печерський районний суд міста києва
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 квітня 2025 року м. Київ

Слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 ,

з участю: секретаря судового засідання - ОСОБА_2 ,

прокурорів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

підозрюваного - ОСОБА_5 , який бере участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції,

захисників підозрюваного - адвокатів ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

захисника підозрюваного - адвоката ОСОБА_8 , який бере участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції,

розглянувши у закритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві клопотання старшого слідчого Головного слідчого управління Державного бюро розслідувань ОСОБА_9 про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Хорол Полтавської області, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , громадянина України,

у кримінальному провадженні № 0000080 від 22.01.2025 за підозрою ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 27, ст. 429 КК України,

УСТАНОВИВ:

Вступ

18.04.2025 до слідчого судді Печерського районного суду м. Києва надійшло клопотання старшого слідчого Головного слідчого управління Державного бюро розслідувань ОСОБА_9 , погоджене прокурором другого відділу процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення першого управління Спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Офісу Генерального прокурора ОСОБА_10 , про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строком на 60 днів, без визначення розміру застави.

Обґрунтування клопотання

Зі змісту клопотання слідує, що слідчими Головного слідчого управління Державного бюро розслідувань за процесуального керівництва прокурорів Спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Офісу Генерального прокурора здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000080 від 22.01.2025 за підозрою ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 27, ст. 429 КК України.

23.01.2025 ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 27 ст. 429 КК України.

На переконання органу досудового розслідування ризики, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, які існували на момент застосування запобіжного заходу відносно підозрюваного ОСОБА_5 ,не зменшились та продовжують існувати. У зв`язку з цим виникла обґрунтована потреба у продовженні строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в межах строку досудового розслідування.

Позиції сторін кримінального провадження

Прокурор у судовому засіданні підтримав клопотання з підстав, викладених у ньому.

Адвокат ОСОБА_8 заперечував проти задоволення клопотання з підстав необґрунтованості підозри та відсутності ризиків, на які посилалась сторона обвинувачення. З огляду на стан здоров`я підозрюваного просив обрати інший, більш м`який запобіжний захід.

Підозрюваний ОСОБА_5 відмовився висловити свою позицію.

Обставини справи

З матеріалів справи вбачається, що слідчими Головного слідчого управління Державного бюро розслідувань за процесуального керівництва прокурорів Спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Офісу Генерального прокурора здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000080 від 22.01.2025 за підозрою ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 27, ст. 429 КК України.

Нагляд за додержанням законодавства під час здійснення досудового розслідування у формі процесуального керівництва здійснюється прокурорами Спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Офісу Генерального прокурора.

Досудовим розслідуванням встановлено, що у період з 01.04.2024 по 10.05.2024 бригадний генерал ОСОБА_5 , будучи командиром ОТУ «Харків», відповідно до статті 18 КК України, примітки 1 статті 425 КК України, був військовою службовою особою (військовим начальником), що тимчасово обіймала посаду, пов`язану з виконанням організаційно-розпорядчих обов`язків, а саме виконував такі обов`язки за спеціальним дорученням повноважного командування, під час чого особисто відповідав за контроль готовності військ до проведення операції (бойових дій), забезпечення їх розвідувальною інформацією та виконання ними завдань за призначенням.

ОСОБА_5 , як службова особа, підозрюється у вчинені в умовах воєнного стану, створенні умов та усуненні перешкод для самовільного залишення поля бою під час бою військовослужбовцями 415 осб, 215 об, 172 об та пкшр 7 прикз, що перебуває у причинно-наслідковому зв`язку із настанням тяжких наслідків у вигляді втрати частини території Липецької сільської територіальної громади Харківського району, втрати особового складу та озброєння НОМЕР_1 обр ТрО та 1 прикз, зриву заходів із забезпечення вказаними військовими частинами стійкої оборони державного кордону України у зоні відповідальності, підриву авторитету Збройних Сил України в цілому.

23.01.2025 ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 27 ст. 429 КК України.

Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 19.03.2025 у справі № 757/12459/25-к до ОСОБА_5 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 22.03.2025.

Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 24.01.2025 у справі № 757/2972/25-к продовжено строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_5 до 22.04.2025.

Постановою заступника Генерального прокурора від 17.03.2025 строк досудового розслідування у вказаному кримінальному провадженні продовжено до трьох місяців.

Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 16.04.2025 строк досудового розслідування у вказаному провадженні продовжено до шести місяців.

Релевантні джерела права

Відповідно до положень ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною шостою та восьмою статті 176 цього Кодексу.

Розглядаючи клопотання про продовження строку тримання під вартою для прийняття законного і обґрунтованого рішення в порядку ст. 199 КПК України, слідчий суддя повинен з`ясувати всі обставини, з якими пов`язана можливість застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою та умови, за яких таке продовження можливе.

Згідно з ч. 3 ст. 199 КПК України клопотання про продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених у статті 184 цього Кодексу, повинно містити:

1) виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою;

2) виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Частиною 3 ст. 199 КПК України передбачено, що при продовженні строку тримання під вартою слідчий суддя враховує наявність обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою, а також наявність обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

Мотиви слідчого судді

При вирішенні питання про доцільність продовження строку дії запобіжного заходу підозрюваному ОСОБА_5 необхідно врахувати наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ним кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.

Щодо обґрунтованості підозри

Враховуючи вимоги чинного кримінального процесуального законодавства, під час розгляду клопотань на стадії досудового розслідування слідчий суддя має переконатись, що сукупність матеріалів на даному етапі кримінального провадження до моменту з`ясування істини у справі є достатньою для висновку про обґрунтованість підозри, яка не є сама по собі актом притягненням особи до відповідальності, а є лише сукупністю даних, які переконують об`єктивного спостерігача, що особа могла бути причетною до вчинення конкретного злочину.

Суд ураховує, що поняття обґрунтована підозра не визначене у національному законодавстві, проте зважаючи на вимоги, закріплені у статті 9 КПК України, а також статті 17 Закону України Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини, суд в цьому контексті враховує позиції Європейського суду з прав людини викладені в його рішеннях.

Зокрема, за змістом п. 175 рішення ЄСПЛ від 21.04.2011 у справі Нечипорук і Йонкало проти України термін обґрунтована підозра означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення, також вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно пов`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення (рішення у справі Мюррей проти Об`єднаного Королівства від 28.10.1994, Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства від 30.08.1990).

Обґрунтованість підозри повинна бути визначена, враховуючи положення ст. 94 КПК України, а саме, що слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

На даному етапі судового провадження суд не вирішує питання про оцінку доказів для визнання підозрюваного винуватим чи невинуватим у вчиненні злочину, адже судове провадження наразі не завершено, докази сторін в повному обсязі судом не досліджено, і відповідно до ст. 94 КПК України суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, має оцінити після завершення дослідження кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Обставини, які дають підстави обґрунтовано підозрювати ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, є зібрані у ході досудового розслідування докази, зокрема:

-матеріалами службового розслідування (затвердженими в адміністративному управлінні ГШ ЗСУ від 10.06.2024 № 22/АКТГК/ДСК);

-матеріалами службового розслідування, що проведенні на підставі наказу Головнокомандувача ЗС України від 12.05.2024 № 198;

-розвідувальними донесеннями до підпорядкованих НОМЕР_1 окремій бригаді (військовій частині НОМЕР_2 ) командирів військових частин (підрозділів), у т.ч.415 осб (військова частина НОМЕР_3 );

-донесеннями НОМЕР_1 окремої бригади (військовій частині НОМЕР_2 ) до ОТУ « ІНФОРМАЦІЯ_2 »;

-бойовими донесеннями з інженерно-фортифікаційних робіт 415 осб (військова частина НОМЕР_3 ) за період березень-квітень 2024 року на час перебування в підпорядкуванні командира НОМЕР_1 окремої бригади (військова частина НОМЕР_2 );

-замислом введення оборонного бою НОМЕР_4 осб (військова частина НОМЕР_3 ), що затверджено командиром НОМЕР_1 окремої бригади (військова частина НОМЕР_2 ), а також планом оборонного бою НОМЕР_4 осб (військова частина НОМЕР_3 ) на час перебування в підпорядкуванні командира НОМЕР_1 окремої бригади (військова частина НОМЕР_2 );

-показаннями свідків, а саме ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , ОСОБА_23 , ОСОБА_24 , ОСОБА_25 , ОСОБА_26 , ОСОБА_27 , ОСОБА_28 ;

-наказом про призначення на посаду, актоми прийому-передачі посад командуючим ОТУ «Харків» ОСОБА_5 ;

-висновком судової комплексної комісійної військової експертизи - висновок №6235/24-83/6236/24-84т, підг.№3334т від 01.07.2024;

-підсумковими бойовими донесеннями підрозділів Державної прикордонної служби України, що станом на 10-11.05.2024 перебували в підпорядкуванні ОТУ «Харків»;

-підсумковими бойовими донесеннями військових частин, що були в підпорядкуванні підрозділів ІНФОРМАЦІЯ_3 , що станом на 10-11.05.2024 перебували в підпорядкуванні ОТУ «Харків»;

-донесеннями підрозділів Державної прикордонної служби України, що станом на 10-11.05.2024 перебували в підпорядкуванні ОТУ «Харків».

Приймаючи вказані дані з точки зору належності, допустимості, достовірності, а їх сукупність - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, слідчий суддя вважає їх достатніми для визначення поняття обґрунтованої підозри щодо ОСОБА_5 .

Крім того, обґрунтованість підозри перевірялась слідчими суддями під час застосування та продовження строку дії запобіжного заходу.

Обставини, які перешкоджають завершенню досудового розслідування

Строк дії запобіжного заходу, застосованого до підозрюваного ОСОБА_5 ,. спливає 22.04.2025.

Втім, до закінчення строку дії ухвали про застосування запобіжного заходу до підозрюваного ОСОБА_5 провести запланований обсяг слідчих (розшукових) та інших процесуальних дій внаслідок складності провадження не виявилося за можливе.

Зокрема, орган досудового розслідування зазначає про необхідність виконання наступних слідчих та процесуальних дій, а саме:

-отримання висновку комісійної судової військової експертизи;

-встановлення осіб, яким можуть бути відомі обставини вчинення кримінального правопорушення та проведення їх допиту;

-здійснення заходів забезпечення кримінального провадження;

-проведення слідчих (розшукових) та процесуальних дій, спрямованих на отримання відомостей, які мають значення для досудового розслідування, з урахуванням результатів додатково проведених слідчих та інших процесуальних дій.

Наведені вище слідчі (розшукові) та процесуальні дії мають виключне значення для встановлення всіх обставин вчинених злочинів, забезпечення об`єктивного досудового розслідування та надання належної правової оцінки фактичним обставинам кримінального провадження.

Отже, у кримінальному провадженні продовжуються проводитися ряд слідчих (розшукових) та інших процесуальних дій, направлених на забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування, які об`єктивно перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попереднього судового рішення про продовження строку дії запобіжного заходу відносно підозрюваного ОСОБА_5 .

Вказані слідчі (розшукові), а також процесуальні дії проводяться шляхом послідовного отримання даних та їх перевірки слідчим шляхом, їх тривалість обумовлена значною кількістю свідків, а також у зв`язку із веденням в Україні воєнного стану, тобто з об`єктивних причин.

У судовому засіданні не встановлено обставин, які б свідчили про безпідставне затягування розслідування кримінального провадження.

Отже, закінчити досудове розслідування до закінчення строку дії попередньої ухвали слідчого судді, якою продовжено запобіжний захід, об`єктивно неможливо внаслідок особливої складності провадження.

Щодо наявності ризиків

Слідчий суддя зауважує, що згідно з вимогами чинного законодавства сама по собі наявність обґрунтованої підозри не може бути єдиною підставою для застосування до підозрюваного запобіжного заходу, оскільки їх застосування потребує наявність існування хоча б одного із ризиків, передбачених ст. 177 КПК України.

Статтею 177 КПК України визначено, що метою застосування запобіжного заходу до підозрюваного є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам вчинити певні дії, що передбачені цією статтею.

Відповідно до практики Європейського Суду з прав людини вагомою підставою для вирішення питання про необхідність попереднього ув`язнення особи є ризик перешкоджання встановленню істини у справі та переховування цієї особи від правосуддя. При цьому зазначено, що небезпека перешкоджання встановленню істини у справі та переховування особи від правосуддя може вимірюватися суворістю можливого покарання в сукупності з наявністю даних про матеріальний, соціальний стан особи, її зв`язками з державою, у якій його переслідують та міжнародними контактами.

В обґрунтування ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, слідчий посилався, що заявлені під час застосування вказаного запобіжного заходу ризики не зменшилися та продовжують існувати, що виправдовує продовження застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

(І) Ризик переховування підозрюваного від органів досудового розслідування та / або суду.

Цей ризи слідчий суддя вважає доведеним з огляду на тяжкість кримінальних правопорушень, у вчиненні яких обґрунтовано підозрюється ОСОБА_5 , та суворість покарання, що загрожує підозрюваному у разі визнання його винуватим, зокрема, за ст. 429 КК України встановлене покарання у вигляді позбавлення волі на строк від п`яти до десяти років. Така суворість можливого покарання, у разі визнання підозрюваного винуватим в обсязі пред`явленого обвинувачення, сама по собі може спонукати особу до переховування від органу досудового розслідування і суду.

Крім того, на всій території України введений воєнний стан, а тому, ОСОБА_5 , користуючись ситуацією в країні, має змогу переховуватися від органів досудового розслідування та суду, зокрема в місцях постійного проведення бойових дій або місцях непідконтрольних органам державної влади України.

Зазначений ризик також підтверджується тим, що повне коло осіб, причетних до вчинення злочину, не встановлено, тому останні можуть переховувати ОСОБА_5 та вчиняти інші дії за його вказівкою, спрямовані на протидію кримінальному провадженню.

(ІІ) Ризик знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення.

Вказаний ризик обґрунтовується тим, що на даний час у кримінальному провадженні проведений не весь комплекс необхідних слідчих (розшукових) дій, не встановлено усі обставини, що мають значення для досудового розслідування. Так, не встановлено місця зберігання документів, які є важливими для вказаного кримінального провадження; отримано не всі дані щодо можливих місць проживання та перебування підозрюваного у інших осіб, що дає обґрунтовані підстави вважати, що ОСОБА_5 особисто або через раніше підпорядкованих йому осіб буде намагатися знищити, сховати або спотворити вказані речові докази та документи, які мають значення для кримінального провадження.

Крім того, через специфіку інкримінованого йому злочину, зокрема його вчинення в районі виконання бойових завдань, у зв`язку з цим виняткову складність при отриманні документів, допиту свідків, на даний час ще не встановлені всі його обставини та у зв`язку з цим не витребувано (вилучено) всі необхідні речі й документи, а тому підозрюваний через сталі зв`язки може сприяти знищенню або спотворенні будь-якої із указаних речей чи документів, які свідчать про вчинення злочину, який йому інкримінований.

(ІІІ) Ризик незаконного впливу на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні

Даний ризик наявний з огляду на те, що ОСОБА_5 , користуючись авторитетом, силою посади, яку він обіймав, може здійснювати вплив на раніше підпорядкованих йому осіб (військовослужбовців), яким можуть бути відомі обставини вчиненого ним кримінального правопорушення, покази яких мають або матимуть значення для встановлення усіх обставин у справі.

Так, для уникнення кримінальної відповідальності за кримінальне правопорушення підозрюваний може здійснювати вплив на свідків у кримінальному провадженні не лише шляхом прохань, а й залякування, примусу, погроз або застосування насильства з метою зміни або ненадання ними викривальних показань щодо обставин вчинення кримінального правопорушення, що в свою чергу може призвести до неможливості притягнення підозрюваного до кримінальної відповідальності.

Слід також враховувати передбачену статтями 23 та 224 КПК України процедуру отримання показань піж час допиту у кримінальному провадженні, а саме спочатку на стадії досудового розслідування показання отримуються шляхом допиту слідчим чи прокурором, а після направлення обвинувального акту до суду на стадії судового розгляду - усно шляхом допиту особи в судовому засіданні.

При цьому, відповідно до ч. 4 ст. 95 КПК України, суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 КПК України, тобто допитаних на стадії досудового розслідування слідчим суддею. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них.

У свою чергу, ч. 11 ст. 615 КПК України визначено, що показання, отримані під час допиту свідка, потерпілого, у тому числі одночасного допиту двох чи більше вже допитаних осіб, у кримінальному провадженні, що здійснюється в умовах воєнного стану, можуть бути використані як докази в суді виключно у випадку, якщо хід і результати такого допиту фіксувалися за допомогою доступних технічних засобів відеофіксації.

Заборона спілкуватися з певними визначеними особами як наслідок встановлення ймовірного впливу на них - це об`єктивна необхідність забезпечення недоторканості показань інших учасників кримінального провадження, які мають доказову цінність. У зв`язку з чим достатня вірогідність ризику впливу на свідків, інших учасників кримінального провадження, оскільки, не будучи обмеженим у вільному доступі до інших осіб, підозрюваний може здійснювати на них вплив з метою їх спонукання до ненадання показань, перекручування або спотворення обставин, які їм відомі. За таких обставин ризик впливу на учасників у цьому кримінальному провадженні існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при збиранні доказів, а й продовжує існувати на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від свідків та дослідження їх судом.

(ІV) Ризик перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

Даний ризик наявний з огляду на те, що, зважаючи на численні особисті, ділові та інші зв`язки з військовослужбовцями військових частин Збройних Сил України та інших складових сил оборони України, представниками старшого військового командування, у підозрюваного наявні відповідні можливості, які він зможе використати для того, щоб уникнути кримінальної відповідальності та перешкоджати кримінальному провадженню будь-яким іншим чином, зокрема шляхом підкупу, погроз, тиску на учасників кримінального провадження, створення інших умов та обставин з метою уникнення кримінальної відповідальності.

Побоюючись реальної міри покарання у виді позбавлення волі на тривалий термін, ОСОБА_5 , перебуваючи на волі, може перешкоджати кримінальному провадженню іншим способом, у тому числі ухилятися від органу досудового розслідування та суду.

Крім того, на даний час досліджуються обставини можливої причетності до вище вказаного кримінального правопорушення інших осіб, що зумовлює підвищені ризики невиконання покладених на підозрюваного процесуальних обов`язків, як з метою уникнення власної кримінальної відповідальності, так і сприяння в уникненні такої відповідальності іншими причетними до кримінального правопорушення особами, без обмеження себе для цього в жодних, у тому числі протиправних, засобах (ризик змови).

Отже, слідчий суддя вважає, що ризики, про які було заявлено на момент застосування слідчим суддею запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 , не втратили свою актуальність та продовжують існувати.

Щодо застосування особистої поруки

Особиста порука полягає у наданні особами, яких суд вважає такими, що заслуговують на довіру, письмового зобов`язання про те, що вони поручаються за виконання обвинуваченим покладених на нього обов`язків відповідно до статті 194 цього Кодексу і зобов`язуються за необхідності доставити його до органу досудового розслідування чи в суд на першу про те вимогу (ч. 1 ст. 180 КПК України).

Особиста порука, як і особисте зобов`язання, належить до тієї категорії запобіжних заходів, у ході яких використовується моральний (психічний) метод впливу на поведінку обвинуваченого.

Довіра до поручителя перш за все полягає в усвідомленні суду того факту, що поручитель зможе сприяти досягненню мети запобіжних заходів та виконанню обвинуваченим покладених на нього обов`язків.

Згідно з ч. 2 ст. 180 КПК України кількість поручителів визначає слідчий суддя, суд, який обирає запобіжний захід. Наявність одного поручителя може бути визнано достатньою лише в тому разі, коли ним є особа, яка заслуговує на особливу довіру.

Особиста порука як запобіжний захід застосовується з метою забезпечення належної поведінки обвинуваченого та його своєчасної участі в кримінальному провадженні. Вона обирається за наявності загальних підстав (ст. 177 КПК), і, крім того, особливих підстав. Особиста порука основана на довірі до поручителя з боку суду, яка, в свою чергу, ґрунтується на особливих моральних якостях поручителя, його авторитеті, зокрема, для обвинуваченого, що робить можливим для поручителя забезпечити виконання обвинуваченим покладених на нього обов`язків та у разі потреби - доставку його до органу розслідування чи в суд на першу вимогу.

Отже, особиста порука належить до запобіжних заходів, які поєднані із психологічним впливом на поведінку обвинуваченого, що ґрунтується на моральній відповідальності цієї особи перед тими особами, які за нього поручилися.

Стороною захисту подані письмові заяви ОСОБА_29 , ОСОБА_30 , ОСОБА_31 про взяття підозрюваного на поруки.

Суд, визначаючи одного поручителя - особу, яка заслуговує на особливу довіру, повинен встановити чи заслуговує поручитель на його довіру, чи здатний поручитель (в силу особливих моральних якостей, авторитету, фізичного і психічного стану здоров`я тощо) достатньо впливати на обвинуваченого, щоб забезпечити його належну процесуальну поведінку. Авторитет поручителя визначається його службовим становищем, поведінкою в колективі, побуті, його особистими якостями.

Частиною 3 ст. 180 КПК України передбачено, що поручителю роз`яснюється у вчиненні якого кримінального правопорушення підозрюється або обвинувачується особа, передбачене законом покарання за його вчинення, обов`язки поручителя та наслідки їх невиконання, право на відмову від прийнятих на себе зобов`язань та порядок реалізації такого права.

Особи, які подали письмові заяви про взяття підозрюваного на поруки, в судове засіданні не прибули. Неявка цих осіб у судове засідання позбавила слідчого судді можливості пересвідчитися, що такі особи дійсно обізнані про суть кримінального правопорушення, в якому підозрюється ОСОБА_5 , та заслуговують на особливу довіру. Стороною захисту не було надано суду доказів, які характеризують поручителів, з яких би слідчий суддя міг встановити, чи заслуговують вони на довіру та чи здатні достатньо впливати на підозрюваного, щоб забезпечити його належну процесуальну поведінку та реально забезпечити виконання покладених на нього обов`язків з урахуванням даних про особу підозрюваного, обставин інкримінованого злочину, тяжкості злочину та суворості покарання за його скоєння.

З урахуванням тяжкості інкримінованого ОСОБА_5 кримінального правопорушення, наявних ризиків та ступеня ймовірності їх реалізації, конкретного характеру інкримінованого правопорушення слідчий суддя вважає, що контроль за поведінкою підозрюваного шляхом передачі його на поруки є неможливим, оскільки, як вказано вище, такий запобіжний захід не може стати гарантією запобігання ризиків, визначених пунктами 1, 2, 3, 4 ч. 1 ст. 177 КПК України, та поручителі об`єктивно не можуть проконтролювати нездійснення підозрюваним особистих зв`язків у військовій сфері для впливу на провадження.

За таких обставин слідчий суддя, всебічно проаналізувавши матеріали клопотання в сукупності із позиціями сторін, дійшов висновку про наявність підстав для застосування до ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Щодо визначення розміру застави

Згідно з положеннями абзацу 3 ч. 4 ст. 183 КПК України під час дії воєнного стану слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, передбаченого у тому числі статтею 429 КК України.

З урахуванням викладеного, слідчий суддя не знаходить підстав для визначення розміру застави при продовженні строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у вчиненні тяжкого злочину проти встановленого порядку несення військової служби, в умовах воєнного стану та перебуваючи на волі внаслідок внесення застави з високим ступенем може вчинити дії, направлені на перешкоджання досудовому розслідуванню кримінального правопорушення, в якому на даний час підозрюється.

Щодо стану здоров`я підозрюваного

Відповідно до відповіді КНП «КМКЛ № 12» від 22.04.2025 підозрюваний ОСОБА_5 наразі перебуває в лікарні і за станом свого здоров`я може брати участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції. Така участь підозрюваному в розгляді клопотання сприяє реалізації його права на захист.

Однак, необхідність проходження лікування не може слугувати самостійною підставою для пом`якшення підозрюваному запобіжного заходу, оскільки стороною захисту не надано доказів, що захворювання підозрюваного чи проведене йому хірургічне втручання відносяться до переліку хвороб та операцій, які несумісні із триманням під вартою.

Щодо скарг сторони захисту в порядку ст. 206 КПК України

Відповідно до п. 1, 2 ч. 6 ст. 206 КПК України якщо під час будь-якого судового засідання особа заявляє про застосування до неї насильства під час затримання або тримання в уповноваженому органі державної влади, державній установі (орган державної влади, державна установа, яким законом надано право здійснювати тримання під вартою осіб), слідчий суддя зобов`язаний зафіксувати таку заяву або прийняти від особи письмову заяву та доручити відповідному органу досудового розслідування провести дослідження фактів, викладених в заяві особи та забезпечити невідкладне проведення судово-медичного обстеження особи.

У судовому засіданні захисник, адвокат ОСОБА_6 , заявив про застосування до підозрюваного ОСОБА_5 насильства та тиску під час перебування в лікарні.

З огляду на вказане слідчий суддя вважає за необхідне зобов`язати Головне слідче управління Державного бюро розслідувань провести перевірку щодо дотримання прав ОСОБА_5 під час його перебування в комунальному некомерційному підприємстві «Київська міська клінічна лікарня № 12».

Також, захисник ОСОБА_7 заявила клопотання про негайне забезпечення підозрюваному проведення судово-медичного обстеження для визначення можливості його подальшої участі в судовому засіданні.

Враховуючи, що наразі підозрюваний ОСОБА_5 перебуває на стаціонарному лікуванні, де отримує кваліфіковану медичну допомогу та обстеження, і з листа вбачається, що він може брати участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції, що стороною захисту не спростовано, клопотання захисника ОСОБА_7 не підлягає задоволенню.

Керуючись ст. 176-178, 183, 193, 194, 196, 199, 309 КПК України, слідчий суддя

УХВАЛИВ:

Клопотання - задовольнити.

Продовжити у кримінальному провадженні № 0000080 від 22.01.2025 строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строком на 60 днів, в межах досудового розслідування, тобто до 18.06.2025 включно, без визначення розміру застави.

Заяви ОСОБА_29 , ОСОБА_32 , ОСОБА_33 про взяття на поруки ОСОБА_5 - залишити без задоволення.

Скаргу сторони захисту - задовольнити частково.

Зобов`язати Головне слідче управління Державного бюро розслідувань провести перевірку щодо дотримання прав ОСОБА_5 під час його перебування в комунальному некомерційному підприємстві «Київська міська клінічна лікарня № 12».

Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню після її проголошення.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня її оголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Повний тест ухвали проголошено 28.04.2025 о 08:35 год.

Слідчий суддя ОСОБА_1