печерський районний суд міста києва
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 квітня 2025 року м. Київ

Слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання прокурора відділу Київської міської прокуратури ОСОБА_3 , про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000031 від 25.01.2025, -

Учасники судового провадження:

прокурор ОСОБА_3 , власник майна ОСОБА_4 , його представник ОСОБА_5 ,-

В С Т А Н О В И В:

Прокурор відділу Київської міської прокуратури ОСОБА_3 звернувся до слідчого судді Печерського районного суду м. Києва з клопотанням про арешт майна, яке вилучено під час проведення обшуку 09.04.2025 за місцем проживання представника ТОВ «ЛАЙТ ЕНЕРДЖІ СИСТЕМС» () ОСОБА_4 за адресою: АДРЕСА_1 , а саме: на мобільний телефон Samsung Galaxy A24 s/n НОМЕР_1 , IMEI1 НОМЕР_2 , IMEI2 НОМЕР_3 , належний ОСОБА_4 .

Прокурор ОСОБА_3 у судовому засіданні клопотання підтримав та просив його задовольнити з наведених у ньому підстав.

Представник власника майна ОСОБА_5 проти задоволення клопотання заперечував, просив відмовити. Посилався на те, що зазначені прокурором у клопотанні підстави для арешту майна такі як забезпечення збереження речових доказів прокурором не доведені, а постанова слідчого про визнання речовими доказами вилученого майна носить виключно формальний характер. Також наголошував, що на час розгляду клопотання відсутні будь-які процесуальні дії щодо дослідження або огляду майна, не вживаються жодні дії для встановлення його значення у провадженні.

Власник майна ОСОБА_4 проти задоволення клопотання заперечував. Просив відмовити у його задоволенні.

Вислухавши аргументи прокурора та заперечення представника власника майна, та володільця майна, вивчивши клопотання, письмові заперечення та дослідивши долучені до них документи, приходжу до наступного висновку.

Першим слідчим відділом ТУ ДБР у м. Києві, за процесуального керівництва Київської міської прокуратури, здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000031 від 25.01.2025 за підозрою ОСОБА_6 та ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених, ч. 3 ст. 255, ч. 3,4 ст. 368 КК України, ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 255 КК України, ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 369 КК України, ОСОБА_12 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1, 2 ст. 369 КК України.

У даному кримінальному провадженні досліджуються обставини за яких у невстановлений досудовим розслідуванням час, але не пізніше січня 2025 року, у ОСОБА_6 та ОСОБА_7 виник спільний злочинний умисел на створення злочинної організації для систематичного вчинення кримінальних правопорушень у сфері службової діяльності, а саме: отримання неправомірної вигоди від суб?єктів господарювання, які визначались переможцями у процедурах публічних закупівель, що проводились КО «Київзеленбуд» у розмірі 15 % від загальної суми перерахованих коштів.

До складу злочинної організації, крім ОСОБА_6 та ОСОБА_7 увійшли: заступник начальника управління капітальних вкладень КО «Київзеленбуд» ОСОБА_8 , працівник КО «Київзеленбуд» ОСОБА_13 (анкетні дані змінено, у зв?язку із застосуванням до особи заходів безпеки), працівник КО «Київзеленбуд» ОСОБА_14 (анкетні дані змінені, у зв?язку із застосуванням до особи заходів безпеки), а також інші наразі невстановлені досудовим розслідуванням особи.

09.04.2025 на підставі ухвали слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 01.04.2025 проведено обшук за місцем проживання представника ТОВ «ЛАЙТ ЕНЕРДЖІ СИСТЕМС» () ОСОБА_4 за адресою: АДРЕСА_1 , в ході якого виявлено та вилучено мобільний телефон Samsung Galaxy A24 s/n НОМЕР_1 , IMEI1 НОМЕР_2 , IMEI2 НОМЕР_3 , належний ОСОБА_4 .

Того ж дня слідчим у кримінальному провадженні винесено постанову про визнання речовим доказом зазначеного мобільного терміналу.

На даний час прокурор вказує, що з метою досягнення дієвості кримінального провадження, з метою забезпечення збереження речових доказів, виникла необхідність у вжитті заходу забезпечення цього провадження, такого як арешт майна.

Відповідно до ч. 1 ст. 131 КПК України захід забезпечення кримінального провадження застосовується з метою досягнення дієвості цього провадження.

Одним із заходів забезпечення кримінального провадження є арешт майна (ч. 2 ст. 131 КПК України).

Згідно з ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.

Згідно з ч. 3 ст. 170 КПК України арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення. Документи є речовими доказами, якщо вони містять ознаки, зазначені в частині першій цієї статті.

Отже, з огляду на положення ч. 2, 3 ст. 170 КПК України майно, яке відповідає критеріям, визначеним у ст. 98 КПК України, повинно вилучатися та арештовуватися незалежно від того, хто є його власником, у кого і де воно знаходиться, незалежно від того чи належить воно підозрюваному чи іншій зацікавленій особі, оскільки в протилежному випадку не будуть досягнуті цілі застосування цього заходу - запобігання можливості протиправного впливу (відчуження, знищення, приховання) на певне майно, що, як наслідок, перешкодить встановленню істини у кримінальному провадженні.

Таким чином, всупереч твердженням представника власника майна, в наданих матеріалах кримінального провадження містяться достатні дані, які вказують на те, що було вчинено кримінальні правопорушення, передбачені ч. 1 ч. 2 ст. 369 КК України, і що вказаний мобільний телефон може містити відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, відтак наявна необхідність у застосуванні такого заходу забезпечення кримінального провадження, як арешт майна.

Заперечення представника власника майна у тій частині, що на час розгляду клопотання відсутні будь-які процесуальні дії щодо дослідження або огляду майна, слідчий суддя відхиляє, оскільки факт того, що на даний час не проводяться процесуальні дії щодо дослідження або огляду майна, не свідчить про відсутність намірів органу досудового розслідування здійснити такі дії в подальшому. Арешт майна має превентивну мету - недопущення його знищення, пошкодження або зміни, незалежно від активного використання цього майна у процесуальних діях на даний момент.

Під час вирішення клопотання про накладення арешту на зазначене майно слідчий суддя врахував правову підставу для арешту майна, а також можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні.

Так, слідчий суддя погоджується з позицією прокурора, що вилучене майно належить до речових доказів, відповідно до вимог ст. 98 КПК України, оскільки може містити відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, тому є підстави для накладення на нього арешту з метою забезпечення збереження речових доказів.

Слідчий суддя наголошує, що арешт майна є тимчасовим заходом, спрямованим на забезпечення ефективного та повного розслідування кримінального провадження. Такий захід не є остаточним вирішенням питання щодо правового статусу майна, а застосовується для недопущення його втрати, знищення чи відчуження до завершення розслідування, та, в подальшому, може бути скасований за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано (ст. 174 КПК України).

Слідчий суддя також зазначає, що на даному етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна з метою забезпечення кримінального провадження.

За таких обставин, слідчий суддя, враховуючи розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також наслідки арешту майна для власника, дійшов висновку, що вказане у даному клопотанні майно, має значення для кримінального провадження, а тому клопотання прокурора підлягає задоволенню.

На підставі викладеного і керуючись ст. ст. 131, 132, 170-173, 309 КПК України, слідчий суддя,-

П О С Т А Н О В И В :

Клопотання задовольнити.

Накласти арешт на мобільний телефон Samsung Galaxy A24 s/n НОМЕР_1 , IMEI1 НОМЕР_2 , IMEI2 НОМЕР_3 , вилучений 09.04.2025 у ОСОБА_4 в ході проведення обшуку за місцем його проживання за адресою: АДРЕСА_1 .

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1