№705/1204/14-к
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 червня 2025 року Черкаський районний суд Черкаської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

секретаря ОСОБА_2

за участю прокурора ОСОБА_3

захисника ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Черкаси кримінальне провадження №0000013 за обвинуваченням ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Звенигородка, Черкаської області, жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, неодруженого, непрацюючого, з середньо-спеціальною освітою, раніше судимого:

21.12.2017 Обухівським районним судом Київської області за ч. 2 ст. 121 КК України до 7 років позбавлення волі, 31.07.2024 звільнений по відбуттю строку покарання,

у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, -

в с т а н о в и в:

ОСОБА_5 30.10.2012 близько 15.00 год., в с. Кобиляки Звенигородського району

Черкаської області, знаходячись за місцем проживання ОСОБА_6 , умисно, на ґрунті раптово

виниклих особистих неприязних відносин, які у свою чергу виникли в результаті обопільної

сварки між ними, умисно, з мотивів помсти ОСОБА_6 , з метою заподіяння йому тілесних

ушкоджень, кинув скляну пляшку у голову ОСОБА_6 , в результаті чого останній упав та втратив свідомість. 31.10.2012 ОСОБА_6 госпіталізовано у Звенигородську ЦРЛ, де він ІНФОРМАЦІЯ_2 помер.

Згідно висновку судово-медичної експертизи № 147 А від 17.01.2013 у ОСОБА_6 виявлено тілесні ушкодження, які виразились у вигляді черепно - мозкової травми у вигляді розміщення кори головного мозку, крововиливів під тверду мозкову оболонку, крововиливи в м`які покрови головного мозку, крововиливи під тверду мозкову оболонку, крововиливи в м`які покрови голови, що призвело до смерті потерпілого, садно у лівій тьмяно-потиличній ділянці, садно на спинці носа. Черепно-мозкова травма відноситься до категорії тяжких тілесних ушкоджень за ознакою небезпеки для життя. Садно на спинці носа носить ознаки легких тілесних ушкоджень.

Таким чином, дії ОСОБА_5 стороною обвинувачення кваліфіковані за ч. 2 ст. 121 КК України - умисне тяжке тілесне ушкодження, що спричинило смерть потерпілого.

Суд заслухавши доводи сторони обвинувачення, показання потерпілої та свідків, вивчивши письмові докази у справі, на які посилалася сторона обвинувачення, дійшов до висновку, що дії обвинуваченого слід кваліфікувати за ч. 1 ст. 119 КК України і вина ОСОБА_5 у вчиненні даного злочину доводиться наступним.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 свою вину у інкримінованому злочині не визнав повністю, проте визнав що заподіяв смерть потерпілому з необережності та пояснив, що 29-го чи 30 жовтня 2012р. близько п`ятнадцятої години прийшов до ОСОБА_7 додому, поговорили з ним, він був з братом, були обидва в нетверезому стані ОСОБА_8 був більш п`яний ОСОБА_9 менше, з ним поговорили за велосипед який він у нього брав щоб їздити на роботу ОСОБА_9 сказав повернути його на завтра і за це з ним посперечалися, бо йому потрібно було їхати ще на роботу. Після суперечки він вийшов у веранду ОСОБА_9 вийшов за ним він психанув і долонею руки наніс з силою удар по пляшці, яка стояла на тумбочці і вона полетіла в бік потерпілого і він вийшов з веранди, куди вона саме попала він не бачив, перекурив зайшов до будинку, в кімнаті побачив ОСОБА_9 який лежав поперек ліжка спертий на стіну. ОСОБА_9 був у свідомості і він запитав, що з ним на що останній сказав що йому погано, болить голова, він запитав чи покликати фельдшера, нащо останній сказав щоб покликав. Він пішов за фельдшером, яка прийшла оглянула ОСОБА_9 , сказала які випити пігулки, за ці пігулки він заплатив грошові кошти ОСОБА_9 випив ті пігулки, а він пішов додому. Через день до нього прийшла мати ОСОБА_9 почала кричати, що він бандит побив її сина і вкрав велосипед, він сказав що його не бив, потім відвіз велосипед їм на подвір`я. Через місяць його викликали працівники міліції відібрали пояснення потім викликали ще раз і пред`явили підозру. Наміру вбивати потерпілого він не мав, це сталося випадково, бо в нього попала пляшка яку він жбурнув в його бік коли виходив та навіть не бачив що вона в нього попала і як саме.

Не зважаючи на часткове визнання своєї вини, вина обвинуваченого на думку суду у вчиненні злочину підтверджується наступними доказами.

-показами потерпілої ОСОБА_10 , яка суду пояснила, що близько 12 років тому, точної дати не пам`ятає близько 8 години ранку до неї прийшов її син повідомив що інший син ОСОБА_6 вдома без свідомості і йому погано. Пішли до нього додому побачила сина який лежав на ліжку без свідомості, ОСОБА_8 повідомив, що приходив ОСОБА_11 хотів взяти велосипед йому його не давали, потім він кинув пляшку по голові сина ОСОБА_9 , осколки пляшки були в веранді, а рештки пляшки були біля дерева, хто їх туди викинув не знає. ОСОБА_12 часто приходив до синів разом пили горілку, ОСОБА_12 не бачила син ОСОБА_8 казав що до ОСОБА_13 приводив фельдшера, яка потім їй теж про це казала. Славіку не ставало краще тому викликали швидку допомогу, яка забрала сина до лікарні, його там майже місяць лікували проте він помер у лікарні. До сина приходила за день до події з ним було все добре тілесних ушкоджень на ньому не було, а коли прийшла до нього то бачила на подушці на якій син лежав кров;

-показами свідка ОСОБА_14 , який суду пояснив, що влітку чи восени років 8-10 тому працювали з братом на городі вживали горілку, випили десь пляшку, пішли в будинок та лягли відпочивати, він відпочивав у веранді на топчані, а брат ОСОБА_9 в будинку. Близько 11 години прийшов ОСОБА_11 , почав стукати у двері він спочатку йому не відчиняв, потім вийшов брат відкрив двері, почали сперечатися брат з ОСОБА_12 , потім він почув дзвін скла, встав з топчана, побачив що ОСОБА_12 був біля дверей веранди на відстані від брата, а брат був біля дверей у будинок, як він зрозумів від удару брат впав і втратив свідомість, він подумав, що ОСОБА_12 кинув пляшкою в брата бо він був на відстані від нього і сам момент удару і як кидав пляшку ОСОБА_12 він не бачив. Потім ОСОБА_12 взяв брата та переніс до ліжка і вийшов і сказав йому прибрати скло від пляшки, він взяв велосипед і поїхав сказав, що за фельдшером. Приїхала фельдшер ОСОБА_15 подивилась на брата дала якісь таблетки, ОСОБА_12 йому їх запхав до рота і вони поїхали. Брат до свідомості не прийшов, а на наступний день він повідомив матір і вона прийшла та викликали швидку. Брата забрали в лікарню де він пролежав майже місяць та помер. Як клав таблетки ОСОБА_12 до рота братові не бачив, бачив їх залишки на губах та ротові брата, тому вважає що це він бо нікого іншого не було. У брата на голові бачив кров позаду голови, коли до нього підходив подивитися, коли ОСОБА_12 поїхав за фельдшером;

-показами свідка ОСОБА_16 , яка на час події була з завідуючою ФАП, яка суду пояснила, що 29 жовтня 2012р. близько п`ятнадцятої години до неї прийшов ОСОБА_11 попросив з ним піти до ОСОБА_6 бо з ним щось не так. До цього ОСОБА_6 бачила за 2 неділі, був подертий, була кров на голові, сказав що впав. Коли прийшла до будинку, ОСОБА_6 сидів на ліжку, був при свідомості, в нетверезому стані, поговорила з ним жалівся, що боліла голова. Вона дала якісь таблетки від головної болі та пішла до веранди у веранді бачила брата який п`яний спав, мабуть не бачив, що вона і приходила. По стану потерпілого не бачила, що він потребував медичної допомоги, тому швидку не викликали явних тілесних ушкоджень на ньому не бачила. ОСОБА_12 повідомив що ОСОБА_6 щось бурмоче, жаліється що болить голова, тому він її і викликав. На столі бачила пляшку з горілкою не допитою її забрала та викинула, щоб вони більше не пили. Скла в веранді ніякого не бачила, покійний говорив з нею був у свідомості не казав що його хтось бив чи він падав, потім дізналась, що на 2-й день прийшла його мати викликала швидку його забрали до лікарні де його допитували слідчі, потім він там помер. Тиск йому міряла тиск був нормальний, давала якісь знеболюючі, хрещеною ОСОБА_17 не являється це неправда. Як вона там була, крові на подушці не бачила, голову бачила, як він сидів, ушкоджень видимих не було. ОСОБА_18 лежав на топчані на спині трогала його за обличчя, але він не реагував, очі не відкривав бо був п`яний. Таблетки знеболюючих лишила на столі, при ній він їх не пив. ОСОБА_12 пояснив що до ОСОБА_19 прийшов сказати за велосипед, який він взяв у них, щоб побув у нього ще день. ОСОБА_20 почав жалітись йому на голову і він у нього запитав чи покликати фельдшера нащо той сказав щоб покликав;

-показами свідка ОСОБА_21 , який суду пояснив, що після події до нього прийшов ОСОБА_11 і повідомив що в ОСОБА_22 . Він сказав, щоб він викликав швидку, ОСОБА_12 повідомив, що була ОСОБА_23 колишній фельдшер, яка дала якісь таблетки. ОСОБА_24 попрохав пройти з ним, зайшли брат ОСОБА_8 спав у веранді, зайшли в кімнату, побачив ОСОБА_9 , який лежав на ліжку сказав що йому погано, була ОСОБА_25 дала таблетки що буде все нормально. Толя був дуже п`яний говорити толком не міг, про якісь бійки ніхто не говорив. Скла ніякого на підлозі він не бачив, потім пішов додому, а на наступний день бачив швидку, яка ОСОБА_9 забрала. Потім був понятим при слідчому експерименті за участю ОСОБА_26 де він пояснював, що ОСОБА_24 посварився з ОСОБА_9 , що той не давав велосипед, за що ОСОБА_24 кинув пляшку у нього пляшку і попав в потилицю ОСОБА_9 . Але на його думку фізично це неможливо зробити бо там низький потолок і двері і як він був там то скла не було. ОСОБА_8 був в стані сп`яніння як все показував, а як він заходив вдень події крові і тілесних ушкоджень не бачив на потерпілому, скла також не бачив. На його думку замахнутися, щоб вдарити не вийшло б бо низький потолок. Сидоренко з братами був у нормальних стосунках;

Крім показів свідків, винуватість обвинуваченого ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованого йому злочину також підтверджується іншими доказами, які містяться у матеріалах справи, й були всебічно досліджені у судовому засіданні, зокрема:

- витягом з Єдиного реєстру досудових розслідувань від 24.11.2012 року, згідно якого за фактом нанесення тілесних ушкоджень ОСОБА_6 за ознаками злочину передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України внесено відповідні відомості про злочин;

- даними постанови від 24.11.2012 якою перекваліфіковано діяння з ч. 1 ст. 121 на ч. 2 ст. 121 КК України;

- даними заяви потерпілої ОСОБА_10 від 22.11.2012 яка повідомила, що ОСОБА_27 вдарив пляшкою по голові її сина ОСОБА_6 після чого син потрапив до лікарні, а потім помер;

- даними протоколу ОМП від 22.11.2012 яким встановлено місце події , його оглянуто та вилучено наволочку з слідами бурого кольору;

- даними лікарського свідоцтва про смерть від 23.11.2012 потерпілого ОСОБА_6 ;

- даними протоколу огляду речей від 28.11.2012, яким оглянуто вилучену при ОМП наволочку з слідами бурого кольору;

- висновком судово-медичної експертизи №19 від 29.01.2013 яким встановлено групу крові потерпілого ОСОБА_6 , встановлено наявність на вилученій наволочці крові, яка могла походити за рахунок крові ОСОБА_6 ;

- заявою потерпілої ОСОБА_10 від 28.11.2012, згідно якої остання видала слідчому одяг у якому був одягнений ОСОБА_6 на момент отримання тілесних ушкоджень;

- даними протоколу огляду речей від 29.11.2012, яким оглянуто виданий одяг сорочку та кофту з слідами бурого кольору;

- даними протоколу проведення слідчого експерименту від 16.01.2013 проведеного за участю свідка ОСОБА_14 , в ході якого останній вказав де знаходилася пляшка у веранді, і як цю пляшку ОСОБА_5 кинув в його покійного брата;

- висновком судово-медичної експертизи №147 А від 28.03.2013 яким встановлено причину смерті ОСОБА_6 , наявні тілесні ушкодження, їх ступінь тяжкості та давність спричинення, встановлено що вони могли бути отриманні внаслідок удару рукою, взутою нового, чи скляною пляшкою. Малоймовірне їх отримання внаслідок падіння з висоти власного зросту стоячи на площині. Не виключається отримання даних ушкоджень за обставин вказаних ОСОБА_14 під час слідчого експерименту.

Враховуючи наведене, суд вважає, що пред`явлене ОСОБА_5 стороною обвинувачення за ч. 2 ст. 121 КК України не знайшло свого об`єктивного підтвердження, доводи сторони обвинувачення базуються виключно на показах свідка ОСОБА_14 та даних проведеного з останнім слідчого експерименту. Проте покази даного свідка не узгоджуються з показами свідків ОСОБА_16 та свідка ОСОБА_21 , які будучи безпосередньо допитані судом пояснили що свідок ОСОБА_14 в день події перебував в стані сильного алкогольного сп`яніння. Свідок ОСОБА_16 суду пояснила що ОСОБА_14 спав як вона прийшла і вона його не змогла розбудити, а свідок ОСОБА_21 вказав що коли він прийшов з ОСОБА_5 до будинку потерпілого то ОСОБА_14 був в нетверезому стані та не міг говорити. Судом також безпосередньо допитано свідка ОСОБА_14 який суду так і не зміг пояснити чому він вказував механізм отримання тілесних ушкоджень його братом саме так як він вказував при слідчому експерименті, хоча суду вказав що безпосередньо моменту коли по брату попала пляшка і яким чином, він не бачив, а зробив припущення що це сталось саме так. Бачив ОСОБА_5 біля дверей веранди, а брата біля дверей кімнати та почув звук битого скла, самого моменту удару та його механізму він бачив.

Враховуючи викладені обставини суд критично оцінює покази свідка ОСОБА_14 , що ОСОБА_5 умисно кинув плашку в голову потерпілому, інших об`єктивних даних які б могли підтвердити дані обставини та кваліфікацію дій обвинуваченого в ході судового розгляду не отримано, версію обвинуваченого дану в ході його допиту стороною обвинувачення так і не спростовано, а тому за таких обставин суд вважає що дії обвинуваченого підпадають під ознаки вчинення злочину передбаченого ч. 1 ст. 119 КК України, а саме спричинення вбивства особи через необережність, оскільки на думку суду саме від удару по пляшці яка з силою полетіла в бік потерпілого спричинено останньому тілесні ушкодження, які в подальшому призвели до його смерті.

Відповідно до ч. 3 ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях і всі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

За таких обставин дії обвинуваченого суд вважає за необхідне перекваліфікувати з ч. 2 ст. 121 КК України на ч 1 ст. 119 КК України.

Оцінюючи зібрані у справі докази, суд вважає, що вина ОСОБА_5 у вчиненні злочину передбаченого ч. 1 ст. 119 КК України доведена повністю.

Дії обвинуваченого суд кваліфікує за ч. 1 ст. 119 КК України, як вбивство, вчинене через необережність.

Призначаючи ОСОБА_5 покарання суд враховує характер та ступінь суспільної небезпеки скоєного, наслідки його дій, внаслідок чого настала смерть людини, думку потерпілої щодо призначення покарання, особу обвинуваченого, який посередньо характеризується за місцем проживання, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, вчинив не тяжкий злочин, у скоєному щиро не розкаявся, проте визнав вину в частині заподіяння смерті особі, тому, з врахуванням зазначених обставин суд вважає за можливе призначити покарання в межах санкції ч. 1 ст. 119 КК України у вигляді позбавлення волі на певний строк з застосуванням п. 3 ч. 1 ст. 49, ч. 5 ст. 74 КК України, оскільки з моменту вчинення обвинуваченим злочину минуло понад 5 років, він підлягає звільненню від призначеного покарання у зв`язку зі спливом строків давності притягнення до кримінальної відповідальності. Пом`якшуючих та обтяжуючих покарання обставин, згідно ст. ст. 66, 67 КК України, суд не вбачає.

Цивільний позов, у даному провадженні не заявлено.

Запобіжний захід обвинуваченому не обирався, процесуальні витрати відсутні.

Долю речових доказів вирішити на підставі ст. 100 КПК України.

Керуючись ст.ст.368, 370-371, 374 КПК України, суд -

у х в а л и в:

ОСОБА_5 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 119 КК України та призначити йому покарання у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі.

На підставі ч. 5 ст. 74 КК та п. 3 ч. 1 ст. 49 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбування призначеного покарання за ч. 1 ст. 119 КК України зв`язку із закінченням строків давності.

Речові докази у справі; наволочку, чоловічу сорочку та кофту, що здані на зберігання до кімнати зберігання речових доказів Звенигородського РВП УМВС знищити.

На вирок можуть бути подані апеляційні скарги учасниками процесу до Черкаського апеляційного суду через суд першої інстанції протягом 30 днів з дня проголошення вироку, а особою, яка перебуває під вартою протягом 30 днів з дня вручення їй копії вироку.

Копію вироку негайно після проголошення вручити обвинуваченому та прокурору. Учасники судового провадження за заявою можуть отримати в суді в секретаря копію вироку.

Суддя: ОСОБА_1