У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 травня 2025 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

за участю секретаря ОСОБА_4

розглянувши у закритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження №0000002 від 01.01.2024 року за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_5 , в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 , на вирок Баштанського районного суду Миколаївської області від 10 лютого 2025 року, стосовно

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Явкине, Баштанського району, Миколаївської області, українця, громадянина України, не одруженого, не працюючого, з базовою загальною середньою освітою, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 ), раніше не судимого,

- обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.336 КК України,

Учасники судового провадження:

прокурор ОСОБА_7

захисник ОСОБА_5

( в режимі відеоконференції за допомогою сервісу «EasyCon»)

встановив:

Короткий зміст вимог апеляційної скарги.

В апеляційній скарзі захисник просить вирок суду змінити в частині призначення покарання. Призначити ОСОБА_6 покарання за вчинення ним кримінального правопорушення, передбаченого ст.336 КК України із застосуванням ст.69 КК України, у виді позбавлення волі строком на 1 рік.

Короткий зміст вироку.

Вироком суду ОСОБА_6 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 336 КК України, та призначено йому покарання у виді позбавлення волі на строк три роки.

Узагальнені доводи апеляційної скарги.

В апеляційній скарзі захисник вважає оскаржуваний вирок незаконним та таким, що підлягає скасуванню у зв`язку з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, що призвело до невідповідності призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого через суворість покарання.

Вказує, що за час проведення розгляду справи обвинувачений вже багаторазово пожалкував про скоєне ним кримінальне правопорушення, навчений та покараний наріканнями оточуючих людей, проявив щиросердне зізнання. На думку сторони захисту, суд при призначенні покарання формально послався на обставини, що пом`якшують покарання та не дав їм належної оцінки. Вважає призначене ОСОБА_6 покарання вищим від мінімального передбаченого санкцією ст.336 КК України та дуже суворим, яке за своєю суворістю не відповідає особі обвинуваченого.

Обставини встановлені судом першої інстанції.

Судом першої інстанції встановлено та визнано доведеним, що 24.02.2022 року відповідно до Указу Президента України «Про загальну мобілізацію» №69/2022 у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України та з метою забезпечення оборони держави, підтримання бойової і мобілізаційної готовності Збройних сил України та інших військових формувань, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до ч. 2 ст. 102, п. 1, 17, 20 ч. 1 ст. 106 Конституції України оголошено про проведення загальної мобілізації. У подальшому проведення загальної мобілізації неодноразово продовжувалось та продовжено на теперішній час.

21.06.2022 року військовозобов`язаний ОСОБА_6 пройшов медичну комісію з метою визначення ступеня придатності до військової служби. За результатами проходження військово-лікарської комісії ОСОБА_6 визнано придатним до військової служби.

05.12.2023 року ОСОБА_6 був письмово попереджений про кримінальну відповідальність за ухилення від призову на військову службу під час мобілізації.

05.12.2023 року о 15 год. 00 хв. військовозобов`язаний ОСОБА_6 у приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_2 отримав під особистий підпис повістку про явку на 06.12.2023 року о 08 год. 00 хв. до ІНФОРМАЦІЯ_2 для подальшого відправлення до військової частини.

Отримавши зазначену повістку, військовозобов`язаний ОСОБА_6 , діючи умисно, з метою ухилення від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, не маючи правових підстав на відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації, знаходячись у приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_2 05.12.2023 року власноручно написав заяву про відмову від призову на військову службу під час мобілізації, яку передав працівникам ІНФОРМАЦІЯ_2 . Після цього ОСОБА_6 покинув приміщення ІНФОРМАЦІЯ_2 та у визначений у повістці час, а саме 06.12.2023 року о 08:00 годині до ІНФОРМАЦІЯ_2 не прибув, внаслідок чого до військової частини направлений не був.

Таким чином, ОСОБА_6 , будучи військовозобов`язаним, будучи визнаним військово-лікарською комісією придатним до військової служби, діючи всупереч положенням Указу Президента України «Про загальну мобілізацію» № 69/2022 від 24.02.2022 року та Указу Президента України «Про продовження строку проведення загальної мобілізації» №735/2023 від 06.11.2023 року, Законам України «Про оборону України», «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», «Про військовий обов`язок і військову службу», ухилився від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період.

Дії обвинуваченого ОСОБА_6 судом кваліфіковані за ст.336 КК України, як ухилення від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період.

Обставини встановлені судом апеляційної інстанції.

Заслухавши доповідь судді, пояснення захисника, на підтримку вимог апеляційної скарги, думку прокурора, який вважав вирок суду законним та обґрунтованим, вивчивши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги в її межах, суд апеляційної інстанції дійшов наступного.

Згідно вимог ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 КПК України. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції в повній мірі дотримався зазначених вимог закону.

Висновок суду, щодо доведеності винуватості ОСОБА_6 , у вчиненні кримінального правопорушення, за яке його засуджено за обставин наведених у вироку, підтверджений зібраними у справі доказами, яким суд першої інстанції дав належну правову оцінку і обґрунтовано дійшов до висновку про його винність у вчинені вказаного кримінального правопорушення.

Всі обставини справи були детально розглянуті та досліджені судом першої інстанції, що підтверджується наведеними та належно оціненими у вироку доказами про вчинення кримінального правопорушення обвинуваченим.

Кваліфікація судом першої інстанції дій обвинуваченого ОСОБА_6 за ст. 336 КК України, є правильною і апелянтом не оспорюється. А тому відповідно до вимог ст. 404 КПК України, вирок в цій частині апеляційним судом не переглядається.

Призначаючи обвинуваченому ОСОБА_6 покарання, суд першої інстанції у відповідності до ст. 65, 66, 67 КК України, врахував досудову доповідь органу пробації щодо можливості виправлення обвинуваченого без позбавлення або обмеження волі на певний строк, а також те, що він скоїв кримінальне правопорушення, яке віднесене до категорії нетяжких злочинів, особу обвинуваченого, який раніше не судимий, не працює, за місцем проживання характеризуються позитивно, обставини скоєного кримінального правопорушення, думку прокурора, відсутність обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання, а також те, що покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні кримінального правопорушення, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого, а тому суд дійшов до висновку про необхідність призначення ОСОБА_6 покарання у виді позбавлення волі в межах, передбачених санкцією ст. 336 КК України, належним чином вмотивувавши таке рішення у вироку.

Таке покарання, на думку апеляційного суду, відповідає тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особі обвинуваченого, буде необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень. З урахуванням цього, підстав вважати призначене обвинуваченому покарання таким, що не відповідає вимогам кримінального законодавства, апеляційний суд не вбачає.

Є неспроможними доводи захисника про можливість пом`якшення ОСОБА_6 покарання з застосуванням вимог ст. 69 КК України, тобто про призначення більш м`якого покарання, ніж передбачено законом.

Призначення покарання із застосуванням ст. 69 КК України є можливим за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного.

Під час судового розгляду не встановлено наявність обставин, які пом`якшують покарання. Висловлене ОСОБА_6 каяття у вчиненому кримінальному правопорушенні, в даному випадку не може бути врахована та не є достатньою підставою для застосування вимог ст. 69 КК України, оскільки таке наявне тоді, коли каяття є дієвим і включає в себе активні дії.

Каяття передбачає, окрім визнання особою факту вчинення злочину, ще й дійсне, відверте, а не уявне визнання своєї провини у вчиненому злочині, відверту негативну оцінку своєї злочинної поведінки, визнання тих обставин, які ставляться в провину, щирий жаль з приводу цього та осуд своєї поведінки, що насамперед повинно виражатися в намаганні особи відшкодувати завдані злочином збитки, бажанні виправити наслідки вчиненого та готовність нести покарання.

Разом з тим, як встановлено судом першої інстанції, обвинувачений після вчинення інкримінованого кримінального правопорушення і судового розгляду лише формально заявляв про своє каяття, однак на протязі вказаного часу і станом на день судового розгляду не вживав жодних реальних і дієвих заходів для з`явлення до ІНФОРМАЦІЯ_2 для проходження служби.

За такого, врахувавши всі обставини кримінального провадження, колегія суддів приходить до переконання, що суд, реалізувавши принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, призначив ОСОБА_6 покарання, яке відповідає ступеню тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та особі винного. Обставини наведені в апеляційній скарзі, судом першої інстанції, були в повному обсязі враховані при призначенні покарання, про що свідчить зміст відомостей та висновків суду, наведених ним у мотивувальній частині вироку

З огляду на наведене та відсутністю підстав для зміни вироку, передбачених ст.409 КПК України, з наведених апелянтом мотивів, апеляційний суд не вбачає підстав для пом`якшення призначеного судом покарання ОСОБА_6 , у зв`язку з чим апеляційну скаргу захисника слід залишити без задоволення.

Керуючись статтями 376, 405, 407, 418, 419, 424, 426, 532 КПК України,

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_5 , в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 , - залишити без задоволення.

Вирок Баштанського районного суду Миколаївської області від 10 лютого 2025 року, стосовно ОСОБА_6 , залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Головуючий

Судді