Справа 635/4667/25
Провадження 1-в/635/635/2025 УХВАЛА
01.07.2025 року Харківський районний суд Харківської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_1
за участю секретаря ОСОБА_2
прокурора ОСОБА_3
захисника адвоката ОСОБА_4
засудженого ОСОБА_5
виправного центру ОСОБА_6
розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання засудженого ОСОБА_5 про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким,
Засуджений ОСОБА_5 звернувся до суду з клопотанням, в якому просив пом`якшити йому невідбуту частину покарання к виді обмеження волі на пробаційний нагляд в зв`язку з тим, що він став на шлях виправлення. У клопотанні зазначено, що у нього зразкова поведінка, він покаявся у скоєному злочині, співпрацював з органом досудового розслідування. У центрі він постійно працює, наймається волонтерською діяльністю працював в майстерні установи по виготовленню колючого дроту, багато часу працював на благоустрій виправного центру, відсутні стягнення і є заохочення.
В судовому засіданні ОСОБА_5 клопотання підтримав. Зазначив, що розкаявся у вчиненому злочині, переглянув свою позицію та засуджує свої дії, що стали підставою для притягнення його до кримінальної відповідальності. Просив врахувати, що він займався волонтерською діяльністю, безоплатно працював понаднормово на території установи, виконуючи роботи з благоустрою, спілкується з сестрою, сплатив всі судові витрати, має заохочення. Він усно звертався до керівництва установи з приводу роботи, але йому відповідали, що для нього робота відсутня. Крім того, йому запропонували роботу на заводі ім. Фрунзе інженером з постачання. Просив задовольнити клопотання.
Захисник в судовому засіданні клопотання підтримав. Пояснив, що ОСОБА_5 позитивно характеризується за місцем відбування покарання, має заохочення, у нього відсутні стягнення. Відсутність для нього роботи на території виправного центру перешкоджає у отриманні заохочень. Вважає, що наявні підстави для заміни покарання на більш м`яке відносно ОСОБА_5 .
Представник ДУ «Хролівський виправний центр (№140)» залишив вирішення клопотання засудженого на розсуд суду. Пояснив, що ОСОБА_5 дійсно не залучався до оплатної роботи на території виправного центру в зв`язку з відсутністю такої роботи, а на роботу на підприємствах, розташованих за межами виправного центру, засуджений не залучається через слабкі соціальні зв`язки. Додав, що ОСОБА_5 сумлінно працює на безоплатній основі, понаднормово за власною ініціативою, але це є обов`язковим відпрацюванням для засуджених.
Прокурор в судовому засіданні заперечував проти задоволення клопотання, оскільки, хоча засуджений і стримувався від порушень встановленого порядку відбування покарання, однак відсутні докази, що він став на шлях виправлення, враховуючи наявність однієї догани і лише одного заохочення. Також зазначив, що засуджений за час відбування покарання працював лише чотири місяці, а виконання робіт з благоустрою є обов`язком засудженого. Крім того, вважає, що з моменту відмови ОСОБА_5 у заміні покарання на більш м`яке не пройшло року відповідно до ч.7 ст. 154 КПК України, а тому просив відмовити в задоволенні клопотання.
Суд, вислухавши учасників кримінального провадження, дослідивши матеріали особової справи засудженого, приходить до висновку, що клопотання засудженого про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким не підлягає до задоволення.
Відповідно до ч.1 ст. 82 КК України невідбута частина покарання у виді обмеження, позбавлення волі або покарання у виді довічного позбавлення волі можуть бути замінені судом більш м`яким покаранням, строк якого обчислюється з дня заміни невідбутої частини покарання або покарання у виді довічного позбавлення волі більш м`яким.
Відповідно до ч. 3 ст. 82 КК України заміна невідбутої частини покарання більш м`яким може бути застосована, якщо засуджений став на шлях виправлення.
Відповідно до п.1 ч.4 ст. 82 КК України заміна невідбутої частини покарання більш м`яким можлива після фактичного відбуття засудженим не менше третини строку покарання, призначеного судом за кримінальний проступок або нетяжкий злочин, крім корупційних кримінальних правопорушень або кримінальних правопорушень, пов`язаних з корупцією, порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особами, які керували транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебували під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, а також за необережний тяжкий злочин.
Вироком Дзержинського районного суду м. Харкова від 21.02.2024 р. ОСОБА_5 засуджений за ч.2 ст. 436-2 КК України до 3 років позбавлення волі.

Ухвалою Харківського апеляційного суду від 15.05.2024 року вирок Дзержинського районного суду м. Харкова від 21.02.2024 р. в частині призначення ОСОБА_5 покарання змінено шляхом пом`якшення. Призначено покарання у виді обмеження волі замість позбавлення волі. Вважати ОСОБА_5 засудженим до 3 років обмеження волі без конфіскації майна. В решті вирок залишено без змін.

Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 19.12.2024 року у строк покарання зараховано строк попереднього ув`язнення з 03.11.2023 р. по 15.05.2024 р. включно та час слідування під вартою до виправного центру з 16.05.2024 р. до 04.06.2024 р. включно.

Отже, початком строк покарання є 03.11.2023 р., кінцем строку 01.04.2026 р.

Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 31.10.2025 року, залишеною без змін ухвалою Харківського апеляційного суду від 06.02.2025 року, ОСОБА_5 та його захиснику адвокату ОСОБА_7 відмовлено у заміні невідбутої частини покарання більш м`яким.

Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 13.02.2025 року, залишеним без змін ухвалою Харківського апеляційного суду від 23.04.2025 року, адвокату ОСОБА_7 відмовлено у задоволенні клопотання про умовно-дострокове звільнення ОСОБА_5 .

Станом на день звернення до суду з клопотанням ОСОБА_5 відбув третину строку покарання, призначеного судом.

Відповідно до ч.7 ст. 154 КПК України у разі відмови суду щодо умовно-дострокового звільнення від відбування покарання, заміни покарання або невідбутої частини покарання більш м`яким повторне подання в цьому питанні стосовно осіб, засуджених до довічного позбавлення волі, за тяжкі і особливо тяжкі злочини до позбавлення волі на строк не менше п`яти років, може бути внесено не раніше ніж через один рік з дня винесення постанови про відмову, а стосовно засуджених за інші злочини та неповнолітніх засуджених - не раніше ніж через шість місяців.

Злочин, за який засуджено ОСОБА_5 вироком Дзержинського районного суду м. Харкова від 21.02.2024 року, не відноситься до категорії тяжких або особливо тяжких.

Шість місяців з дня винесення ухвали суду про відмову у заміні покарання на більш м`яке спливли, отже засуджений правомірно звернувся з даним клопотанням до суду.

Єдиною і достатньою підставою заміни невідбутої частини покарання більш м`яким є досягнення однієї з цілей покарання виправлення засудженого, що підтверджується його сумлінною поведінкою і ставленням до праці в процесі відбування покарання. Під сумлінною поведінкою розуміється поведінка засудженого, яка полягає у стримуванні від порушень режиму відбування покарання, та й прагнення своєю діяльністю спокутувати вину за вчинений злочин.

Висновки про те, чи став засуджений на шлях виправлення, можливо зробити врахувавши увесь комплекс даних, які характеризують засудженого, його поведінку, відношення до праці, відношення до вчиненого злочину та його наслідків, наявність заохочень, їх кількість та регулярність отримання, наявність чи відсутність стягнень, тощо.

Сумлінна поведінка - це не тільки пасивна форма поведінки засудженого, яка полягає в стримуванні від порушень режиму відбування покарання, правил внутрішнього розпорядку, а й активна форма його поведінки: активна участь в суспільному житті, сумлінне виконання громадських доручень, підвищення свого загальноосвітнього рівня, гарна поведінка в побуті, прагнення своєю діяльністю спокутувати вину за вчинений злочин.

Під сумлінним ставленням до праці слід розуміти постійну свідому участь в суспільно корисній праці, систематичне виконання і перевиконання виробничих завдань, якість виконання роботи, відсутність трудових порушень, прогулів, відмов від роботи, додержання правил охорони праці й техніки безпеки.

Відповідно, суд вважає, що для позитивного вирішення питання щодо застосування положень ст. 82 КК України, яка є пільгою для засудженого, який має її отримати, в діях засудженого повинна бути системність та стабільність в отриманні заохочень, так як просто відбування покарання без отримання стягнень, є не правом, а обов`язком засудженого, як і роботи по благоустрою території.

Причому, отримані заохочення повинні бути не лише за сумлінне ставлення до праці, а й за зразкову поведінку в установі виконання покарань.

Згідно наданих суду ДУ «Хролівський виправний центр (№140)» особової справи та характеристики станом на 23.06.2025 р., ОСОБА_5 з 03.11.2023 року по 04.06.2024 року знаходився в ДУ «Харківський слідчий ізолятор», де мав одне стягнення, заохочень не мав, характеризувався негативно. З 04.06.2024 року відбуває покарання у ДУ «Хролівський виправний центр (№140)». За час відбування покарання характеризується посередньо. Стягнень не має. Один раз, 10.10.2024 р., заохочувався за сумлінну поведінку і ставлення до праці з метою стимулювання правослухняної поведінки. На профілактичних обліках не перебуває. ОСОБА_5 приймає активну участь у програмах / заходах, не допускає порушень, має бажання змінити своє життя на краще та підтверджує це активними вчинками, приймає активну участь у програмах диференційованого виховного впливу на засуджених «Духовне відродження» та «Підготовка до звільнення», усвідомлює, що саме треба змінити, приймає участь у реалізації плану індивідуальної роботи, має позитивні плани на майбутнє, активно їх впроваджує в своєму житті, має позитивні результати реалізації планів. Ризик повторного вчинення кримінального правопорушення та рівень небезпеки для суспільства оцінено як низький.

Згідно довідки про працевлаштування від 23.06.2025 р. за підписом начальника майстерні, засуджений ОСОБА_5 з 04.06.2024 р. був працевлаштований: у червні 2024 року не працював у зв`язку з перебуванням у відділенні карантину, діагностики та розподілу, у липні та серпні 2024 року працював у виробничій майстерні установи, у вересні та жовтні 2024 року працював робітником по прибиранню приміщень, з листопада 2024 року по червень 2025 року до оплачуваної праці не залучався. За час відбування покарання ОСОБА_5 за власною ініціативою постійно приймає участь у роботах із благоустрою установи згідно ч.5 ст. 60 КВК України, без оплати праці. Участю у роботах з благоустрою установи подає позитивний приклад для інших засуджених.

Відповідно до ч.5 ст. 60 КВК України засуджені можуть залучатися без оплати праці лише до робіт з благоустрою виправних центрів і прилеглих до них територій, а також поліпшення житлово-побутових умов засуджених або до допоміжних робіт із забезпечення виправних центрів продовольством. До цих робіт засуджені залучаються в порядку черговості в неробочий час і не більш як на дві години на день.

В судовому засіданні встановлено, що з листопада 2024 року ОСОБА_5 до оплачуваної праці не залучався, за весь час перебування в станові заохочувався лише один раз. Отримане ним стягнення було достроково знято.

Відомості щодо систематичності отримання засудженим заохочень за сумлінну поведінку і ставлення до праці в матеріалах особової справи відсутні.

Суд приймає до уваги, що причиною не залучення засудженого до оплатної праці є відсутність роботи в межах виправної установи. Разом з тим, суд також приймає до уваги неможливість залучення засудженого ОСОБА_5 до роботи поза межами установи через відсутність у нього стійких соціальних зв`язків, а також характер злочину, за який ОСОБА_5 було засуджено.

Сам лише факт відбуття певної частини покарання, наявність одного заохочення та дотримання засудженим правил поведінки, його робота по благоустрою території самі по собі не можуть бути визнані достатніми підставами для застосування заохочувальної норми, визначеної ст. 82 КК України.

Суд не вбачає в поведінці засудженого динаміки, яка б свідчила про його виправлення та перевиховання та приходить до висновку, що засуджений не довів свого виправлення, підстави для заміни покарання більш м`яким у виді виправних робіт відносно засудженого, передбачені ч.3 ст.82 КК України, не доведені, а тому його клопотання про заміну покарання більш м`яким не підлягає задоволенню.

На підставі наведеного та керуючись ст. 82 КК України, ст.ст.537, 539, 369, 372 КПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_5 про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким відмовити.

Ухвала може бути оскаржена протягом семи днів з дня її оголошення до Харківського апеляційного суду через Харківський районний суд Харківської області.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, вважається, що ухвала суду не набрала законної сили.

Повний текст ухвали складено 02.07.2025 року.

Суддя ОСОБА_1