Дата документу 25.06.2025 Справа № 331/3527/24
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний №331/3527/24 Головуючий в 1 інст. ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/807/697/25 Доповідач в 2 інст. ОСОБА_2
Категорія ст. 199 КПК України
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 червня 2025 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду в складі:

головуючого ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

за участю прокурора ОСОБА_6 (в режимі відеоконференції),

обвинуваченого ОСОБА_7 (в режимі відеоконференції),

захисника - адвоката ОСОБА_8 (в режимі відеоконференції),

розглянувши в апеляційному порядку у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Запорізького апеляційного суду провадження за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_7 на ухвалу Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 14 травня 2025 року, якою відносно

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Макіївка Донецької області, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 114-2 КК України,

продовжено строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 12 липня 2025 року включно, -

В С Т А Н О В И Л А:

Як убачається з матеріалів справи, в провадженні Шевченківського районного суду м. Запоріжжя перебуває на розгляді кримінальне провадження відносно ОСОБА_7 за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 114-2 КК України.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 14 травня 2025 року було продовжено застосування у відношенні ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 12 липня 2025 року включно.

Своє рішення суд першої інстанції мотивував тим, що ОСОБА_7 обвинувачується у скоєнні особливо тяжкого злочину, а також наявністю ризиків переховування та вчинення інших кримінальних правопорушень, які є вагомими для продовження застосування щодо обвинуваченого найбільш суворого запобіжного заходу.

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_7 просить скасувати оскаржувану ухвалу та обрати щодо нього запобіжний захід з урахуванням його бажання працювати на захист держави, зокрема, або у вигляді особистого зобов`язання, або у вигляді домашнього арешту у нічний час доби.

В обґрунтування своєї скарги вказує, що судом першої інстанції під час розгляду клопотання прокурора не враховано жодних вказаних захистом обставин, в суді не доведено факту його співпраці з представниками держави - агресора.

Зазначив, що судом не розглянуто питання застосування до нього альтернативних запобіжних заходів.

У судовому засіданні апеляційного суду обвинувачений ОСОБА_7 підтримав апеляційну скаргу без доповнень та просив її задовольнити.

Захисник - адвокат ОСОБА_8 підтримала апеляційну скаргу та вказала, що висновки суду про наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України грунтуються на припущеннях.

Прокурор заперечував проти задоволення апеляційної скарги та вказав, що до ОСОБА_7 неможливо застосувати інший запобіжний захід, ніж у вигляді тримання під вартою. Зазначив, що з 2014 року ОСОБА_7 не має постійного місця проживання та у останнього відсутній паспорт громадянина України.

Заслухавши доповідь судді, обвинуваченого, його захисника, прокурора, перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи, наведені в апеляційній скарзі і провівши судові дебати, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Статтею 331 КПК України передбачено, що під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого.

Вирішення судом питання щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 КПК України.

З огляду на статті 131, 132 КПК України запобіжні заходи є заходами забезпечення кримінального провадження і застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Відповідно до вимог ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а підставою - наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; продовжити кримінальне правопорушення чи вчинити інше.

За положенням ст. 178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 КПК України, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується, вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого, міцність його соціальних зв`язків, наявність у нього постійного місця роботи або навчання, його репутацію, майновий стан, наявність судимостей, дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосування запобіжних заходів, якщо вони застосовувались до нього раніше, наявність повідомлень особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення тощо.

Згідно з ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Порядок продовження строку тримання під вартою визначений ст. 199 КПК України.

Зокрема, частиною 3 статті 199 КПК України передбачено, що клопотання прокурора повинно містити виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою.

На переконання колегії суддів, у даному випадку суд першої інстанції вищевказаних вимог закону дотримався, перевірив доводи прокурора про доцільність продовження строку тримання під вартою, правильно встановив як наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, так і неможливість застосування більш м`якого запобіжного заходу.

Так, ураховуючи тяжкість інкримінованого ОСОБА_7 злочину, яке відноситься до категорії особливо тяжких злочинів, суворість можливого покарання передбачає у виді позбавлення волі на строк до 12 років, продовжує й надалі існувати ризик переховування від суду.

Крім того, колегія суддів звертає увагу на відсутність у ОСОБА_7 стійких соціальних зв`язків, які б були для нього стримуючим фактором, а також на відсутність у обвинуваченого постійного місця проживання, що значно підсилює ризик переховування від суду.

Також, як слідує із клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу, ОСОБА_7 у період з 26 березня 2023 року по 22 лютого 2024 року перебував у розшуку в іншому кримінальному провадженні, яке наразі знаходиться на розгляді в Голосіївському районному суді м. Києва та з метою переховування від суду використовував підроблений паспорт громадянина України. Вказані у клопотанні обставини у сукупності свідчать про ймовірність переховування ОСОБА_7 від суду і у даному кримінальному провадженні, з огляду на тяжкість інкримінованого йому злочину.

На продовження ризику вчинення іншого кримінального правопорушення вказують обставини вчинення інкримінованого ОСОБА_7 злочину, зокрема, його роль та поведінка, можливі зв`язки з представниками держави, що здійснює збройну агресію проти України, що може свідчити про високу вірогідність вчинення обвинуваченим інших дій, які направлені на підрив основ національної безпеки України та завдання істотної шкоди суверенітетові, територіальній цілісності, недоторканості, обороноздатності, державній, економічній чи інформаційній безпеці України.

Поміж іншого, злочин, який інкримінується ОСОБА_7 вчинений шляхом надання представникам держави, що здійснює збройну агресію проти України інформації, за допомогою месенджерів та всесвітньої мережі «Інтернет», а отже, будучі на волі, існує ризик продовження такої діяльності обвинуваченим, оскільки будь-який інший запобіжний захід, окрім тримання під вартою, не виключає можливості ОСОБА_7 користуватись електронними пристроями із доступом до соціальних мереж та месенджерів.

Таким чином, ризики, передбачені п.п. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України не зменшилися, є досить актуальними та вказують про недостатність застосування до обвинуваченого іншого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, адже більш м`який запобіжний захід не здатний забезпечити виконання ОСОБА_7 процесуальних обов`язків, а також запобігти спробам переховуватися від суду, вчиняти інше кримінальне правопорушення.

Даних про такий стан здоров`я особи, щоб унеможливлював продовжити застосування до обвинуваченого ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, апеляційному суду не надано.

Більш того, застосований до обвинуваченого ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою кореспондується з положеннями ч. 6 ст. 176 КПК України, які визначають, що під час дії воєнного стану до осіб, які обвинувачуються у вчиненні злочину, передбаченого ст. 114-2 КК України, за наявності ризиків, зазначених у ст. 177 цього Кодексу, застосовується тільки запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

З приводу доводів апеляційної скарги, які фактично зводяться до невинуватості ОСОБА_7 в інкримінованому злочині, то колегія суддів звертає увагу на те, що вказані обставини не можуть бути предметом належної оцінки на даній стадії судового процесу, оскільки передбачають проведення повного судового слідства, за результатом якого судом надається оцінка як доказам сторони обвинувачення, так і доказам сторони захисту.

З урахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції є законним, обґрунтованим та ухваленим на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, у зв`язку з чим, апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а ухвала суду першої інстанції - залишенню без змін.

На підставі зазначеного, керуючись ст. ст. 177, 178, 183, 199, 407, 422-1 КПК України, колегія суддів Запорізького апеляційного суду, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Ухвалу Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 14 травня 2025 року, якою відносно ОСОБА_7 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 114-2 КК України, продовжено строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 12 липня 2025 року включно, залишити без змін.

Ухвала є остаточною і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4