Справа № 199/6409/25
ВИРОК

іменем України

15.05.2025 місто Дніпро

Амур-Нижньодніпровський районний суд міста Дніпра у складі:

судді ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження №0000623 відносно:

ОСОБА_2 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Болград Одеської області, громадянина України, освіта вища, неодруженого, офіційно не працевлаштованого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

який обвинувачується у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України,

за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_3 , прокурора ОСОБА_4 , обвинуваченого ОСОБА_2 ,

УСТАНОВИВ:

07.04.2025 приблизно о 19:30 годині ОСОБА_2 , перебуваючи на території літньої тераси кафе «Бенч» за адресою: м. Дніпро, вул. Калинова, буд. 20, побачив розташовані на території тераси стільці та столи фірми «Воrа», після чого у ОСОБА_2 раптово виник злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинений в умовах воєнного стану, запровадженого з 05:30 години 24.02.2022 Указом Президента України № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», строк дії якого в послідуючому продовжений. При цьому, предметом свого злочинного посягання ОСОБА_2 визначив 3 стільця та 1 стіл фірми «Воrа», які належать ОСОБА_5 , які стояли на літній терасі кафе «Бенч» за адресою: м. Дніпро, вул. Калинова, буд. 20.

Реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинений в умовах воєнного стану, ОСОБА_2 , перебуваючи у вищевказаному місці та у вищевказаний час, діючи з корисливих мотивів, переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає та вони є таємними для оточуючих, взяв 2 стільця фірми «Воrа», вартість кожного з яких складає 3024 гривні 19 копійок, які перебували на терасі кафе «Бенч» за адресою: м. Дніпро, вул. Калинова, буд. 20, та поклав їх на столик фірми «Воrа», вартістю 3282 гривні 20 копійок, після чого взявши їх обома руками направився до виходу з літньої тераси зазначеного кафе у невідомому напрямку.

Після чого, ОСОБА_2 , продовжуючи свій злочинний умисел, через 2 хвилини того ж дня повернувся на літню терасу кафе «Бенч» за адресою: м. Дніпро, вул. Калинова, буд. 20, та взяв до рук ще один стілець фірми «Воrа», покинувши територію літньої тераси кафе «Бенч» у невідомому напрямку.

У подальшому, ОСОБА_2 розпорядився викраденим майном на власний розсуд, чим заподіяв майнову шкоду ОСОБА_5 на загальну суму 12354 гривні 77 копійок.

Умисні дії обвинуваченого ОСОБА_2 , які виразились у таємному викраденні чужого майна (крадіжка), вчинені в умовах воєнного стану, кваліфікуються за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_2 вину у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, визнав у повному обсязі, заявив про щиросердне каяття у вчиненому та показав, що дійсно він 07.04.2025 за вищевказаних обставин таємно викрав майно, яке належить потерпілій ОСОБА_5 .

Потерпіла ОСОБА_5 надала суду письмову заяву, в якій просила розглянути кримінальне провадження без її участі, в скороченому порядку.

В судовому засіданні всі учасники судового провадження не оспорювали обставини, при яких скоєне кримінальне правопорушення, тому суд, за згодою всіх учасників судового провадження, вважав не доцільним досліджувати докази щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.

У відповідності до ч. 3 ст. 349 КПК України судом було з`ясовано, що учасники судового провадження правильно розуміють зміст наведених вище обставин, а також встановлено відсутність сумнівів у добровільності їх позиції.

Крім того, учасникам судового провадження судом роз`яснені вимоги ч. 3 ст. 349 КПК України щодо позбавлення права оскарження обставин, які ніким не оспорюються, в апеляційному порядку.

За таких обставин суд вважає, що вина обвинуваченого ОСОБА_2 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, знайшла своє повне підтвердження в процесі судового розгляду.

Призначаючи вид і міру покарання обвинуваченому ОСОБА_2 , суд виходить з вимог ст. 50 КК України, відповідно до якої покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні кримінального правопорушення, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого. Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами. Покарання не має на меті завдати фізичних страждань або принизити людську гідність.

Відповідно до ст. 65 КК України суд призначає покарання: у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення, за винятком випадків, передбачених ч. 2 ст. 53 КК України; відповідно до положень Загальної частини КК України; враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Так, обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_2 , суд визнає: щире каяття, активне сприянні розкриттю кримінального правопорушення та повернення викраденого майна, у зв`язку із чим потерпіла не мала претензій до обвинуваченого.

Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченому ОСОБА_2 , не встановлено.

Суд враховує, що обвинувачений ОСОБА_2 вчинив умисне закінчене кримінальне правопорушення, яке згідно ст. 12 КК України відноситься до тяжких злочинів.

Обвинувачений ОСОБА_2 раніше не судимий в силу ст. 89 КК України, неодружений, на обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває, офіційно не працевлаштований.

З урахуванням вищевикладеного та з метою попередження вчинення нових кримінальних правопорушень обвинуваченому ОСОБА_2 необхідно призначити покарання у виді позбавлення волі.

При цьому, суд враховує, що призначене покарання повинно створити умови для виправлення і ресоціалізації засудженого, запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженим, так і іншими особами, а також запобігання тортурам та нелюдському або такому, що принижує гідність, поводженню із засудженим.

За таких обставин, оскільки обвинуваченому призначається покарання у виді позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи дані про особу обвинуваченого, враховуючи наявність обставин, що пом`якшують йому покарання, відсутність обставин, що обтяжують покарання, суд вважає можливим виправлення обвинуваченого ОСОБА_2 без реального відбування покарання, встановивши йому на підставі ст. 75 КК України іспитовий строк з покладанням обов`язків, передбачених п. 1), 2) ч. 1, п. 2), 4) ч. 3 ст. 76 КК України.

Це покарання, виходячи з принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації, буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого ОСОБА_2 та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень.

Питання щодо запобіжного заходу суд вирішує у відповідності до абз. 8 п. 2) ч. 3 та абз. 13) п. 2) ч. 4 ст. 374 КПК України.

Питання про відшкодування витрат на залучення експерта суд вирішує у відповідності до приписів ст. 122, 124 КПК України.

Питання про долю речових доказів суд вирішує у відповідності до приписів ч. 9 ст. 100 КПК України.

Керуючись ст. 369, 371-374, ч. 15 ст. 615 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

Визнати ОСОБА_2 винуватим у пред`явленому обвинуваченні у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк п`ять років.

Звільнити на підставі ст. 75 КК України ОСОБА_2 від відбування покарання з випробуванням, встановивши обвинуваченому ОСОБА_2 іспитовий строк на один рік, якщо він протягом визначеного іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього обов`язки.

Покласти на підставі п. 1), 2) ч. 1, п. 2), 4) ч. 3 ст. 76 КК України на ОСОБА_2 обов`язки:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання;

- не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації;

- виконувати заходи, передбачені пробаційною програмою.

Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_2 , до набрання вироком законної сили, залишити колишній домашній арешт у нічній період доби.

Стягнути із ОСОБА_2 на користь держави витрати, пов`язані із проведенням судової товарознавчої експертизи, в сумі 2228 (дві тисячі двісті двадцять вісім) гривень 50 (п`ятдесят) копійок.

Речові докази:

- стільці у кількості 3 штуки зеленого кольору та стіл зеленого кольору повернути потерпілій ОСОБА_5 ;

- DVD-R Axent 4.7 GB диск з відеозаписом зберігати в матеріалах кримінального провадження.

На вирок можуть бути подані апеляційні скарги протягом 30 днів з дня його проголошення до Дніпровського апеляційного суду через Амур-Нижньодніпровський районний суд міста Дніпра.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення апеляційним судом.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя: ОСОБА_1