КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 758/6751/25 Слідчий суддя ОСОБА_1
Провадження № 11-сс/824/4210/2025 Доповідач в суді ІІ інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 червня 2025 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

та секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу прокурора Подільської окружної прокуратури міста Києва ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Подільського районного суду міста Києва від 14 травня 2025 року про продовження строку тримання під вартою стосовно ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст.307 КК України у кримінальному провадженні №0001726 від 21.08.2023 року,

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою слідчого судді Подільського районного суду міста Києва від 14 травня 2025 року частково задоволено клопотання слідчої СВ Подільського УП ГУНП в м. Києві ОСОБА_8 , за погодженням з прокурором Подільської окружної прокуратури міста Києва ОСОБА_6 , про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Продовжено строк тримання під вартою ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строком до 60 діб;

Одночасно визначено ОСОБА_7 заставу в сумі 300 розмірів прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 908 400 гривень.

У разі внесення застави покладено на ОСОБА_7 обов`язки, передбачені ч. 4 ст. 195 КПК України: з`являтися до слідчого, прокурора або суду за першим викликом на визначений посадовою особою час; не відлучатися з м. Києва без дозволу слідчого, прокурора або суду; повідомляти слідчого, прокурора або суд про зміну свого місця проживання; заборонити спілкуватись зі свідками та іншими підозрюваними у даному кримінальному провадженні; здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну; носити електронний засіб контролю.

Не погоджуючись із зазначеною ухвалою, прокурор Подільської окружної прокуратури міста Києва ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій просить її скасувати та постановити нову ухвалу, якою задовольнити клопотання слідчого про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_7 на 60 діб без визначення застави.

Обґрунтовує доводи апеляційної скарги тим, що застава не забезпечить належної поведінки підозрюваного, оскільки особа має значні фінансові ресурси, що можуть бути використані для ухилення від правосуддя.

Апелянт наголошує на тому, що слідчий суддя безпідставно обрав підозрюваному альтернативний запобіжний захід у вигляді застави, проігнорувавши належним чином обґрунтовані ризики, наведені стороною обвинувачення.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення прокурора ОСОБА_6 , який підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити, думку підозрюваного ОСОБА_7 та його захисника ОСОБА_9 , які заперечували проти задоволення апеляційної скарги, вивчивши матеріали судового провадження та доводи апеляційної скарги, колегія суддів доходить висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до вимог п. 1 ч. 3 ст. 407 КПК України, за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвалу слідчого судді суд апеляційної інстанції має право залишити ухвалу без змін.

Як вбачається із матеріалів судового провадження, СВ Подільського УП ГУНП у м. Києві, за процесуального керівництва прокурорів Подільської окружної прокуратури міста Києва здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0001726, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 21.08.2023 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 307, ч. 3 ст. 305, ч. 1 ст. 209, ч. 1 ст. 309 КК України.

26.10.2024 року ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , повідомлено про те, що він підозрюється у незаконному зберіганні та перевезенні з метою збуту наркотичних засобів, вчиненому повторно, організованою групою, тобто у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 307 КК України.

Ухвалою слідчого судді Подільського районного суду м. Києва від 26.10.2024 року до підозрюваного ОСОБА_7 було застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 23.12.2024 року, який в подальшому, був продовжений до 26.01.2025 року.

Ухвалою Подільського районного суду м. Києва № 758/448/25 від 14.01.2025 року, строк досудового розслідування кримінального провадження № 0001726, відомості щодо якого внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 21.08.2023 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 307 КК України, продовжено до п`яти місяців, тобто, до 26.03.2025 року.

Ухвалою слідчого судді Подільського районного суду м. Києва від 19.03.2025 року відносно підозрюваного ОСОБА_7 було продовжено строк запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 17.05.2025 року.

12.05.2025 року слідча СВ Подільського УП ГУНП в м. Києві ОСОБА_8 , за погодженням з прокурором Подільської окружної прокуратура ОСОБА_6 , звернулась до суду з клопотанням про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_7 строком до 60 діб, без визначення розміру застави.

Вказувала, що оскільки з 14.03.2025 стороні захисту відкрито матеріали досудового розслідування для ознайомлення, тому, для забезпечення виконання судом вимог ст. 314 КПК України, а саме призначення та проведення підготовчого судового засідання, у органу досудового розслідування виникла необхідність в продовженні строку тримання під вартою стосовно підозрюваного ОСОБА_7 .

14.05.2025 року ухвалою слідчого судді Подільського районного суду міста Києва підозрюваному ОСОБА_7 продовжено строк тримання під вартою до 60 діб,одночасно визначено підозрюваному заставу в сумі 300 розмірів прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 908 400 гривень.

У разі внесення застави, покладено на ОСОБА_7 обов`язки, передбачені ч. 4 ст. 195 КПК України, а саме:

з`являтися до слідчого, прокурора або суду за першим викликом на визначений посадовою особою час;

не відлучатися з м. Києва без дозволу слідчого, прокурора або суду;

повідомляти слідчого, прокурора або суд про зміну свого місця проживання; заборонити спілкуватись зі свідками та іншими підозрюваними у даному кримінальному провадженні;

здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну;

носити електронний засіб контролю.

З такими висновками погоджується і колегія суддів.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною шостою та восьмою статті 176 цього Кодексу.

Розглядаючи клопотання про продовження строку тримання під вартою для прийняття законного і обґрунтованого рішення в порядку ст. 199 КПК України, слідчий суддя повинен з`ясувати всі обставини, з якими пов`язана можливість застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою та умови, за яких таке продовження можливе.

Згідно ч. 3 ст. 199 КПК України, клопотання про продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених у статті 184 цього Кодексу, повинно містити: виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою; виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

Згідно ч. 1 ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Колегія суддів вважає, що продовжуючи строк тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_7 , слідчий суддя дійшов правильного висновку про доведеність наявності обставин, які свідчать про обґрунтованість підозри останнього у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 307 КК України, що підтверджується фактичним даними, наданими суду та наведеними в ухвалі слідчого судді.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення.

Крім цього, колегія суддів вважає, що перевіряючи доводи клопотання на предмет продовження існування ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, а саме того, що підозрюваний може переховуватися від органу досудового розслідування та суду, незаконно впливати на свідків, експертів, знищити, спотворити будь-яку з речей та документів, що мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, вчинити інше кримінальне правопорушення, слідчий суддя дійшов обґрунтованого висновку про продовження їх існування, з огляду на конкретні обставини кримінального провадження, тяжкість покарання, яке загрожує ОСОБА_7 у разі визнання його винуватим у інкримінованому йому кримінальному правопорушенні, а також з огляду на характер та наслідки кримінального правопорушення, у вчиненні якого він підозрюється.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою та продовження строку тримання під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання під вартою та продовження строку тримання під вартою може бути виправдано за наявності того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважають над принципом поваги до особистої свободи.

У справах «Ілійков проти Болгарії», «Летельє проти Франції», «Москаленко проти України» Європейський суд з прав людини зазначив, що «суворість передбаченого покарання» є суттєвим елементом при оцінюванні «ризиків переховування або повторно вчинення злочинів», а особлива тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу.

На переконання колегії суддів, таке обмеження права ОСОБА_7 на свободу не суперечить положенням ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, так як існують ознаки суспільного інтересу, які не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважають принцип поваги до особистої свободи.

З урахуванням вищевикладеного, колегія суддів погоджується з висновком слідчого судді щодо необхідності продовження строку тримання під вартою ОСОБА_7 , оскільки слідчим суддею враховано обставини справи в сукупності з даними про особу підозрюваного, які вказують на можливість останнього вчиняти дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.

Крім того, колегія суддів вважає, що слідчий суддя, у відповідності до вимог ч. 4, 5 ст. 182, ч. 3 ст. 183 КПК України, взявши до уваги дані, які характеризують особу підозрюваного, обставини інкримінованого йому кримінального правопорушення, дійшов обґрунтованого висновку про визначення йому альтернативного запобіжного заходу у вигляді застави у сумі 300 розмірів прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 908 400 гривень.

Посилання прокурора в апеляційній скарзі на те, що ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 307 КК України, а відтак, з урахуванням положень ч. 4 ст. 183 КПК України, щодо останнього слід застосувати запобіжний захід без визначення застави, не ґрунтуються на вимогах закону.

Так, як вбачається із аналізу положень ч. 4 ст. 183 КПК України, можливість слідчого судді не визначати розмір застави у визначених цією нормою випадках, є правом слідчого судді, а не його обов`язком, а тому доводи прокурора в цій частині не є безумовною підставою для скасування ухвали слідчого судді.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, у всіх випадках, коли ризику ухилення обвинуваченого від слідства можна запобігти за допомогою застави чи інших запобіжних заходів, обвинуваченого має бути звільнено і в таких випадках національні органи завжди мають належним чином досліджувати можливість застосування таких альтернативних запобіжних заходів (рішення у справі "Вренчев проти Сербії" п. 76).

Автоматична відмова в застосуванні застави без здійснення судового контролю є несумісною з вимогами пункту 3 статті 5 Конвенції (рішення у справі "S.B.C. v. the UK" п. п. 23-24).

Таким чином, на переконання колегії суддів, врахувавши процесуальну поведінку підозрюваного та дані про його особу, слідчий суддя дійшов обґрунтованого висновку про можливість визначення підозрюваному застави у даному кримінальному провадженні.

Доводи, на які посилається прокурор в апеляційній скарзі стосовно обґрунтованості підозри у вчиненні підозрюваним інкримінованих йому кримінальних правопорушень та наявності у кримінальному провадженні ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, враховані слідчим суддею при визначенні підозрюваному розміру застави одночасно із застосуванням запобіжного заходу у виді тримання під вартою який, на думку колегії суддів, є співмірним з існуючими ризиками, особою підозрюваного, тяжкістю кримінального правопорушення, та підстав вважати його занадто м`яким колегія суддів не вбачає.

Доказів недостатності застосованого підозрюваному запобіжного заходу для виконання покладених на нього обов`язків прокурором не надано.

Інші доводи апеляційної скарги прокурора висновків слідчого судді не спростовують.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які перешкодили чи могли перешкодити слідчому судді постановити законну та обґрунтовану ухвалу, колегією суддів апеляційної інстанції не встановлено.

За таких обставин, ухвала слідчого судді суду першої інстанції відповідно до вимог статті 370 КПК України є законною, обґрунтованою і вмотивованою, а тому колегія суддів не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування ухвали слідчого судді.

Враховуючи вищевикладене та керуючись ст.ст. 407, 418, 422 КПК України, колегія суддів,

постановила:

Апеляційну скаргу прокурора Подільської окружної прокуратури міста Києва ОСОБА_6 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Подільського районного суду міста Києва від 14 травня 2025 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя ________________ ОСОБА_10

Судді:

ОСОБА_11 ____________