/25 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 серпня 2025 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд у складі:

головуючого - судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні провадження за апеляційною скаргою скаржника ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Володимирського міського суду Волинської області від 24 липня 2025 року,

ВСТАНОВИВ:

15 липня 2025 року до слідчого судді Володимирського міського суду Волинської області надійшла скарга ОСОБА_6 на бездіяльність слідчого СВ Володимирського РВП ГУНП щодо невнесення відомостей до ЄРДР після отримання повідомлення про кримінальне правопорушення.

Свою скаргу заявниця мотивує тим, що вона звернулась до начальника Володимирського РВП ГУНП з заявою про вчинення кримінального правопорушення передбаченого статтею 356 КК України (самоправство).

Згідно витягу з Державного реєстру речових прав №348150878 від 27.09.2023 року, заявниця є власником 1/2 частини нежитлового приміщення, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 (магазин « ІНФОРМАЦІЯ_1 »).

Незважаючи на це, інший співвласник - ОСОБА_7 без її згоди, всупереч установленому законом порядку володіння та користування спільним майном, уклав договір оренди, на підставі якого здає все нежитлове приміщення в оренду третім особам та отримує з цього дохід одноосібно, чим порушує її права та законні інтереси як співвласника.

Внаслідок таких дій заявниці завдано значної матеріальної шкоди в розмірі 220 (двісті двадцять) тисяч гривень, згідно договору оренди, з вересня 2023 року по липень 2025 року.

Таке тривале одноосібне отримання доходу позбавляє її можливості реалізувати свої права на користування та прибутки від майна, що є її власністю.

Вважає, що таким чином, ОСОБА_7 вчинив самоправство, тобто самовільно всупереч встановленому порядку, вчинив дії щодо розпорядження спільним майном, а тому в його діях вбачається склад кримінального правопорушення, передбаченого ст.356 КК України (самоправство), правомірність яких оспорюється нею як співвласником.

Прийнявши вказану заяву і надані нею підтверджуючі документи викладених фактів, співробітник Володимирського РВП ГУНП зафіксував отримання однієї заяви від 04.07.2025 року, а талон-повідомлення було надане їй, при зверненні 10.07.2025 року, в якому зазначено про подачу заяви, про вчинення кримінального правопорушення за статтею 356 КК України (самоправство) за № 11332 від 10.07.2025 року.

Станом на 14.07.2025 року відомості про кримінальне право порушення, про яке вона зазначала у заяві, не були внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Таким чином, працівниками Володимирського районного відділу поліції ГУНП було порушено порядок, який встановлений нормами Кримінального процесуального кодексу України.

Просить визнати незаконною бездіяльність посадових осіб Володимирського районного відділу поліції ГУНП, що полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви про вчинення кримінального правопорушення та зобов`язати посадових осіб Володимирського районного відділу поліції ГУНП внести відомості про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань за її заявою від 05.07.2025 року про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого статтею 356 КК України (самоправство).

Ухвалою слідчого судді Володимирського міського суду Волинської області від 24 липня 2025 року в задоволенні вищевказаної скарги ОСОБА_6 відмовлено з посиланням на те, що бездіяльність слідчого СВ Володимирського РВП ГУНП встановлено не було.

Не погоджуючись із таким судовим рішенням скаржник ОСОБА_6 подала апеляційну скаргу в якій посилаючись на його незаконність просить скасувати та постановити нове, яким задовольнити її скаргу.

Будучи повідомленою про час та місце апеляційного розгляду, що підтверджується телефонограмою, яка знаходиться в матеріалах справи ОСОБА_6 , в апеляційний суд не з`явилася. Водночас 19.08.2025 року на електронну адресу Волинського апеляційного суду, нею було скеровано заяву, в якій остання просить проводити розгляд апеляційної скарги у її відсутності, так як не має змоги бути присутня в судовому засіданні через стан здоров`я. Апеляційну скаргу підтримує повністю.

Разом з тим, слідчий у судове засідання до апеляційного суду, також не з`явився, хоча був повідомлений про час і місце розгляду справи.

Відповідно до ч.4 ст. 405 КПК України неприбуття учасників провадження в судове засідання не перешкоджає проведенню розгляду.

Заслухавши доповідача, який виклав суть ухвали слідчого судді та доводи апеляційної скарги колегія суддів приходить до наступного висновку.

Положеннями статті 2 КПК України передбачено, що завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.303 КПК України на досудовому провадженні може бути оскаржена бездіяльність слідчого, прокурора, яка проявилась у невнесенні відомостей до ЄРДР після отриманої заяви чи повідомлення про злочин.

Статтею 307 КПК України передбачено, що за результатами розгляду скарг на рішення, дії чи бездіяльність слідчого постановляється ухвала згідно з правилами цього Кодексу. Ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування може бути про: 1) скасування рішення слідчого; 1-1) скасування повідомлення про підозру; 2) зобов`язання припинити дію; 3) зобов`язання вчинити певну дію; 4) відмову у задоволенні скарги.

Апеляційним переглядом встановлено, що у своїй скарзі до слідчого судді ОСОБА_6 просила визнати незаконною бездіяльність посадових осіб Володимирського районного відділу поліції, що полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР, та зобов`язати посадових осіб Володимирського районного відділу поліції ГУНП внести відомості про кримінальне правопорушення до ЄРДР за її заявою від 05.07.2025 року про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст. 356 КК України (самоправство).

Відмовляючи у задоволенні скарги слідчий суддя вказав, що у заяві ОСОБА_6 не викладено конкретних обставин, які можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, оскільки згідно ст. 91 КПК України у заяві необхідно вказати про подію кримінального правопорушення, в тому числі час, спосіб, місце, мотив і мета його вчинення, наслідки, які настали, їх обґрунтування та інші обставини вчинення кримінального правопорушення.

Більше того, із змісту заяви скаржника та доданих до неї доказів нею фактично оспорюється договір оренди нерухомого майна, яке здано в оренду іншим співвласникам, та порушено право на отримання частини доходу від одержаної орендної плати, яке може бути захищене в судовому порядку, а не в порядку кримінального переслідування особи.

З таким висновком слідчого судді колегія суддів погоджується з огляду на наступне.

Відповідно до ч.ч.1, 5 ст.214 КПК України слідчий, прокурор, невідкладно, але не пізніше 24 години після подання заяви, повідомлення про вчинення кримінального правопорушення або після самостійного виявлення ним з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, зобов`язаний внести відповідні відомості до ЄРДР та розпочати розслідування.

До Єдиного реєстру досудових розслідувань вносяться відомості про: 1) дату надходження заяви, повідомлення про кримінальне правопорушення або виявлення з іншого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення; 2) прізвище, ім`я, по батькові (найменування) потерпілого або заявника; 3) інше джерело, з якого виявлені обставини, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення; 4) короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, наведених потерпілим, заявником чи виявлених з іншого джерела; 5) попередня правова кваліфікація кримінального правопорушення з зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність; 6) прізвище, ім`я, по батькові та посада службової особи, яка внесла відомості до реєстру, а також слідчого, прокурора, який вніс відомості до реєстру та/або розпочав досудове розслідування; 7) інші обставини, передбачені положенням про Єдиний реєстр досудових розслідувань.

Досудове розслідування розпочинається з моменту внесення відомостей до ЄРДР, порядок формування та ведення якого затверджується Офісом Генерального прокурора за погодженням з Міністерством внутрішніх справ України, Службою безпеки України, Національним антикорупційним бюро України, Державним бюро розслідувань, органом, що здійснює контроль за додержанням податкового законодавства (ч.2 ст.214 КПК України).

Внесення відомостей до ЄРДР врегульовано Положенням про Єдиний реєстр досудових розслідувань, порядок його формування та ведення, яке затверджене наказом Генерального прокурора №298 від 30.06.2020 року. Згідно п.1 глави 2 розділу I цього Положення, до Реєстру, окрім іншого, вносяться відомості про: час та дату надходження заяви, повідомлення про кримінальне правопорушення або виявлення з іншого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення; прізвище, ім`я, по батькові (найменування) потерпілого або заявника; короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, наведених потерпілим, заявником чи виявлених з іншого джерела; попередню правову кваліфікацію кримінального правопорушення із зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність , що узгоджується з вимогами ч.5 ст.214 КПК України.

Відповідно до п.3 розділу 3 Порядку ведення єдиного обліку в органах (підрозділах) поліції заяв і повідомлень про кримінальні правопорушення та інші події, затвердженого наказом Міністерства внутрішніх справ України №100 від 08.02.2019 року , заяви і повідомлення про інші події, що надійшли до чергової служби центрального органу управління поліцією, головних управлінь Національної поліції та їх територіальних (відокремлених) підрозділів (управлінь, відділів, відділень) поліції, у яких немає відомостей, що вказують на вчинення кримінального правопорушення, уповноважена службова особа після реєстрації в ІТС ІПНП (журналі ЄО) невідкладно, але не пізніше 24 годин передає керівнику відповідного органу (підрозділу) поліції або особі, яка виконує його обов`язки, для розгляду та прийняття рішення згідно із Законом України «Про звернення громадян» або Кодексом України про адміністративні правопорушення.

Таким чином, норма ст.214 КПК містить два ключових положення: 1) строк, протягом якого мають бути внесені відомості - невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення; 2) зміст заяви, повідомлення - вони мають бути про вчинене кримінальне правопорушення.

Разом з тим, ст.25 КПК України проголошено засаду публічності. Прокурор, слідчий зобов`язані в межах своєї компетенції розпочати досудове розслідування в разі надходження заяви (повідомлення) про вчинення кримінального правопорушення, а також вжити всіх передбачених законом заходів для встановлення події кримінального правопорушення та особи, яка його вчинила. З вказаною нормою кореспондується вимога п.4 ч.5 ст.214 КПК України, відповідно до якої до ЄРДР вноситься, зокрема, короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, наведених потерпілим, заявником.

За такого нормативного закріплення позиція щодо автоматичної реєстрації відомостей по всіх заявах і повідомленнях, які надходять до слідчого, прокурора, дізнавача для порушення кримінального провадження, є помилковою, адже сама норма опосередковано містить вимогу наявності відомостей про кримінальне правопорушення. Отже, навіть у чинній редакції ч.1 ст.214 КПК України проблема щодо внесення відомостей до ЄРДР і оскарження відповідної бездіяльності лежить у площині застосування і вибіркового застосування нормативних формулювань.

Системний аналіз положень кримінального процесуального закону дає підстави для висновку, що реєстрації до Єдиного реєстру досудових розслідувань підлягають не будь-які заяви чи повідомлення, а лише ті з них, які містять відомості про кримінальне правопорушення. До того ж законодавцем розмежовано поняття внесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР у відповідності до положень ч.1 ст.214 КПК України та прийняття і реєстрації відповідних заяв, про що йдеться у ч.4 ст.214 КПК України.

У цілому такий висновок відповідає Рішенню Конституційного Суду України у справі за конституційною скаргою ОСОБА_8 від 17.06.2020 року, згідно п.5 мотивувальної частини якого зазначено, що: "встановлений законодавцем обсяг судового захисту стосовно оцінки бездіяльності уповноважених державних органів має забезпечити ефективність судового контролю, який має бути забезпечено під час розгляду відповідних питань хоча б у двох судових інстанціях: законодавець має запровадити такий обсяг судового контролю за бездіяльністю слідчого чи прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Реєстру після отримання заяви, повідомлення про кримінальне правопорушення, що дозволяв би здійснити ефективний судовий контроль щодо відповідних питань та за наявності підстав надати особі можливість ініціювати початок кримінального провадження, а отже, надати їй реальний доступ до судового захисту".

Таким чином, бездіяльність, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, може мати місце лише у разі:

- надходження заяви, повідомлення про вчинення кримінального правопорушення до суб`єкта, який наділений повноваженнями вносити дані до ЄРДР (відповідно до ч.4 ст.214 КПК України, слідчий, прокурор, інша службова особа, уповноважена на прийняття та реєстрацію заяв і повідомлень про кримінальні правопорушення, зобов`язані прийняти та зареєструвати таку заяву чи повідомлення. Однак слід додатково наголосити, що обов`язок зареєструвати заяву не є обов`язком зареєструвати відомості з цієї заяви в ЄРДР);

- наявності у заяві, повідомленні інформації, яка може свідчити про вчинення кримінального правопорушення (для початку досудового розслідування достатньою є мінімально необхідна кількість таких ознак: суспільна небезпечність і протиправність (ознаки правопорушення) та об`єкт і об`єктивна сторона (ознаки складу правопорушення). Разом з тим, відомостями про кримінальне правопорушення можна вважати інформацію про подію, яка може бути предметом кримінально-правової оцінки, або про діяння, яке виглядає як суспільно-небезпечне і протиправне);

- невнесення відомостей за заявою, повідомленням, які надійшли уповноваженому суб`єкту і містять ознаки кримінального правопорушення, протягом 24 годин.

З урахуванням викладеного, заява ОСОБА_6 в частині вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст.356 КК України за своїм змістом та суттю, на думку колегії суддів, не є заявою про злочин, оскільки не містить конкретних та достатніх даних про можливість вчинення кримінального правопорушення в розумінні ст.214 КПК України.

Окрім того, колегія суддів погоджується з висновком слідчого судді, що із змісту заяви скаржника та доданих до неї доказів ОСОБА_6 фактично оспорюється договір оренди нерухомого майна, яке здано в оренду іншим співвласником, та порушене право на отримання частини доходу від одержаної орендної плати, яке може бути захищене в судовому порядку, а не в порядку кримінального переслідування особи.

При цьому, усі доводи апелянта, які викладені в апеляційній скарзі щодо незаконності оскаржуваного судового рішення не заслуговують на увагу суду, оскільки на думку апеляційного суду фактично зводяться до довільної та суперечливої інтерпретації дійсних обставин справи та відповідних норм чинного законодавства і жодним чином не спростовують наведених вище висновків суду першої інстанції.

Зважаючи на вищевикладене, рішення слідчого судді є законним та обґрунтованим, ухвалене на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, що підтверджені достатніми даними, дослідженими судом.

Апеляційний суд не вбачає будь-яких порушень норм кримінально-процесуального закону, які могли б стати підставою для скасування ухвали слідчого судді з мотивів, викладених в апеляційній скарзі.

А тому, апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а оскаржувану ухвалу слідчого судді, - без змін.

Керуючись ст.ст. 405, 407, 422 КПК України, Волинський апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу скаржника ОСОБА_6 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Володимирського міського суду Волинської області від 24 липня 2025 року, якою відмовлено в задоволенні скарги ОСОБА_6 на бездіяльність слідчого СВ Володимирського РВП ГУНП щодо невнесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань, - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий

Судді