Справа № 464/236/24 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/811/778/25 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 вересня 2025 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ

Львівського апеляційного суду в складі:

головуючого-судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові справу за апеляційною скаргою прокурора Франківської окружної прокуратури міста Львова ОСОБА_6 на ухвалу Сихівського районного суду м. Львова від 22 серпня 2025 року відносно обвинуваченої ОСОБА_7 ,

з участю прокурора ОСОБА_6 ,

захисника обвинуваченої адвоката ОСОБА_8 ,

обвинуваченої ОСОБА_7 ,

встановила:

на розгляді Сихівського районного суду м. Львова перебуває кримінальне провадження, відомості про яке 09 січня 2024 року внесене до ЄРДР за №0000032, про обвинувачення ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 115 КК України.

Ухвалою Сихівського районного суду м. Львова від 22 серпня 2025 року клопотання прокурора задоволено, продовжено обвинуваченій ОСОБА_7 строк тримання під вартою на шістдесят днів, а саме до 20 жовтня 2025 року включно, із визначенням застави в розмірі 100 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 302 800 грн. і покладено на обвинувачену передбачені ст. 194 КПК України обов`язки.

В апеляційній скарзі прокурор Франківської окружної прокуратури міста Львова ОСОБА_6 не оспорюючи законність ухвали суду в частині продовження застосування відносно обвинуваченої ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, вважає таку незаконною у зв`язку із невідповідністю висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального правопорушення, зокрема в частині визначення обвинуваченій застави.

Звертає увагу, що ОСОБА_7 обґрунтовано обвинувачується за ч.1 ст. 115 КК України у вбивстві, тобто в умисному протиправному заподіянні смерті іншій людині.

Зазначає про наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, а саме наголошує, що обвинувачена ОСОБА_7 може переховуватись від суду, оскільки обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину, не працює, джерел доходу не має, неповнолітніх осіб на утриманні не має, одружена із особою, яка є громадянином іншої держави, має право виїзду за межі України, на постійне проживання та роботу за межами України; може впливати на свідків у даному кримінальному провадженні, оскільки триває судовий розгляд, ще не допитані усі свідки. Крім цього, в ході судового розгляду задоволено клопотання про допит експерта.

Акцентує, що визначена судом застава у даному кримінальному провадженні повністю нівелює обраний запобіжний захід у вигляді тримання під вартою і не сприятиме належній процесуальній поведінці обвинуваченої.

Просить ухвалу Сихівського районного суду м. Львова від 22 вересня 2025 року скасувати частково, ухвалити нову ухвалу, якою клопотання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою терміном на 60 днів обвинуваченій ОСОБА_7 задоволити повністю та продовжити останній запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, без визначення розміру застави.

Заслухавши суддю-доповідача, думку прокурора, який підтримав апеляційну скаргу, пояснення обвинуваченої ОСОБА_7 та виступ її захисника адвоката ОСОБА_8 , про її заперечення та залишення ухвали суду першої інстанції без зміни, перевіривши матеріали судового провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що така задоволенню не підлягає, з наступних підстав.

Так, порядок перевірки ухвал суду про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, про зміну іншого запобіжного заходу на запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, а також про продовження строку тримання під вартою, постановлених під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті, визначено ст. 422-1 КПК України.

Згідно ч.1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною шостою та восьмою статті 176 цього Кодексу.

Ст. 177 КПК України передбачено, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків.

У відповідності до положень ч.4 ст. 182 КПК України розмір застави визначається слідчим суддею, судом з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

Згідно п.3 ч.5 ст. 182 КПК України розмір застави, щодо особи, обвинуваченої у вчиненні особливо тяжкого злочину визначається в межах від вісімдесяти до трьохсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Як вбачається з матеріалів справи, суд першої інстанції визначивши заставу у розмірі 100 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 302 800 грн., врахував дані про особу обвинуваченої, її майновий та сімейний стан, конкретні обставини справи, а також тяжкість інкримінованого кримінального правопорушення.

На переконання колегії суддів, місцевий суд, прийнявши обґрунтоване рішення про продовження обвинуваченій ОСОБА_7 строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, належним чином оцінив і наявність обставин для застосування альтернативного запобіжного заходу у вигляді застави та відповідність її розміру, меті застосування запобіжного заходу, що не ставить під сумнів його дієвість.

Колегія суддів вважає, що встановлений у оскаржуваному судовому рішенні розмір застави для обвинуваченої ОСОБА_7 є небажаним для втрати, а відтак, достатнім для запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні прокурора.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що у даному конкретному випадку, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою із визначенням застави, забезпечить виконання обвинуваченою ОСОБА_7 процесуальних обов`язків у кримінальному провадженні.

З огляду на вищенаведене, колегія суддів не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги сторони обвинувачення.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону при розгляді справи колегією суддів не встановлено.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 418, 419, 422-1 КПК України, колегія суддів,

постановила:

апеляційну скаргу прокурора Франківської окружної прокуратури міста Львова ОСОБА_6 залишити без задоволення, а ухвалу Сихівського районного суду м. Львова від 22 серпня 2025 року відносно обвинуваченої ОСОБА_7 про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою із визначенням розміру застави без зміни.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4