Дата документу 17.07.2025 Справа № 335/6427/24
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний №335/6427/24 Слідчий суддя в 1 інст. ОСОБА_1
Провадження №11-сс/807/555/25 Доповідач в 2 інст. ОСОБА_2
Категорія ст.183 КПК України
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду в складі

головуючого ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

розглянула 17 липня 2025 року у м.Запоріжжя в апеляційному порядку у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження щодо

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м.Запоріжжя, громадянки України, яка має вищу освіту, неодружена, має на утриманні двох неповнолітніх дітей 2018 та 2020 років народження, працює на посаді старшого інспектора ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимої,

підозрюваної у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.255, ч.4 ст.28 ч.3 ст.362, ч.4 ст.28 ч.4 ст.368-3, ч.4 ст.28 ч.1 ст.114-1, ч.5 ст.27 ч.4 ст.28 ст.336 КК України,

за участю прокурора ОСОБА_7 - в режимі відеоконференції (EASYCON),

підозрюваної ОСОБА_6

захисника підозрюваної адвоката ОСОБА_8 .

Прокурор у кримінальному провадженні прокурор Мелітопольського відділу Запорізької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Східного регіону ОСОБА_7 звернувся до суду апеляційної інстанції з апеляційною скаргою на ухвалу слідчого судді Вознесенівського районного суду м.Запоріжжя від 18 червня 2025 року, якою відмовлено у задоволенні клопотання старшого слідчого слідчого управління Головного управління Національної поліції в Запорізькій області ОСОБА_9 та на підставі частини третьої статті 194 Кримінального процесуального кодексу України зобов`язано ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , прибувати за кожною вимогою до суду, слідчого або прокурора в залежності від стадії кримінального провадження, в період дії запобіжного заходу з 18 червня 2025 року до 16 серпня 2025 року включно.

Своє рішення слідчий суддя мотивував тим, що проаналізувавши пояснення учасників процесу, надані докази та правові норми, слідчий суддя дійшов висновку, що прокурор у судовому засіданні довів тільки наявність обґрунтованої підозри стосовно ОСОБА_6 , однак не довів обставин, передбачених пунктами 2 та 3 частини першої статті 194 КПК України, у зв`язку з чим, відсутні достатні правові підстави для застосування до останньої виняткового запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

В апеляційній скарзі прокурор просить ухвалу слідчого судді скасувати та постановити нову, якою задовольнити клопотання слідчого та застосувати до підозрюваної запобіжний захід у виді тримання під вартою терміном на 60 днів, в межах строку досудового розслідування, без визначення розміру застави.

В обґрунтування своїх вимог зазначає, що оскаржувана ухвала є необґрунтована, невмотивована, яка не ґрунтується на нормах Кримінального процесуального кодексу України та не відповідає фактичним обставинам.

Прокурор посилається на те, що зібрані під час досудового розслідування докази є вагомими та підтверджують причетність ОСОБА_6 до вчинення інкримінованих їй кримінальних правопорушень в умовах воєнного стану.

Зазначає, що слідчим суддею не враховано, що відмова у застосуванні запобіжного заходу у виді тримання під вартою стосовно ОСОБА_6 не забезпечить виконання останньою процесуальних обов`язків та запобігання ризикам, передбаченим п.п.1-5 ч.1 ст.177 КПК України.

Прокурор вказує, що наявність зазначених ризиків підтверджується зібраними під час досудового розслідування матеріалами кримінального провадження.

Звертає увагу, що підозрювана вчинила, у тому числі, особливо тяжке кримінальне правопорушення, за яке законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до дванадцяти років, тож тяжкість покарання, що загрожує останній у разі визнання її винною у кримінальних правопорушеннях, є достатньою та співрозмірною для обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

На думку прокурора, жоден із більш м`яких запобіжних заходів, ніж тримання під вартою, не зможе забезпечити належної поведінки підозрюваної, не зменшить встановлених ризиків та не зможе перешкодити їх реалізації.

Вказує, що враховуючи інкриміновані підозрюваній кримінальні правопорушення, відповідно до вимог Кримінального процесуального кодексу слідчий суддя має право не визначати розмір застави.

Окрім того, прокурор вважає, що враховуючи характер, тяжкість та суспільну небезпечність інкримінованих підозрюваній кримінальних правопорушень, вчинених в умовах воєнного стану, розмір одержаної неправомірної вигоди, що негативно виливає на обороноздатність України, у сторони обвинувачення були достатні підстави звернутися до слідчого судді з клопотанням про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Згідно з ухвалою слідчого судді, старший слідчий слідчого управління Головного управління Національної поліції в Запорізькій області ОСОБА_9 за погодженням процесуального керівника звернувся до суду з клопотанням про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою до ОСОБА_6 .

В обґрунтування клопотання посилається на те, що ОСОБА_6 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.255, ч.4 ст.28 ч.3 ст.362, ч.4 ст.28 ч.4 ст.368-3, ч.4 ст.28 ч.1 ст.114-1, ч.5 ст.27 ч.4 ст.28 ст.336 КК України.

Враховуючи дані про особу підозрюваної та обсяг пред`явленої підозри, а також посилаючись на наявність ризиків, передбачених п.п.1, 2, 3, 4, 5 ч.1 ст.177 КПК України, слідчий просить застосувати до ОСОБА_6 запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 днів без застави.

Заслухавши доповідь судді; аргументи прокурора, який підтримав апеляційну скаргу; підозрювану та її захисника, які заперечували проти задоволення апеляційної скарги прокурора; перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, переглядаючи оскаржувану ухвалу в межах поданої апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що остання задоволенню не підлягає, з таких підстав.

Згідно з вимогами ст.ст.177, 178 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а підставою - є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою статті 177 КПК України.

При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 КПК України, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується, вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого, міцність його соціальних зв`язків, наявність у нього постійного місця роботи або навчання, його репутацію, майновий стан, наявність судимостей, дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосування запобіжних заходів, якщо вони застосовувались до нього раніше, наявність повідомлень особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення, а також розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється особа.

На думку колегії суддів, слідчий суддя дотримався цих вимог закону при розгляді клопотання.

З наданих суду матеріалів кримінального провадження убачається, що наведені у клопотанні слідчого підстави для застосування щодо підозрюваної ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді тримання під вартою перевірялись слідчим суддею при розгляді клопотання. При цьому, у судовому засіданні заслухані пояснення підозрюваної, доводи її захисника, думка прокурора, слідчого, з`ясовані обставини, які мають значення при вирішенні питання щодо застосування запобіжного заходу.

Відповідно до вимог ст.178 КПК України, слідчим суддею враховані дані про її особу підозрюваної, тяжкість покарання, що загрожує підозрюваній у разі визнання її винуватою у інкримінованій їй правопорушенні, а також конкретні обставини вказаного кримінального правопорушення.

Як убачається з наданих матеріалів провадження, та встановлено слідчим суддею, ОСОБА_6 обґрунтовано підозрюється у вчиненні вищезазначених кримінальних правопорушень.

Обґрунтованість підозри підтверджується доданими до клопотання доказами, а саме:

- відомостями з акту складеного за результатами проведення позапланового заходу державного нагляду (контролю) щодо дотримання суб`єктом господарювання вимог законодавства у сфері освітньої діяльності, що підлягає ліцензуванню (у сфері вищої освіти) від 11 червня 2024 року №10.3-12-61;

- відомостями з акту за результатами позапланової перевірки суб`єкту освітньої діяльності щодо дотримання вимог законодавства у сфері вищої освіти від 26 березня 2025 року №01/12/19-04-06/1;

- показаннями свідка ОСОБА_10 , від 05 червня 2024 року та 29 квітня2024 року, який пояснював, що 12 березня 2024 року він з метою дізнатись умови вступу до аспірантуру прибув до КПУ, де співробітник навчального закладу ОСОБА_11 повідомила йому, що навчання триває 4 роки, в продовж яких він матиме писати наукові статті. Далі ОСОБА_11 йому сказала, що наразі прийому на навчання до аспірантури немає, але його можуть взяти «заднім числом», оформити його вступ до аспірантури жовтнем 2023 року;

- показаннями свідка ОСОБА_12 від 23 квітня 2024 року, який повідомив, що 26 березня 2024 року він прибув до КІІУ, де ОСОБА_11 запропонувала йому оформитись в аспірантуру заднім числом, тобто 2023 роком, але на ту спеціальність, де буде вільне місце. При цьому йому необхідно буде заплатити 19 550 грн за попередній рік навчання. Тобто, за той рік, коли він не вступав до аспірантури та фактично не навчався;

- показаннями свідка ОСОБА_13 від 22 жовтня 2024 року, який зазначив про результати позапланової перевірки в ІНФОРМАЦІЯ_3 , комісією ІНФОРМАЦІЯ_4 з 10 червня 2024 року по 11 червня 2024 року та щодо анулювання ліцензії КПУ на навчання, в аспірантурі через встановленні порушення при наборі аспірантів до навчання;

- показаннями директора Дії « ІНФОРМАЦІЯ_5 » ОСОБА_14 від 22 жовтня 2024 року, яка пояснила обставини внесення відомостей до ЄДЕБО, щодо вступу аспірантів до навчального закладу;

- показаннями свідка ОСОБА_15 від 06 березня 2025 року, який пояснив обставини зарахування його до КПУ задніми числами та умови вступу до КПУ задніми числами за грошові кошти, які йому озвучував ОСОБА_16 ;

- показаннями ОСОБА_17 (колишнього директора інституту іноземної філології КПУ) від 20 березня 2025 року, яка пояснила, що за вказівкою ректора ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_18 та з відома начальника відділу аспірантури ОСОБА_19 вона в березні 2025 року підписувала задніми числами відомості про зарахування заліків та іспитів аспірантів ІНФОРМАЦІЯ_3 із іноземної мови в 2023 та 2024 роках, які фактично не відбувались;

- відомостями з проведеного огляду особистого мобільного телефону колишнього директора інституту іноземної філології ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_20 від 21 березня 2025 року;

- показаннями аспіранта КПУ ОСОБА_21 від 18 березня 2025 року, який проходить службу в ІНФОРМАЦІЯ_6 та який пояснив ретельні обставини його вступу до аспірантури КПУ в 2024 році, задніми числом, за 2023 рік;

- відомостями з протоколу огляду компакт-диску вилученого з ДП « ІНФОРМАЦІЯ_5 » від 12 травня 2025 року, в ході огляду якого було встановлено що в 2023 році адміністратори ІНФОРМАЦІЯ_7 внесено відомості щодо зарахування до аспірантури 21 особу в рамках наказів про зарахування: №18 від 21 березня 2023 року та №76 від 03 жовтня 2023 року, та 2024 року в рамках вищезазначених наказів, внесено відомості щодо 2189 осіб, зарахованих до аспірантури КПУ за 2023 рік;

- відомостями з вилучених в ТЦК та СП довідок КПУ форми 20 та форми 9, які складала ОСОБА_19 , підписував ОСОБА_18 та надавали аспірантам для їх подальшого пред`явлення до ТЦК та СП;

- відомостями з протоколу №8 КПУ щодо зарахування на навчання до КПУ на третьому (освітньо-науковому) рівні вищої освіти для здобування ступеня «доктор філософії»;

- відомостями з протоколу огляду компакт-диску з АТ « ІНФОРМАЦІЯ_8 » від 12 травня 2025 року, в ході перегляду якого встановлено рух коштів за навчання в аспірантурі КПУ за 2023-2024 рік;

- відомостями з протоколу обшуку за місцем знаходження та здійснення господарської діяльності Вищого навчального закладу « ІНФОРМАЦІЯ_9 », яким виявлено та вилучено особові справи аспірантів;

- відомостями з протоколів обшуку за місцем проживання підозрюваних: ОСОБА_16 , ОСОБА_22 , ОСОБА_23 ;

- відомостями за наслідками проведених негласних слідчих (розшукових) дій, під час проведення яких зафіксовано розмови та оглянуто мобільні телефони ОСОБА_18 , ОСОБА_24 , ОСОБА_25 , ОСОБА_16 , ОСОБА_26 , ОСОБА_27 , ОСОБА_11 та ОСОБА_28 тощо.

Окрім того, як неодноразово зазначав у своїх рішеннях Європейський суд з прав людини, факти, які є причиною виникнення підозри, не повинні бути такими самими переконливими як ті, що є необхідними для обґрунтування обвинувального вироку чи суто висунення обвинувачення, що здійснюється на наступній стадії процесу («Мюррей проти Сполученого Королівства» («Murrey v. the United Kingdom»)). Наявність обґрунтованої підозри передбачає наявність фактів або інформації, які б могли переконати об`єктивного спостерігача в тому, що відповідна особа могла вчинити злочин, однак те, що можна вважати «обґрунтованим», залежить від усіх обставин справи («Кемпбелл і Хартлі проти Сполученого Королівства» («Fox, Campbell and Hartley v. the United Kingdom»)).

У рішенні Європейського Суду з прав людини «Чеботарь проти Молдови» № 35615/06 від 13 листопада 2007 року вказано на те, що для того, щоб арешт по обґрунтованій підозрі був виправданий у відповідності зі статтею 5 § 1 (с), поліція не зобов`язана мати докази, достатні для пред`явлення обвинувачення ані в момент арешту, ані під час перебування заявника під вартою. Також, не обов`язково, щоб затриманій особі були, по кінцевому рахунку, пред`явлені обвинувачення, або щоб ця особа була піддана суду. Метою попереднього тримання під вартою є подальше розслідування кримінальної справи, яке повинно підтвердити або розвіяти підозру, яка є підставою для затримання.

Таким чином, слідчий суддя і колегія суддів на цьому етапі провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні кримінального правопорушення, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо нього обмежувального заходу.

Колегія суддів вважає, що надані слідчим та прокурором докази є переконливими, узгоджуються між собою та є достатніми для висновку, що ОСОБА_11 могла вчинити вищевказані кримінальні правопорушення, тобто про те, що підозра є обґрунтованою.

Об`єктивних даних, які б свідчили про те, що надані слідчим докази отримані з порушенням порядку, передбаченого Кримінальним процесуальним кодексом України, колегією суддів не встановлено.

Разом з цим, перевіряючи доводи клопотання щодо наявності ризиків, про які вказано у клопотанні, а саме, того, що підозрювана може: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на свідків, інших підозрюваних, у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, слідчий суддя фактично дійшов висновку, що жоден з цих ризиків не підтвердився в ході розгляду клопотання.

Обґрунтовуючи свої висновки, слідчий суддя послався на те, що не будучи затриманою, ОСОБА_6 з`явилася до суду за першим викликом для розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою. Хоча мала можливість виїхати за межі України, вона цього не зробила, не зважаючи на те, що досудове розслідування триває понад рік, а події, що їй інкримінуються, мали місце у 2023-2024 роках.

У межах тривалого досудового розслідування проведено ряд слідчих дій: обшуки, вилучення та арешт речей і документів, тимчасовий доступ до них. Усі докази вже знаходяться в розпорядженні слідства, тож підозрювана не може їх спотворити чи приховати.

Зважив слідчий суддя і на те, що на цей час ліцензія про надання освітніх послуг КПУ відкликана, а тому підозрювана позбавлена можливості сприяти в отриманні відстрочки та ухилення від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період, військовозобов`язаними здобувачами освіти, які зараховані до аспірантури КПУ.

Слідчий суддя, в оскаржуваній ухвалі слушно зауважив, що слідчим не надано вагомих доказів ризику впливу на свідків, а також відсутні об`єктивні підстави вважати, що підозрювана перешкоджатиме досудовому розслідуванню. Наведені твердження органу досудового розслідування про існування цих ризиків є тільки припущеннями, які не можуть покладатися в основу судового рішення про тримання особи під вартою.

З оскаржуваної ухвали убачається, що слідчий суддя врахував окрім іншого те, що ОСОБА_6 хоча і підозрюється у вчиненні ряду злочинів, за які КК України передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від трьох до дванадцяти років, з позбавленням права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю на строк до трьох років, з конфіскацією майна, проте вона раніше не судима, з вищою освітою, яка за сімейним станом не заміжня (шлюб розірвано на підставі рішення суду), має на утриманні двох неповнолітніх дітей 2018 та 2020 року народження, яких виховує самостійно, працює, має стабільний прибуток.

При цьому, врахувавши всі обставини у їх сукупності, слідчий суддя дійшов правильного висновку про те, що прокурор у судовому засіданні довів тільки наявність обґрунтованої підозри щодо ОСОБА_6 , однак не довів обставин, передбачених пунктами 2 та 3 частини першої статті 194 КПК України, а саме: наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Вказані висновки слідчого судді прокурором не спростовані з наданням відповідних доказів.

Разом з тим, відповідно до положень ч.2 ст.177 КПК України, підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Водночас, згідно з вимогами ч.1 ст.194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;

2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;

3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Частиною 2 цієї статті передбачено, що слідчий суддя, суд має право зобов`язати підозрюваного, обвинуваченого прибувати за кожною вимогою до суду або до іншого органу державної влади, визначеного слідчим суддею, судом, якщо прокурор доведе обставини, передбачені пунктом 1 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктами 2 та 3 частини першої цієї статті.

У зв`язку з викладеним, зобов`язання підозрюваної прибувати за кожною вимогою до суду, слідчого або прокурора в залежності від стадії кримінального провадження, визначеного слідчим суддею, є цілком обґрунтованим та відповідає вимогам, визначеним ст.ст.177, 178, 194 КПК України.

Колегія суддів погоджується з такими висновками слідчого судді і вважає, що покладення на ОСОБА_6 зобов`язання прибувати за кожною вимогою до суду, слідчого або прокурора в залежності від стадії кримінального провадження, відповідає особі підозрюваної, яка раніше не судима, має міцні соціальні зв`язки, постійне місце проживання, а також забезпечить належну процесуальну поведінку підозрюваної.

У той же час вимога прокурора в апеляційній скарзі щодо обрання запобіжного заходу саме у виді тримання під вартою є безпідставною, не підкріплена належними доказами, які б свідчили про необхідність настільки суворого обмеження свободи підозрюваної, а також прокурором не наведено переконливого обґрунтування, чому більш м`який запобіжний захід не зміг би забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваної.

При апеляційному розгляді прокурором зазначено, що дані про те, що підозрювана не виконує своїх процесуальних обов`язків чи перешкоджає кримінальному провадженню, відсутні.

Колегія суддів вважає, що оскаржувана ухвала суду першої інстанції є законною, обґрунтованою та належним чином вмотивованою, а доводи апелянта про протилежне суперечать матеріалам провадження і змісту цієї ухвали.

З матеріалів провадження та з оскаржуваної ухвали убачається, що всі обставини, що мають значення для правильного вирішення клопотання, слідчим суддею дослідженні повно і всебічно.

Доводи, викладені в апеляційній скарзі прокурора, правильність висновків слідчого судді не спростовують, отже підстав для задоволення вказаної апеляційної скарги колегія суддів не вбачає.

Істотних порушень кримінального процесуального закону, які тягнуть скасування ухвали слідчого судді, при апеляційному розгляді не встановлено.

Керуючись ст.407, 422 КПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні прокурора Мелітопольського відділу Запорізької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Східного регіону ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Вознесенівського районного суду м.Запоріжжя від 18 червня 2025 року, якою відмовлено у задоволенні клопотання старшого слідчого слідчого управління Головного управління Національної поліції в Запорізькій області ОСОБА_9 та на підставі частини третьої статті 194 Кримінального процесуального кодексу України зобов`язано ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , прибувати за кожною вимогою до суду, слідчого або прокурора в залежності від стадії кримінального провадження, в період дії запобіжного заходу з 18 червня 2025 року до 16 серпня 2025 року включно, залишити без змін.

Ця ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4