07.05.25
Справа № 635/3429/25
Провадження № 1-кп/635/854/2025
Харківський районний суд Харківської області
УХВАЛА

07 травня 2025 року сел.. Покотилівка Харківської області

Харківський районний суд Харківської області у складі:

головуючого судді: ОСОБА_1

за участі секретаря судового засідання: ОСОБА_2

слідчого ОСОБА_3

власника майна ОСОБА_4

розглянувши у судовому засіданні в залі суду в с. Покотилівка Харківського району Харківської області клопотання заступника прокурора Харківської окружної прокуратури Харківської області про арешт майна яке вилучене під час огляду місця події у кримінальному провадженні, внесеному до ЄДРДР № 0000824 від 21.10.2022 за ознаками ч. 4 статті 185 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Прокурор звернувся до Харківського районного суду Харківської області із клопотання про арешт майна. Свою вимогу обґрунтував наступним:

У провадженні СВ перебувають матеріали кримінального провадження, внесені Єдиного реєстру досудових розслідувань 21.10.2022 за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 4 ст. 185 КК. Під час досудового розслідування кримінального провадження 28.04.2025 слідчий надав оперуповноваженим сектору кримінальної поліції доручення про проведення слідчих ( розшукових ) дій у порядку статті 40 КПК України. В ході виконання даного доручення оперуповноваженими був зупинений автомобіль Мерседес Віто номерний знак НОМЕР_1 , водій якого ОСОБА_4 надав добровільний дозвіл на проведення огляду автомобіля. Під час огляду в кузові автомобілю було виявлено майно, яке на думку прокурора, було викрадено у 2022 році , а відомості про цю крадіжку були внесені до ЄРДР за вищезазначеним номером.

Прокурор просив накласти арешт на автомобіль та виявлене майно, мотивуючи це тим, що вони є речовими доказами, а накладення арешту є необхідною умовою для забезпечення проведення об`єктивного, всебічного та повного досудового розслідування.

Клопотання було призначене до судового розгляду в судове засідання були викликані прокурор, слідчий, власник майна.

Прокурор звернувся до суду із заявою про розгляд справи без його участі, просив задовольнити клопотання.

У судовому засіданні слідчий підтримав клопотання, просив його задовольнити, мотивуючи це тим, що виявлене майно було викрадене у 2022 році із підприємства по вирощуванню грибів.

Водій ОСОБА_4 у судовому засіданні пояснив, що є військовослужбовцем Збройних сил України, та придбав зазначений автомобіль за п`ять тисяч доларів США в січні 2025 року в місті Слав`янску. Проти накладення арешту заперечував, пояснив, що у відповідності до діючого законодавства до кінця бойових дій він, як військовий,має право користуватися транспортними засобами без оформлення реєстрації в Україні, використовуючи номерні знаки, країни реєстрації поза її межами. Щодо знаходження в автомобілі предметів, які нібито були викрадені, Мамошин зазначив, що у 2018 році працював на підприємстві, яке нібито стало об`єктом викрадення, в ніч зупинки поліцейськими тестував придбаний автомобіль, пересуваючись ним в лісі у районі знаходження підприємства. Зазначені предмети побачив на не охоронюваній території та поклав їх в автомобіль, вважаючи, що вони можуть стати у нагоді. Щодо самого автомобілю пояснив, що він перетнув кордон України у січні 2025 року , є гуманітарною допомогою та не міг бути засобом скоєння крадіжки у 2022 році.

Суд дослідив у судовому засіданні, документи, додані до клопотання.

Перш за все суд зазначає, що документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном, відсутні. А тому, попри пояснення ОСОБА_4 про те, що він купив автомобіль, права на нього можуть належати іншій особі.

Підставою для вилучення автомобілю та майна став протокол огляду місця події складений слідчим 01.05.2025 але у протоколі не зазначено , що є місцем події, місцевість або приміщення та адреса їх розташування. Слідчий суддя зазначає, що автомобіль не може бути одночасно і місцем події, і предметом, який вилучається з місця події, як це випливає із зазначеного протоколу. Суд вважає зайвим пояснювати, що докази, отримані із порушенням порядку їх отримання є недопустимими та не можуть використовуватися для доведення обставин. У протоколі огляду місця події також не зазначено у кого вилучався автомобіль.

Викликає подив, той факт, що у матеріалах мається письмовий дозвіл на огляд автомобілю ОСОБА_4 , як особи що має на нього право, але в такому випадку не має жодного обгрунтовного пояснення чому предмети, які нібито були викрадені, вилучаються не в ОСОБА_4 , а складається протокол огляду місця події, дозвіл на який не потребується. Водночас, слідчий суддя зазначає, що проведений огляд був по суті обшуклм володіння ОСОБА_4 та після його проведення слідчий не звертався до суду за дозволом про його проведення.

Слідчий суддя не бере до уваги заяву ОСОБА_4 на огляд автомобіля, як підставу для проникнення до володіння особи без ухвали слідчого судді. Матеріали провадження свідчать, що особа надала згоду на проникнення до володіння безпосередньо перед оглядом місця події, тому не можна стверджувати, що вона була здатна усвідомлювати правові наслідки такої згоди.

Як зазначав Касаційний кримінальний суд у постанові від 12 лютого 2019 року у справі № 159/451/16-к (провадження № 51-1173км18), для з`ясування допустимості доказів, отриманих під час огляду житла чи іншого володіння особи, якщо наявність та/або добровільність згоди володільця ставиться стороною під сумнів, суд має виходити із сукупності всіх обставин, що супроводжували цю слідчу дію, враховуючи, але не обмежуючись, наявністю письмової згоди. Сукупність обставин свідчить про те, що перед початком огляду особа не була поінформована про те, які саме предмети розраховують знайти слідчі та їй не було запропоновано їх видати.

Слідчий суддя зазначає, що до клопотання не додані інвентаризаційні відомості або акти інвентаризацій після крадіжок, а відтак, не має жодних вказівок на склад викраденого та його балансову вартість. Отже, суд не розуміє, що було викрадене, що потрібно було відшукати та повернути за дорученням слідчого, що є або може бути речовими доказами, а огляд автомобілю проводився без конкретної мети.

Виходячи із цього визначального висновку, слідчий суддя не вбачає підстав для накладення арешту взагалі на будь-яке майно у межах зазначеного кримінального провадження, а отримані докази мають бути визнані недопустимими.

В ході судового розгляду не встановлено жодного зв`язку між затриманням автомобіля та крадіжкою, яка сталася у 2022 році.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 170 КПК України завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Відповідно до ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу, а згідно ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 КПК України, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Статтею 98 КПК України передбачено, що речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно до ч. 2 ст. 100 КПК України речовий доказ або документ, наданий добровільно або на підставі судового рішення, зберігається у сторони кримінального провадження, якій він наданий. Сторона кримінального провадження, якій наданий речовий доказ або документ, зобов`язана зберігати їх у стані, придатному для використання у кримінальному провадженні. Речові докази, які отримані або вилучені слідчим, прокурором, оглядаються, фотографуються та докладно описуються в протоколі огляду. Зберігання речових доказів стороною обвинувачення здійснюється в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до ч. 5 ст. 171 КПК України клопотання слідчого, прокурора про арешт тимчасово вилученого майна у разі тимчасового вилучення майна під час обшуку, огляду, здійснюваних на підставі ухвали слідчого судді, передбаченої статтею 235 цього Кодексу, клопотання про арешт такого майна повинно бути подано слідчим, прокурором протягом 48 годин після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, в якої його було вилучено.

Таким чином, відповідно до п.п. 1,3 ч. 2 ст.167, ст.170 КПК України є достатні підстави вважати, що вилучені речі підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди, є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного їх незаконним обігом та є речовими доказами у кримінальному провадженні.

Метою накладання арешту на вищезазначене майно є збереження речових доказів, запобігання можливості їх приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення чи відчуження, для забезпечення кримінального провадження, зокрема необхідність їх використання в ході досудового розслідування в якості доказів, для призначення судових експертиз, зокрема для призначення судової експертизи зброї, за експертною спеціальністю 3.1 «Балістичне дослідження вогнепальної зброї та бойових припасів до неї», а також проведення інших слідчих дій.

Всі зазначені вище процесуальні дії направлені на здійснення швидкого, неупередженого та об`єктивного досудового розслідування з метою встановлення істини по кримінальному провадженню.

Наведені норми Кримінального процесуального кодексу визначають підстави, мету, порядок накладення арешту на майно.

Навіть, якщо припустити, що акти інвентаризацій існують, то у який спосіб слідчі будуть доводити, що вилучені конструкції є саме тими, що були викрадені, переконливих пояснень не існує.

Протокол допиту представника потерпілої не вказує на те, що були викрадені металеві конструкції.

Слідчий суддя зазначає, що досліджені у суді обставини та документі повністю суперечать приписам законодавства і не дають законної підстави для втручання в право на мирне володіння майном та його обмеження.

Більш того, слідчий суддя не бачить у протоколі огляду місця події від 01.05.2025 законних підстав для вилучення та утримування автомобіля та інших предметів оскільки немає зв`язку між вилученими предметами та крадіжкою, яка відбулася у 2022 році але щодо якої не встановлений ані склад викраденого, ані його вартість.

Відтак, немає жодної законної підстави втручатися в майнове право на автомобіль та предмети, які в ньому знаходяться за відсутності вагомих та обґрунтованих пояснень щодо наслідків, які очікують отримати слідчі органи від застосування арешту майна.

Виходячи з вище викладеного, керуючись вимогами ст. ст. 36, 64-2, 100, 131, 132, 167, 168, 170, 171 КПК України, -

Керуючись ст.. 36, 64-2, 100, 131, 132, 167-171 КПК України,

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні клопотання про накладення арешту на майно із забороною відчуження, користування та розпорядження, яке вилучене 01.05.2025 під час проведення огляду місця події за адресою: Харківська область, Харківський район, с-ще Васищеве, вул. Промислова, буд. 1, а саме на: автомобіль марки «Mercedes Benz» моделі Vito, білого кольору з д.н.з. НОМЕР_1 , номер шасі НОМЕР_2 з металевою конструкцією у вигляді сходинок та металевим предметом зовні схожий на трос, які перебувають у кузові даного автомобілю відмовити.

Припинити тимчасове вилучення майна, а саме: автомобіля марки «Mercedes Benz» моделі Vito, білого кольору з д.н.з. НОМЕР_1 , номер шасі НОМЕР_2 з металевою конструкцією у вигляді сходинок та металевим предметом зовні схожий на трос, які перебувають у кузові даного автомобілю на підставі п. 2) ч. 1 ст. 169 КПК України у зв`язку із відмовою у задоволенні клопотання прокурора про арешт цього майна;

Ухвала підлягає негайному виконанню.

Ухвала може бути оскаржена впродовж п`яти днів до Харківського апеляційного суду Харківської області.

Слідчий суддя: ОСОБА_1