Справа № 175/3736/25
Провадження № 1-кп/175/494/25
08 квітня 2025 року селище Слобожанське Дніпровського
району Дніпропетровської області
Дніпропетровський районний суд Дніпропетровської області в складі:
головуючого судді ОСОБА_1
з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянин України, уродженець м.Дніпродзержинськ, Дніпропетровської області, з середньо-спеціальною освітою, одружений, маючий на утриманні неповнолітніх дітей ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрований та фактично проживаючий за адресою: АДРЕСА_1 , військовослужбовець військової служби за призовом під час мобілізації на особливий період, в посаді начальника варти 1-го стрілецького взводу 5-ї стрілецької роти 2-го стрілецького батальйону військової частини НОМЕР_1 ІНФОРМАЦІЯ_4 , у військовому званні «сержант», раніше не судимого,
обвинуваченого в скоєнні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 402 КК України,
Прокурор просить призначити судовий розгляд по кримінальному провадженню за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 402 КК України, вважаючи, що дотримані всі вимоги, передбачені ст. 291 КПК України.
Заперечень від учасників судового розгляду проти призначення обвинувального акту до судового розгляду не надійшло.
Заслухавши думку учасників процесу щодо можливості призначення судового розгляду, провівши підготовчі дії, суд приходить до наступних висновків.
Згідно ч. 2 ст. 316 КПК України судовий розгляд має бути призначено не пізніше десяти днів після постановлення ухвали про його призначення і перешкоди для призначення судового розгляду по даній справі відсутні.
Підставами для розгляду кримінального провадження у закритому судовому засіданні є відомості у сфері оборони, що становлять охоронювану законом таємницю.
Обвинувальний акт складено у відповідності до ст. 291 КПК України. Згідно п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України в обвинувальному акті викладені фактичні обставини кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими.
Крім того прокурором було заявлено клопотання про продовження обвинуваченому ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, строк дії якого спливає.
Обвинувачений просив визначити йому заставу відповідно до клопотання заявленого його захисником.
В судовому засіданні захисник обвинуваченого заявив клопотання про зміну запобіжного заходу, та просив визначити обвинуваченому заставу як альтернативний запобіжний захід, щодо продовження строку тримання обвинуваченого під вартою заперечував, покликаючись на те, що відсутні будь-які передбачені законом ризики, які виправдовують застосування до обвинуваченого такого запобіжного заходу як утримання під вартою,не враховано бездоганну характеристику його підзахисного, наявність на утриманні двох малолітніх дітей, що нівелює доводи клопотання прокурора, а тому необхідно відмовити у продовженні строку тримання обвинуваченого під вартою.
Суд, вислухавши думку учасників судового провадження, вивчивши матеріали кримінального провадження, приходить до висновку про можливість продовження строку тримання обвинуваченого під вартою, з таких підстав.
Відповідно до ч. 3 ст. 331 КПК України, за наявності клопотань суд під час судового розгляду зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження запобіжного заходу до закінчення двомісячного строку з дня його застосування. За результатами розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. Копія ухвали вручається обвинуваченому, прокурору та направляється уповноваженій службовій особі місця ув`язнення. Під час здійснення судового провадження судом присяжних питання, передбачене цією частиною, вирішує головуючий.
Судом встановлено, що до 20 квітня 2025 року спливає строк тримання обвинуваченого під вартою. Також, в матеріалах кримінального провадження містяться достатні дані, які свідчать про наявність ризиків, які виправдовують утримання обвинуваченого під вартою.
Зокрема суд враховує, що ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину за яке, передбачено покарання у вигляді позбавлення волі строком від 5 до 10 років, що може бути розцінене, як більш вагомі негативні наслідки для себе, ніж наслідки за ухилення від правосуддя шляхом переховування від правоохоронних органів і суду.
На думку суду, оскільки продовжують існувати ризики, передбачені п.п.1,3, 5ч.1ст.177 КПК України, продовження обвинуваченому строку тримання під вартою в повній мірі відповідатиме меті, з якою застосовується цей вид запобіжного заходу.
Суд враховує, що обвинуваченому інкримінується вчинення тяжкого злочину, що посягає на встановлений порядок несення військової служби, він має міцні соціальні зв`язки. До того ж, обвинуваченому відомі адреси проживання та місця проходження служби свідків в цьому кримінальному провадженні, а на цей час вказані особи судом ще не допитані. Тому суд вважає, що обраний обвинуваченому запобіжний захід у виді утримання під вартою є обґрунтованим, відповідає особі обвинуваченого, характеру та тяжкості діяння, яке йому інкримінується, не надає можливості перешкоджання інтересам правосуддя, зокрема, як переховуванню обвинуваченого від суду, незаконному впливу обвинуваченого на свідків в цьому кримінальному провадженні, вчинення ним іншого кримінального правопорушення чи продовження кримінального правопорушення, у якому він обвинувачується, так і перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином, ризики чого є реальними та дійсними. А обрання більш м`якого запобіжного заходу, не пов`язаного із утриманням під вартою, не забезпечить належної поведінки обвинуваченого в процесі розгляду кримінального провадження в суді.
До того ж, жодних обставин, які б свідчили про те, що необхідність у раніше обраному обвинуваченому запобіжному заході у виді тримання під вартою відпала, судом не встановлено.
Таким чином, суд вважає за доцільне продовжити дію обраного щодо обвинуваченого запобіжного заходу у виді тримання під вартою на строк шістдесят днів.
Позаяк, визначення альтернативного запобіжного заходу у вигляді застави та її розміру у кримінальному провадженні щодо злочину, передбаченою ст. 402 КК України є дискреційним повноваженням суду за полоденнями ч. 4 ст. 183 КПК України.
Разом з цим, автоматична відмова в застосуванні застави без здійснення судового контролю є несумісною з вимогами пункту 3 статті 5 Конвенції (рішення ЄСПЛ у справі "Piruzyan v. Armenia" п. п. 104-105).
У всіх випадках, коли ризику ухилення обвинуваченого від кримінального переслідування можна запобігти за допомогою застави чи інших запобіжних заходів, обвинуваченого має бути звільнено і в таких випадках національні органи завжди мають належним чином досліджувати можливість застосування таких альтернативних запобіжних заходів (рішення ЄСПЛ у справі "Буров проти України", п. 51).
Відповідно до ч. 4 ст. 182 КПК України розмір застави у провадженні визначається слідчим суддею, судом з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу.
Згідно з п. 2 ч. 5 ст. 182 КПК України розмір застави визначається у межах, щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину - від 20 до 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Враховуючи, що злочин у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_4 , згідно ст. 12 КК України належить до тяжких злочинів, обставини вчиненого злочину, майновий стан підозрюваного та ризики, передбачені статтею 177 цього Кодексу, а також те, що розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього, слідчий суддя вважає за необхідне застосувати до нього розмір застави 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Позаяк розмір застави про визначення якого просила сторона захисту - 20 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб не забезпечить на переконання суду належної процесуальної поведінки обвинуваченого.
При застосуванні запобіжного заходу у вигляді застави підозрюваному, обвинуваченому роз`яснюються його обов`язки і наслідки їх невиконання, а заставодавцю - у вчиненні якого кримінального правопорушення підозрюється чи обвинувачується особа, передбачене законом покарання за його вчинення, обов`язки із забезпечення належної поведінки підозрюваного, обвинуваченого та його явки за викликом, а також наслідки невиконання цих обов`язків, що передбачено ч. 3 ст. 182 КПК України.
Керуючись ст.ст. 177, 178, 183, 331 КПК України, суд,
П О С Т А Н О В И В:
Призначити кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 402 КК України, до судового розгляду у закритому судовому засіданні на 12 травня 2025 року о 12:00 годині в приміщенні суду.
Розгляд кримінального провадження здійснювати суддею одноособово.
В судове засідання викликати прокурора, обвинуваченого, захисника.
Клопотання прокурора про продовження обвинуваченому ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою задовольнити частково.
Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_4 у виді тримання під вартою на гауптвахті ІНФОРМАЦІЯ_5 , розташованої в АДРЕСА_2 , - продовжити терміном на 60 днів, тобто до 06 червня 2025 року включно.
Строк дії ухвали до 06 червня 2025 року включно.
Обвинувачений або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу у розмірі, визначеному в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою протягом дії ухвали, тобто до 06 червня 2025 року.
В разі внесення застави обвинуваченим або заставодавцем зазначеного розміру, покласти на обвинуваченого наступні обов`язки:
1) не відлучатись з населеного пункту, в якому він перебуває без дозволу прокурора або суду, окрім випадків необхідних для евакуації чи з метою запобігання загрози життю чи здоров`ю;
2) повідомляти прокурора або суд про зміну свого місця перебування;
3) утримуватися від спілкування зі свідками у кримінальному провадженні;
4) здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.
У разі внесення застави, строк дії покладених на ОСОБА_4 , обов`язків не може перевищувати двох місяців.
В задоволенні клопотання в іншій частині відмовити.
З моменту звільнення з під-варти, у зв`язку із внесенням застави, обвинувачений вважається таким, що до нього застосовано запобіжний захід у виді застави.
У випадку невиконання обвинуваченим покладених обов`язків, застава буде звернута в дохід держави та зарахована до спеціального фонду Державного бюджету України й використана у порядку, встановленому законом для використання коштів судового збору.
У разі звернення застави в дохід держави суд вирішує питання про застосування запобіжного заходу у вигляді застави у більшому розмірі або іншого запобіжного заходу з урахуванням положень ст. 194 КПК України.
Роз`яснити обвинуваченому, що у разі внесення застави у визначеному у даній ухвалі розміру, оригінал документу з відміткою банку, який підтверджує внесення на депозитний рахунок Територіального управління Державної судової адміністрації України в Дніпропетровській області коштів, має бути наданий уповноваженій службовій особі установи, в якій отримується обвинувачений.
Клопотання захисника ОСОБА_5 про зміну запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_4 залишити без задоволення.
Ухвала в частині продовження запобіжного заходу обвинуваченому може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Повний текст ухвали складено 08 квітня 2025 року. У відповідності до положень ч.2 ст.376, ч.15 ст.615 КПК України в судовому засіданні проголошено резолютивну частини ухвали.

Суддя ОСОБА_1