Справа № 301/953/20
Закарпатський апеляційний суд
У Х В А Л А

І м е н е м У к р а ї н и

21.05.2025 м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд в складі:

Головуючого судді ОСОБА_1

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

з участю секретаря ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 , яка діє в інтересах засудженого ОСОБА_7 на ухвалу Іршавського районного суду від 11 жовтня 2023 року, якою задоволено подання начальника Іршавського РС філії ДУ «Центр пробації» ОСОБА_8 про вирішення питання про затримання та направлення до місця відбування покарання, засудженого ОСОБА_7 , -

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Іршавського районного суду Закарпатської області від 11 жовтня 2023 року, задоволено подання начальника Іршавського РС філії ДУ «Центр пробації» ОСОБА_8 про вирішення питання про затримання та направлення до місця відбування покарання засудженого ОСОБА_7 .

Цією ухвалою затримано ОСОБА_7 та направлено його до місця відбування покарання, призначеного вироком Іршавського районного суду від19 серпня 2020 року, у порядку, встановленому для осіб, засуджених до позбавлення волі.

З ухвали слідує, що до Іршавського районного суду Закарпатської області 23.09.2023 звернувся начальник Іршавського РС філії ДУ «Центр пробації» ОСОБА_8 з поданням, у якому просить: затримати та направити засудженого ОСОБА_7 до місця відбування покарання у порядку встановленому для осіб, засуджених до позбавлення волі. У поданні вказується на те, що після надходження на виконання 08 червня 2020 року вироку Іршавського районного суду Закарпатської області від 19.08.2020 відносно ОСОБА_7 засуджений з?явився до Хустського районного відділу №l філії Державної установи «Центр пробації» в Закарпатській області де йому було роз?яснено порядок та умови відбування покарання за вироком Іршавського районного суду від 08.06.2020. Надалі, 19.09.2023, засуджений ОСОБА_7 отримав припис до Державної установи Городоцького виправного центру №131 за адресою: с. Городок, вул. Барона Штейнгеля, 92-а, Рівненської області м. Рівне. При цьому, 22.09.2023, засуджений повинен був прибути до ДУ «Городоцького виправного центру» №131, однак туди не з?явився. Надалі, 25.09.2023, ОСОБА_7 прибув до Хустського районного відділу №1 філії Державної установи «Центр пробації» в Закарпатській області де надав пояснення. що не з?явився до ДУ «Городоцького виправного центру» №131 оскільки з вироком не згідний і чекає його скасування. 3 матеріалів подання слідує, що 27.09.2023, Хустським районним відділом №1 філії Державної установи «Центр пробаці» в Закарпатській області отримано відповідь з Державної установи Городоцького виправного центру №131, де зазначено, що ОСОБА_7 , станом на 25.09.2023 до установи для відбуття покарання не прибув. Таким чином, ОСОБА_7 ухиляється від виїзду до виправного центру в установлений строк, тому представник органу пробації просив подання задовольнити.

Суд в оскаржуваній ухвалі вказує на те, що підстави для задоволення подання органу пробації відносно засудженого ОСОБА_7 наявні. Так, враховуючи той факт, що засуджений ОСОБА_7 ухиляється від відбування призначеного вироком суду покарання, не виїхав до місця відбування покарання без поважної причини, суд вважав необхідним направити засудженого до місця відбування покарання в порядку, встановленому для засуджених до позбавлення волі, а саме: надати дозвіл на затримання та направлення засудженого до місця відбування покарання у порядку, встановленому для засуджених до позбавлення волі.

Не погоджуючись з ухвалою суду адвокат ОСОБА_9 , яка діє в інтересах засудженого ОСОБА_7 подала апеляційну скаргу, якій вказує на незаконність та необґрунтованість ухвали суду, просить її скасувати.

Апеляційний розгляд проводиться за відсутності засудженого ОСОБА_7 та його захисника - адвоката ОСОБА_9 , неявка яких, відповідно до положень ч. 4 ст. 405 КПК України, не перешкоджає розгляду справи. Підставою для прийняття рішення про розгляд апеляційної скарги за відсутності зазначених учасників кримінального провадження є те, що: сторони були належним чином повідомлені про час та місце розгляду кримінального провадження, що підтверджується довідкою про доставку SMS-повідомлення адвокату ОСОБА_9 (а. с. 96) та рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення засудженому ОСОБА_7 ; клопотань чи заяв про відкладення розгляду апеляційної скарги від зазначених осіб не надходило; апеляційний суд не визнавав явку сторони захисту обов`язковою для розгляду кримінального провадження; прокурор не заперечував проти продовження розгляду без участі цих осіб. Окрім того, апеляційний суд враховує, що розгляд справи неодноразово відкладався, зокрема: 14.12.2024; 22.07.2024; 10.09.2024; 23.10.2024; 20.11.2024; 11.12.2024; 05.02.2025; 26.03.2025 та 30.04.2025, а відповідно до ст. 28 КПК України кримінальне провадження повинно бути розглянуте, а процесуальні рішення прийняті у розумні строки.

Заслухавши доповідь судді про суть ухвали, повідомлення про те, ким і в якому обсязі вона оскаржена, про основні доводи апеляційної скарги, думку прокурора ОСОБА_5 , який заперечив щодо задоволення апеляційної скарги та перевіривши матеріали кримінального провадження, дослідивши зібрані у кримінальному провадженні докази, колегія суддів вважає, що підстав для задоволення апеляційної скарги не має.

Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим та вмотивованим, тобто ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених КПК України; ухвалене на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до вимог ст. 94 КПК України; з наведенням належних і достатніх мотивів та підстав його ухвалення.

Вказані положення закону судом першої інстанції дотримано.

З ухвали слідує, що після надходження на виконання вироку Іршавського районного суду Закарпатської області від 08.06.2020, засуджений ОСОБА_7 19.08.2020 з?явився до Хустського районного відділу №l філії Державної установи «Центр пробації» в Закарпатській області де йому було роз?яснено порядок та умови відбування покарання за вироком.

Надалі, 19.09.2023, засуджений ОСОБА_7 отримав припис до Державної установи Городоцького виправного центру №131 за адресою: с. Городок, вул. Барона Штейнгеля, 92-а. Рівненської області м. Рівне.

22.09.2023 року засуджений повинен був прибути до Державної установи Городоцького виправного центру №131 за адресою: с. Городок, вул. Барона Штейнгеля, 92-а. Рівненської області м. Рівне, однак засуджений до вказаної установи не прибув.

Надалі, 25.09.2023 року засуджений ОСОБА_7 з`явився до Хустського районного відділу №1 філії Державної установи «Центр пробації» в Закарпатській області де надав пояснення, що не з`явився до Державної установи Городоцького виправного центру №131 тому, що з даним покаранням не згідний і вважає, що даний вирок не справедливий і чекає його скасування.

27.09.2023 року Хустським районним відділом № 1 філії Державної установи «Центр пробації» в Закарпатській області отримано відповідь з Державної установи Городоцького виправного центру №131 де зазначено, що ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , станом на 25.09.2023 року до установи для відбуття покарання не прибув.

Відповідно до ч. 4 ст. 57 КВК України особи, засуджені до обмеження волі, прямують за рахунок держави до місця відбування покарання самостійно. У разі невиїзду засудженого до місця відбування покарання без поважних причин або ухилення засудженого від отримання припису суд за поданням уповноваженого органу з питань пробації направляє засудженого до місця відбування покарання в порядку, встановленому для засуджених до позбавлення волі.

Згідно з вимогами ст. 58 КПК України строк покарання обчислюється з дня прибуття і постановки засудженого на облік у виправному центрі. У строк покарання за правилами, передбаченими у статті 72 Кримінального кодексу України, зараховується час попереднього ув`язнення під вартою, а також час слідування під вартою до виправного центру.

Вимоги законодавства засудженим виконані не були, в апеляційній скарзі не надано жодних доказів поважності причин, з яких він не виконав припис та не прибув до виправного центру для відбування покарання у виді обмеження волі, призначеного йому вироком суду.

Натомість, з матеріалів кримінального провадження слідує, що засуджений ОСОБА_7 пояснив, що не з`явився до установи у зв`язку з незгодою з вироком та очікуванням його скасування, попри те, що йому було роз`яснено: вирок набрав законної сили та підлягає виконанню.

Основною конституційною засадою судочинства, серед іншого, є обов`язковість судового рішення (п. 9 ч. 2 ст. 129 Конституції України), що є однією із важливих складових принципу правової визначеності, а також права на справедливий суд, закріпленого, зокрема, у ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

При цьому слід зазначити, що внесенні Законом № 1401-VIII від 2 червня 2016 року зміни до Конституції України щодо правосуддя зумовили появу нових підходів до застосування принципу обов`язковості виконання судового рішення, зокрема, під час вирішення публічно-правових спорів.

Так, ст. 129-1 Конституції України передбачено, що судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

У пункті 4 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 30 червня 2009 року № 16-рп/2009 (справа щодо конституційності окремих положень Кримінально-процесуального кодексу України) Конституційний Суд України зазначив, що відповідно до положень Конституції України судові рішення є обов`язковими до виконання; обов`язковість рішень суду є однією із основних засад судочинства, яка гарантує ефективне здійснення правосуддя; виконання всіма суб`єктами правовідносин приписів, викладених у рішеннях суду, які набрали законної сили, утверджує авторитет держави як правової. З огляду на це, посилення судового контролю за виконанням судових рішень та наділення суду з цією метою правом накладати штрафні санкції є заходом для забезпечення конституційного права громадян на судовий захист.

Крім того, у Рішенні від 26 червня 2013 року № 5-рп/2013 Конституційний Суд України зазначив, що набрання судовим рішенням законної сили є юридичною подією, з настанням якої виникають, змінюються чи припиняються певні правовідносини, а таке рішення набуває нових властивостей; основною з цих властивостей є обов`язковість - сутнісна ознака судового рішення як акта правосуддя (підпункт 2.4 мотивувальної частини Рішення від 23 листопада 2018 року № 10-р/2018); невід`ємною складовою права кожного на судовий захист є обов`язковість виконання судового рішення. Це право охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави (пункт 2 мотивувальної частини Рішення від 13 грудня 2012 р. № 18-рп/2012); невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом (пункт 3 мотивувальної частини Рішення від 25 квітня 2012 року № 11-рп/2012).

Отже, вирок суду постановлений іменем України, який набрав законної сили та був звернутий до виконання підлягає безумовному виконанню у визначеному законодавцем порядку та строки.

Посилання засудженого ОСОБА_7 на незгоду з вироком як причину його неявки Державної установи Городоцького виправного центру №131 не є поважною причиною невиконання судового рішення.

Крім цього, з матеріалів слідує, що засуджений ОСОБА_7 попереджений про те, що в наслідок ухилення від одержання припису про виїзд до місця відбування покарання або невиїзду в установлений строк чи не прибуття до виправного центру на підставі ст. 57 ч.4 КВК України він буде затриманий для вирішення питання про направлення до місця відбування покарання в порядку, встановленому для засуджених до позбавлення волі.

Однак, засуджений не виїхав до місця відбування покарання без поважних причин, тому висновок суду першої інстанції про затримання засудженого та направлення його до місця відбування покарання в порядку, встановленому для засуджених до позбавлення волі, є вірним та обґрунтованим.

За цих обставин, ухвала як законна та обґрунтована підлягає залишенню без зміни, а апеляційна скарга, доводи якої є безпідставними, задоволенню не підлягає.

Враховуючи наведене та керуючись ст. ст. 404-405, 407, 537-539 КПК України апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_9 , яка діє в інтересах засудженого ОСОБА_7 , відхилити.

Ухвалу Іршавського районного суду від 11 жовтня 2023 року, якою задоволено подання начальника Іршавського РС філії ДУ «Центр пробації» ОСОБА_8 та вирішено питання про затримання ОСОБА_7 та направлення його до місця відбування покарання, призначеного вироком Іршавського районного суду від 19 серпня 2020 року, у порядку, встановленому для осіб, засуджених до позбавлення волі, - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді: