Провадження № 1-кп/175/1425/25
11 серпня 2025 року селище Слобожанське Дніпровського
району Дніпропетровської області
Дніпровський районний суд Дніпропетровської області в складі: головуючого судді ОСОБА_1
з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2
прокурора ОСОБА_3 (дистанційно),
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
захисника ОСОБА_5 (дистанційно),
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Краматорськ Донецької області, громадянин України, із середньо-спеціальною освітою, на утриманні малолітніх та неповнолітніх дітей не має, інвалідом не являється, не працюючий, раніше судимий: 24.10.2023 Індустріальним районним судом м. Дніпропетровська за ч. 1 ст. 263 КК України до позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років, на підставі ст. 75 КК України звільнений з випробуванням з іспитовим строком на 3 (три) роки, зареєстрований та мешкає за адресою: АДРЕСА_1 .
обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 307 КК України
В С Т А Н О В И В:
В підготовчому судовому засіданні прокурор заявив клопотання про продовження ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, у зв`язку з тим, що спливає строк тримання під вартою, який був обраний на досудовому розслідувані, строком тримання до 12.08.2025, з визначенням застави розмірі 60 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, а ризики передбачені ст. 177 КПК України не змінились та продовжують існувати, а саме, обвинувачений може переховуватися від органу досудового розслідування та суду, про що свідчить тяжкість покарання, яке загрожує ОСОБА_4 , в разі визнання його винуватим у скоєнні кримінального правопорушення, у вчиненні якого він обвинувачується, а також те, що ОСОБА_4 може незаконно впливати на свідків з метою зміни показань; перешкоджати кримінальному правопорушенню іншим чином. Також зазначив, що ОСОБА_4 може продовжити вчиняти злочини у сфері незаконного обігу психотропних речовин, оскільки останній не має офіційного джерела доходу та вже притягувався до кримінальної відповідальності за злочини у сфері обігу наркотичних засобів та психотропних речовин, та не в змозі в повній мірі забезпечити належної процесуальної поведінки обвинуваченого і унеможливити настання ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.
Обвинувачений ОСОБА_4 та його захисник адвокат ОСОБА_5 в підготовчому судовому засіданні заперечували проти задоволення клопотання прокурора посилаючись на те, що клопотання є необґрунтованим, та просили зменшити розмір застави з 60 прожиткових мінімумів до мінімального 30 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, а також змінити запобіжний захід на інший не позбавлений з триманням під вартою на домашній арешт, посилаючись міцність соціальних зв`язків.
Вислухавши думку учасників кримінального провадження, суд встановив наступне.
Відповідно до ч. 3 ст. 331 КПК України, за наявності клопотань суд під час судового розгляду зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження запобіжного заходу до закінчення двомісячного строку з дня його застосування. За результатами розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. Копія ухвали вручається обвинуваченому, прокурору та направляється уповноваженій службовій особі місця ув`язнення. Під час здійснення судового провадження судом присяжних питання, передбачене цією частиною, вирішує головуючий.
Судом встановлено, що відносно ОСОБА_4 ухвалою слідчого судді Заводського районного суду м. Кам`янське від 08.07.2025 року обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в умовах ДУ «Дніпровська УВП №4», строк ухвали спливає 12.08.2025.
Вирішуючи питання про продовження відносно ОСОБА_4 запобіжного заходу, суд враховує його вік та стан здоров`я, сімейний стан, місце проживання і обставини, що мають значення для прийняття відповідного рішення.
При вирішенні питання про наявність підстав для продовження строку застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою необхідно враховувати тяжкість та підвищену суспільну небезпеку інкримінованого злочину, тяжкість можливого покарання, яке загрожує обвинуваченому за інкримінований злочин, а також наявність ризиків визначених ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме:
-п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, ОСОБА_4 може переховуватись від суду, з метою уникнення покарання, яке йому загрожує.
-п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, ОСОБА_4 може незаконно впливати на свідків у вказаному кримінальному провадженні, перешкоджати їх з`явленню до суду, примушуванню їх до відмови від давання показань.
-п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, оскільки ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні злочину у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, це вказує на його схильність до скоєння злочинів, ідентичних за своїми кваліфікуючими ознаками.
Прокурором обґрунтовано наявність зазначених у клопотанні ризиків, передбачених п. п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.
Щодо нездатності більш м`яких запобіжних заходів запобігти існуючим ризикам, суд зазначає таке.
Більш м`якими запобіжними заходами, у порівнянні з триманням під вартою, є: а) особисте зобов`язання; б) особиста порука; в) застава; г) домашній арешт.
У п.62 рішення по справі «Боротюк проти України» (Khayredinov v. Ukraine) Європейський Суд з прав людини вказав, що у всіх випадках, коли ризику ухилення обвинуваченого від слідства можна запобігти за допомогою застави чи інших запобіжних заходів, обвинуваченого має бути звільнено і в таких випадках національні органи завжди мають належним чином досліджувати можливість застосування таких альтернативних запобіжних заходів.
Домашній арешт та тримання під вартою є ізоляційними запобіжними заходами, проте рівень ізоляції особи за ними суттєво відрізняється з огляду на умови, пов`язані з позбавленням (обмеженням) волі підозрюваного, обвинуваченого. У цьому контексті домашній арешт є менш жорсткою формою ізоляції особи та, зокрема, не запобігає можливості вільного спілкування обвинуваченого як особисто, так і за допомогою засобів телекомунікації з іншими обвинуваченими та свідками, з метою схилити їх змінити свої показання в суді, для уникнення або мінімізації можливої кримінальної відповідальності за інкриміноване кримінальне правопорушення.
За наведених обставин суд вважає, що застосування до обвинуваченого ОСОБА_4 запобіжного заходу у виді домашнього арешту не зможе ефективно запобігти зазначеним ризикам.
Продовження існування зазначених вище обставин у їх сукупності, виправдовують подальше перебування обвинуваченого під вартою, що відповідає, і є співрозмірним тяжкості і характеру діяння, яке інкримінується останньому, та більш м`які запобіжні заходи, не забезпечать належної процесуальної його поведінки, а тому продовження строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою є найбільш прийнятним за наявних умов.
Таким чином, суд вважає за доцільне продовжити дію обраного щодо обвинуваченого ОСОБА_4 запобіжного заходу у виді тримання під вартою на строк шістдесят днів, залишивши без змін попередньо визначений розмір застави та обсяг обов`язків.
Керуючись ст.ст. 177, 178, 183, 331 КПК України, суд,
ПОСТАНОВИВ:
Клопотання прокурора про продовження обраного обвинуваченому ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою задовольнити.
Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_4 у виді тримання під вартою в умовах Державної установи «Дніпровська УВП №4», - продовжити терміном на 60 днів, тобто до 09 жовтня 2025 року включно, залишивши без змін раніше визначений розмір застави та обсяг обов`язків, пов`язаних з внесенням застави.
Строк дії ухвали до 09 жовтня 2025 року включно.
Копію ухвали вручити прокурору, обвинуваченому, начальнику ДУ УВП №4, для відома.
Ухвала в частині продовження запобіжного заходу обвинуваченому може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Повний текст ухвали складено 11 серпня 2025 року. У відповідності до положень ч.2 ст.376, ч.15 ст.615 КПК України в судовому засіданні проголошено резолютивну частини ухвали.

Суддя ОСОБА_1