В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Справа № 338/760/25

02 вересня 2025 року Богородчанський районний суд Івано-Франківської області

в складі : головуючого судді ОСОБА_1 ,

з участю : секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в селищі Богородчани кримінальне провадження № 0000052 про обвинувачення ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Попасна Луганської області, зареєстрованого у АДРЕСА_1 , жителя АДРЕСА_2 , не працюючого, з професійно-технічною освітою, розлученого, раніше не судимого, громадянина України, за ч.2 ст.309 КК України,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_4 скоїв незаконне придбання та зберігання психотропної речовини у великих розмірах без мети збуту.

Кримінальне правопорушення вчинено за таких обставин.

ОСОБА_4 , близько 10 години 30 хвилин 12 травня 2025 року, перебуваючи за місцем проживання в АДРЕСА_2 , через мережу інтернет, побачив оголошення про продаж психотропної речовини, обіг якої заборонено PVP.

Діючи умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, ОСОБА_4 перерахував на рахунок невідомої особи власні кошти у сумі 2640 грн, після чого оформив доставку вказаної психотропної речовини у відділення Нової Пошти №1, що в селищі Богородчани на вул. Шевченка, 5Б, тобто незаконно придбав психотропну речовину для подальшого особистого немедичного вживання шляхом вдихання.

15 травня 2025 року, близько 10 години 35 хвилин, ОСОБА_4 , перебуваючи неподалік будинку №7, що в селищі Богородчани на вул. Шевченка, після отримання посилки із психотропною речовиною PVP (1-феніл-2-піролідин-1-іл-пентан-1-он), був зупинений працівниками відділення поліції № 2 (селище Богородчани) Івано-Франківського районного управління поліції ГУНП в Івано-Франківській області, яким добровільно видав придбану психотропну речовину.

Тобто ОСОБА_4 незаконно придбав та зберігав без мети збуту психотропну речовину, обіг якої заборонено PVP (1-феніл-2-піролідин-1-іл-пентан-1-он) кількістю 3,9726 грама, що є великим розміром.

В судовому засіданні ОСОБА_4 свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення визнав повністю, підтвердив викладені в обвинуваченні обставини та дав показання про те, що вечором 12 травня 2025 року переглядав мережу інтернет й випадково потрапив на сайт, де можливо замовити наркотичні засоби чи психотропні речовини. Оскільки він кілька разів вживав психотропну речовину, якою його пригощали знайомі з вигляду хлопці, коли він був на роботі у Києві, він вирішив ще раз спробувати згадану речовину самостійно. Він скинув на вказаний на сайті рахунок 2640 гривень та замовив посилку у відділення Нової Пошти №1 в селище Богородчани. 15 травня 2025 року йому прийшло сповіщення, він пішов до відділення, отримав посилку, вийшов з відділення та хотів йти додому. В цей час його зупинили працівники Богородчанського відділення поліції, яким він добровільно видав придбану психотропну речовину.

Щиро розкаюється у тому, що сталося, просить суворо його не карати. Зазначив, що вчинив злочин внаслідок збігу тяжких обставин, викликаних внутрішнім переміщенням його сім`ї внаслідок війни, незадовільним станом здоров`я, викликаним цукровим діабетом. Погоджується з тим, щоб не досліджувати докази стосовно фактичних обставин справи, які він не заперечує.

Відповідно до вимог ст.349 КПК України, суд визнає недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому встановлено добровільність та істинність позиції обвинуваченого та, а також роз`яснено, що в такому випадку він буде позбавлений можливості оспорювати фактичні обставини справи, які не досліджуються судом, в апеляційному порядку.

За таких обставин суд вважає вину обвинуваченого доведеною, а його дії кваліфікує за ч.2 ст.309 КК України якнезаконне придбання та зберігання психотропної речовини у великих розмірах без мети збуту.

При призначенні покарання обвинуваченому суд відповідно до вимог ст.65 КК України враховує тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, особу винного, а також обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Обставинами, що пом`якшують покарання суд визнає щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

Обставин, що обтяжують покарання судом не встановлено.

Суд враховує, що вчинене ОСОБА_4 діяння відноситься до нетяжких злочинів, бере до уваги позитивну характеристику обвинуваченого, а також те, що на обліку у лікарів нарколога та психіатра він не перебуває. Суд бере до уваги й те, що обвинувачений є внутрішньо переміщеною особою, на утриманні у нього є двоє неповнолітніх дітей, має незадовільний стан здоров`я цукровий діабет типу 1, є інсулінозалежним.

Суд також враховує досудову доповідь органу пробації про те, що виправлення обвинуваченого можливе без позбавлення або обмеження волі, оскільки ймовірність вчинення повторного правопорушення є середня.

За наведених обставин, суд вважає, що обвинуваченому слід призначити покарання у межах санкції ч.2 ст.309 КК України у виді позбавлення волі.

Разом з тим, відповідно до вимог ст. 50 КК України покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні кримінального правопорушення, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого. Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Виходячи з принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання має бути відповідним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу.

Водночас загальні засади призначення покарання наділяють суд правом вибору однієї з форм реалізації кримінальної відповідальності - призначити покарання або звільнити від покарання чи від його відбування. Завданням такої форми є виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень. Ця функція за своєю правовою природою є дискреційною, оскільки потребує врахування та оцінки конкретних обставин справи, ступеня тяжкості вчиненого злочину, особи винного, обставин, що впливають на покарання. Реалізація цієї функції становить правозастосовну інтелектуально-вольову діяльність суду, в рамках якої і приймається рішення про можливість застосування чи незастосування ст. 75 КК України.

Системне тлумачення цих правових норм дозволяє дійти висновку, що питання призначення кримінального покарання та звільнення від його відбування повинні вирішуватися з урахуванням мети покарання як такого, що включає не тільки кару, а й виправлення засуджених, запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами. При цьому, з огляду на положення ст. 75 КК України, законодавець підкреслює важливість такої цілі покарання як виправлення засудженого, передбачивши, що при призначенні низки покарань, у тому числі у виді позбавлення волі на строк не більше п`яти років, особу може бути звільнено від відбування покарання з іспитовим строком, якщо суд дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, при цьому суд має врахувати не тільки тяжкість злочину, особу винного, але й інші обставини справи.

Відповідно до п. 1, 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 «Про практику призначення судами кримінального покарання» суд при призначені покарання в кожному випадку і щодо кожного підсудного, який визнається винним у вчиненні злочину має додержуватись принципу законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання. Вирішуючи питання про вид і розмір покарання в кожному конкретному випадку, суд повинен визначати ступінь суспільної небезпечності вчиненого злочину, виходячи із сукупності всіх обставин вчинення злочину (форми вини, мотивів, способу, обстановки і стадії вчинення злочину, тяжкості наслідків, ступеня участі кожного із співучасників у вчиненні злочину та ін.).

Беручи до уваги дані про особу обвинуваченого, зваживши на обставини, які пом`якшують покарання обвинуваченому, відсутність тяжких наслідків, пов`язаних із вчиненням кримінального правопорушення, а також на другорядну роль кари як мети покарання, суд вважає, що застосувавши ст.75 КК України, ОСОБА_4 слід звільнити від відбування призначеного покарання з випробуванням з покладанням на нього обов`язків відповідно до ст.76 КК України. При цьому суд звертає увагу, що застосування ст.75 КК України входить до дискреційних повноважень суду, на чому наголошено Верховним Судом в ухвалі від 01.02.2018 року.

Призначення саме такого покарання, на думку суду, буде необхідним й достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення нових злочинів.

Запобіжний захід під час досудового розслідування ОСОБА_4 не обирався, з урахуванням вимог ст.176, 177 КПК України у суду відсутні підстави для обрання запобіжного заходу щодо обвинуваченого. Цивільний позов не заявлений.

Питання про речові докази суд вирішує в порядку, визначеному ст.100 КПК України.

Згідно з вимогами ч.2 ст.124 КПК України з обвинуваченого на користь держави слід стягнути витрати на залучення експертів.

Керуючись ст.ст.370, 374 КПК України, суд

з а с у д и в :

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.309 КК України, та призначити покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі.

На підставі ст.75 КК України від відбування покарання ОСОБА_4 звільнити з випробуванням, з іспитовим строком 1 (один) рік.

Відповідно до ст.76 КК України зобов`язатиОСОБА_4 періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Речові докази : полімерний пакет з психотропною речовиною PVP знищити; DVD-R диск з відеозаписом проведеного огляду залишити в матеріалах кримінального провадження.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави 1782,8 грн за проведення Івано-Франківським НДЕКЦ МВС України експертизи № СЕ-19/109-25/7728-НЗПРАП.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржений до Івано-Франківського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення.

Головуючий ОСОБА_1