Єдиний унікальний номер 725/4013/24
Номер провадження 1-кп/725/89/24
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.05.2025 р. м. Чернівці

Чернівецький районний суд міста Чернівців

в складі:

головуючого судді - ОСОБА_1

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_2

учасників судового провадження -

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду Чернівецького районного суду міста Чернівців кримінальне провадження № 0000117 від 11.04.2024 року за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Макіївка, Донецької області, українця, громадянина України, з вищою освітою, військовослужбовця, солдата, інспектора прикордонної служби відділу прикордонної служби НОМЕР_1 прикордонного загону ( АДРЕСА_1 ), одруженого, раніше не судимого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 , та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_3 ,

- у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 402 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Обвинувачений ОСОБА_4 скоїв кримінальне правопорушення за наступних обставин: солдат ОСОБА_4 , будучи військовослужбовцем Державної прикордонної служби України, проходячи військову службу за призовом під час мобілізації, обіймаючи посаду інспектора прикордонної служби 2 категорії техніка групи зв`язку та автоматизованих систем управління відділення зв`язку відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_2 » (тип Б) ІНФОРМАЦІЯ_3 ( АДРЕСА_1 ), діючи умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, їх негативні наслідки та бажаючи настання таких наслідків, в порушення вимог Конституції та й іншого законодавства України, про яке останній достовірно був обізнаний, свідомо скоїв кримінальне правопорушення проти встановленого порядку несення військової служби (військове кримінальне правопорушення), що виразилося в непокорі, тобто відкритій відмові виконати наказ начальника, вчиненій в умовах воєнного стану.

Так, відповідно до наказу першого заступника Голови Державної прикордонної служби України генерал-майора ОСОБА_6 від 05.04.2024 № 586-ОС «Про особовий склад», солдата ОСОБА_4 , який проходив військову службу за призовом під час мобілізації та обіймав посаду інспектора прикордонної служби 2 категорії техніка групи зв`язку та автоматизованих систем управління відділення зв`язку відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_2 » (тип Б) ІНФОРМАЦІЯ_3 ( АДРЕСА_1 ), а також ряд інших військовослужбовців Державної прикордонної служби України, зараховано в розпорядження начальника НОМЕР_2 прикордонного загону Державної прикордонної служби України.

У зв`язку із чим, 08.04.2024 року близько 14 год., перебуваючи в службовому приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_3 , що за адресою: АДРЕСА_1 , заступником начальника ІНФОРМАЦІЯ_3 ( АДРЕСА_1 ) підполковником ОСОБА_7 , у присутності інших військовослужбовців зазначеного НОМЕР_1 прикордонного загону та офіцера відділу внутрішньої та власної безпеки по НОМЕР_1 прикордонному загону головного відділу внутрішньої та власної безпеки « ІНФОРМАЦІЯ_4 » Державної прикордонної служби України, усно доведено солдату ОСОБА_4 згаданий вище письмовий наказ першого заступника Голови Державної прикордонної служби України генерал-майора ОСОБА_6 від 05.04.2024 № 586-ОС «Про особовий склад», яким ОСОБА_4 зараховано в розпорядження начальника НОМЕР_2 прикордонного загону, звільнивши з посади інспектора прикордонної служби 2 категорії техніка групи зв`язку та автоматизованих систем управління відділення зв`язку відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_2 » (тип Б) ІНФОРМАЦІЯ_3 ( АДРЕСА_1 ) та наказано убути 08.04.2024 року з розташування ІНФОРМАЦІЯ_3 , що за адресою: АДРЕСА_1 , та 09.04.2024 року прибути до розташування НОМЕР_2 прикордонного загону Державної прикордонної служби України в АДРЕСА_4 .

Після чого, заступником начальника ІНФОРМАЦІЯ_3 ( АДРЕСА_1 ) підполковником ОСОБА_7 у присутності тих же військовослужбовців Державної прикордонної служби України усно віддано наказ солдату ОСОБА_4 вибути 08.04.2024 року з розташування ІНФОРМАЦІЯ_3 , що за адресою: АДРЕСА_1 у розпорядження начальника НОМЕР_2 прикордонного загону та у строк до 09.04.2024 прибути до розташування НОМЕР_2 прикордонного загону Державної прикордонної служби України в АДРЕСА_4 для подальшого проходження військової служби.

Однак, солдат ОСОБА_4 , у вищевказаний час та місці, тобто 08.04.2024 року близько 14 год., перебуваючи у службовому приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_3 , що за адресою: АДРЕСА_1 , діючи умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, їх негативні наслідки та бажаючи настання таких наслідків, посягаючи на встановлений порядок підлеглості, порушуючи військову дисципліну, через особисту недисциплінованість та несумлінне ставлення до виконання своїх службових обов`язків, без поважних причин, в умовах воєнного стану, у порушення вимог ст. ст. 17, 19, 65, 68 Конституції України, ст. ст. 1, 6 Закону України «Про Державну прикордонну службу України», ст. 17 Закону України «Про оборону України», ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст. ст. 11, 28, 29, 30, 35, 37 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. ст. 1, 4, 6 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, та й іншого законодавства України, про яке останній достовірно був обізнаний, в усній формі відкрито відмовився виконувати згаданий письмовий наказ першого заступника Голови Державної прикордонної служби України генерал-майора ОСОБА_6 від 05.04.2024 року № 586-ОС «Про особовий склад», яким ОСОБА_4 зараховано в розпорядження начальника НОМЕР_2 прикордонного загону, звільнивши з посади, яку він обіймав у підрозділі НОМЕР_1 прикордонного загону, та усний наказ заступника начальника ІНФОРМАЦІЯ_3 ( АДРЕСА_1 ) підполковника ОСОБА_7 , яким ОСОБА_4 доведено порядок виконання наказу генерал-майора ОСОБА_6 від 05.04.2024 № 586-ОС «Про особовий склад», що в свою чергу віддані у встановленому Законом порядку, уповноваженими командирами (начальниками), в межах їх повноважень, не суперечили чинному законодавству, не носили в собі явно злочинного змісту, були сформульованими чітко і не допускали подвійного тлумачення, не були пов`язані з порушенням конституційних прав та свобод солдата ОСОБА_4 ,а відтак підлягали беззастережному та неухильному виконанню останнім у встановлений строк, тобто щодо його вибуття 08.04.2024 року з ІНФОРМАЦІЯ_3 ( АДРЕСА_1 ) у розпорядження начальника НОМЕР_2 прикордонного загону та відповідно прибуття у строк до 09.04.2024 року до розташування НОМЕР_3 прикордонного загону Державної прикордонної служби України в АДРЕСА_4 для подальшого проходження військової службидля подальшого проходження військової служби.

Вчинене, ОСОБА_4 кримінальне правопорушення кваліфікується за ч. 4 ст. 402 КК України, як непокора, тобто відкрита відмова виконати наказ начальника, вчинене в умовах воєнного стану.

Встановлені судом обставини підтверджуються сукупністю досліджених у судовому засіданні доказів:

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 не визнав себе винним в пред`явленому йому обвинувачені та пояснив суду, що він дійсно відмовився виконувати наказ «Про особовий склад» та наказ про доведення порядку виконання наказу «Про особовий склад», та він не прибув у визначений строк до розташування 3го прикордонного загону для подальшого проходження військової служби. Відмова виконувати наказ пов`язана з тим що військова частина до якого його направлено знаходиться у м. Володимир, за станом здоров`я він потребує лікування, а у маленькому місті можливості отримати кваліфіковане лікування відсутні.

Свідок ОСОБА_8 суду пояснив, що він з квітня 2024 року перебував на посаді заступника відділу кадрів 31го прикордонного загону. Від адміністрації прикордонної служби надійшов наказ від 05.04.2024 р. про зарахування у розпорядження начальника 1го прикордонного загону військовослужбовців в тому числі солдата ОСОБА_4 08.04.2024 року в приміщенні 31го прикордонного загону зазначений наказ в присутності заступника начальника загону з персоналу підполковника ОСОБА_7 він довів до відома ОСОБА_4 . Після цього підполковник ОСОБА_7 постановив наказ про вибуття ОСОБА_4 для подальшого проходження військової служби до 1го прикордонного загону. Солдат ОСОБА_4 відкрито відмовився цей наказ виконувати. Йому не відомо чи проходив ОСОБА_4 військову лікарську комісію у наступні 3 дні, він довів наказ який солдат ОСОБА_4 не виконав.

Свідок ОСОБА_9 суду пояснив, що він перебував на посаді начальника служби охорони здоров`я 31го прикордонного загону. 08.04.2024 року в приміщенні 31го прикордонного загону була забрана комісія для доведення солдату ОСОБА_4 наказу про переміщення його в інший прикордонний загін для проходження військової служби. Після доведення наказу про зарахування ОСОБА_4 у розпорядження начальника 1го прикордонного загону від відмовився усно виконувати цей наказ. На момент доведення наказу не може згадати щоб ОСОБА_4 заявляв про погіршення стану здоров`я. Документи які були у 31му прикордонному загоні не свідчать про протипоказання солдата ОСОБА_4 проходити службу в іншому місті.

Свідок ОСОБА_10 суду пояснив, що він перебував на посаді юрисконсульта 31го прикордонного загону. В квітні 2024 року в приміщенні 31го прикордонного загону була забрана комісія для доведення солдату ОСОБА_4 наказу про переміщення його в інший прикордонний загін для проходження військової служби. Після доведення наказу про зарахування ОСОБА_4 у розпорядження начальника 1го прикордонного загону від відмовився усно виконувати цей наказ. ОСОБА_4 пояснив відмову виконувати наказ станом його здоров`я.

Свідок ОСОБА_11 суду пояснив, що він проходить службу в 31му прикордоному загоні. Знає що відносно солдата ОСОБА_4 був наказ про переміщення. В квітні 2024 року у службовому приміщенні 31го прикордонного загону зібралась комісія для доведення солдату ОСОБА_4 наказу про переміщення його в інший прикордонний загін для проходження військової служби. Після доведення наказу про зарахування ОСОБА_4 у розпорядження начальника 1го прикордонного загону від відмовився усно виконувати цей наказ. ОСОБА_4 зазначений наказ був зрозумілий.

Вина ОСОБА_4 , у вчиненні інкримінованого йому злочину також підтверджується:

- Військовим квитком серії НОМЕР_4 , згідно якого ОСОБА_4 11.11.2023 року згідно Указу Президента «Про загальну мобілізацію» від 24.02.2022 року призваний у Збройні сили України, військову присягу прийнято 22.11.2023 року. (т. 1 а.с. 60-63).

- Витягом з наказу «Про особовий склад» начальника ІНФОРМАЦІЯ_5 від 11.11.2023 року № 941-ОС відповідно до якого солдата ОСОБА_4 зараховано до списків особового складу (т. 1 а. с. 64),

- Витягом з наказу «Про особовий склад» начальника ІНФОРМАЦІЯ_5 від 21.12.2023 року № 1079-ОС відповідно до якого солдата ОСОБА_4 призначено інспектором прикордонної служби 2 категорії (т. 1 а. с. 65),

- Довідкою військово-лікарської комісії від 01.11.2023 року про придатність до військової служби солдата ОСОБА_4 ( т. 1 а. с. 73),

- Відомостями від 31.03.2024 р. про доведення до персоналу відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_2 » вимог ст. 407 та ст. 408 КК України (т. 1 а. с. 74-76),

- Журналом № 104-29 обліку заходів роботи з персоналом відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_2 », відповідно до якого 17.02.2024 року проведена профілактична робота «Відповідальність за непокору. Доведення вироків суду за вчинення кримінального правопорушення передбаченого ст.. 402 КК України, загальні збори 22.02.2024 року щодо вимог законодавства з прикордонних питань, проходження військової служби (т. 1 а. с.79-98) та листком індивідуальних співбесід з солдатом ОСОБА_4 (т. 1 а. с. 99).

- Наказом «Про особовий склад» Адміністрації Державної прикордонної служби України від 05.04.2024 р. № 586-ОС згідно якого солдата ОСОБА_4 зараховано у розпорядження начальника НОМЕР_2 прикордонного загону Державної прикордонної служби України (т.1 а. с 20),

- Повідомленням про виклик військовослужбовців від 08.04.2024 року відповідно до якого солдата ОСОБА_4 зараховано у розпорядження начальника НОМЕР_2 прикордонного загону Державної прикордонної служби України та запропоновано начальнику відділу прикордонної служби забезпечити прибуття військовослужбовця на 9.00 год. 08.04.2024 року в управління прикордонного загону для повного розрахунку та подальшого вибуття до нового місця служби (т. 1 а. с. 30-36),

- Рапортом заступника начальника відділу начальника відділення проходження служби особовим складом відділу кадрів від 08.04.2024 року згідно якого 08.04.2024 року солдату ОСОБА_4 доведено наказ Адміністрації Державної прикордонної служби України від 05.04.2024 р. № 586-ОС згідно якого солдата ОСОБА_4 зараховано у розпорядження начальника НОМЕР_2 прикордонного загону Державної прикордонної служби України, після доведення наказу солдат відмовився виконувати наказа заступника начальника закону з персоналу про вибуття до НОМЕР_2 прикордонного загону Державної прикордонної служби України (т. 1 а. с. 30),

- Наказом начальника ІНФОРМАЦІЯ_5 від 10.04.2024 року № 1153-АГ про призначення службового розслідування за фактом відмови солдата ОСОБА_4 виконувати наказ заступника начальника загону з персоналу про вибуття до НОМЕР_2 прикордонного загону Державної прикордонної служби України (т. 1 а.с. 101-102),

- Довідкою гарнізонної військово-лікарської комісії від 10.04.2024 року про придатність до військової служби солдата ОСОБА_4 ( т. 1 а. с. 18),

- Висновком службового розслідування від 11.04.2024 року відповідно до якого згідно пояснень ОСОБА_4 він відмовився виконувати наказ за станом здоров`я (т. 1 а. с. 24-29).

Надаючи оцінку доводам обвинуваченого про неможливість виконати наказ Адміністрації Державної прикордонної служби України від 05.04.2024 р. № 586-ОС згідно якого солдата ОСОБА_4 зараховано у розпорядження начальника НОМЕР_2 прикордонного загону Державної прикордонної служби України, та наказ заступника начальника закону з персоналу про вибуття до НОМЕР_2 прикордонного загону Державної прикордонної служби України за станом здоров`я суд звертає увагу на наступне.

Стаття 402 КК України передбачає відповідальність за непокору, тобто відкриту відмову виконати наказ начальника, а також інше умисне невиконання наказу.

У даному випадку безпосереднім об`єктом злочину є установлений порядок підлеглості.

З об`єктивної сторони це кримінальне правопорушення вчиняється шляхом відкритої відмови виконати наказ начальника (непокори) або в іншому умисному невиконанні наказу.

Згідно зі ст. 6 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України командир має право віддавати накази та розпорядження, а підлеглий зобов`язаний їх виконувати сумлінно, точно та у встановлений строк, крім випадків віддавання явно злочинного наказу та розпорядження. Відповідальність за наказ несе командир, який його віддав.

Непокора є небезпечним військовим злочином, який посягає на встановлений порядок підлеглості та військової честі і породжує неорганізованість та безладдя у військових частинах, негативно позначається на боєготовності та боєздатності військових формувань.

Відповідно до п. 30 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24 березня 1999 року № 548-XIV, начальник має право віддавати підлеглому накази і зобов`язаний перевіряти їх виконання. Підлеглий зобов`язаний беззастережно виконувати накази начальника, крім випадків віддання явно злочинного наказу, і ставитися до нього з повагою.

За приписами п. 35 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України наказ можна віддавати одному чи групі військовослужбовців усно або письмово, у тому числі з використанням технічних засобів зв`язку. Наказ повинен бути сформульований чітко і не може допускати подвійного тлумачення.

Під наказом розуміється одна з форм реалізації владних функцій, організаційно-розпорядчих або адміністративно-господарських обов`язків військової службової особи, змістом якої є пряма, обов`язкова для виконання вимога начальника про вчинення або невчинення підлеглим (групою підлеглих) певних дій по службі. Наказ завжди має бути конкретним.

Наказ (розпорядження) - це обов`язкова для виконання вимога командира (начальника) про вчинення або невчинення підлеглим певних дій по службі, який віддається письмово, усно або іншим способом. Він може бути звернений до одного або до групи військовослужбовців і має за мету досягнення конкретного результату (зробити щось, не робити чогось). Підлеглий не повинен обговорювати наказ начальника. Згідно з Дисциплінарним статутом Збройних Сил України відповідальність за наказ несе начальник, який його віддав.

Відкрита відмова від виконання наказу визначає найбільш зухвалу форму невиконання. При такій непокорі підлеглий у категоричній формі усно або письмово заявляє, що він виконувати наказ не буде. Підлеглий також може мовчки демонстративно вчиняти дії, які свідчать про те, що наказ виконуватися не буде. Відмова може бути заявлена віч-на-віч або прилюдно.

Непокору слід вважати закінченим злочином з моменту відкритої відмови виконати наказ або з моменту навмисного його невиконання незалежно від настання наслідків.

Мотиви вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 402 КК України, можуть бути різними і для кваліфікації злочину значення не мають.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 не заперечує факту відмови виконувати наказ, мотивуючи це незадовільним станом здоров`я.

Будь-яких даних про те, що на час вчинення інкримінованого кримінального правопорушення обвинувачений мав проблеми зі здоров`ям, які б перешкодили чи могли перешкодити йому виконувати вказаний наказ, сторона захисту не надала.

Відповідно до медичної документації, а саме довідок військово-лікарської комісії від 01.11.2023 року та 10.04.2024 року, ОСОБА_4 придатний до військової служби.

Обвинувачений висновки ВЛК щодо придатності до проходження військової служби не оскаржував.

Надані стороною захисту медичні документи, а саме: консультативний висновок спеціаліста, МРТ плечового суглоба, МРТ колінного суглоба, огляд ортопеда-травматолога, заключення травматолога-ортопеда, картка соціально-психологічного вивчення військовослужбовця носять інформаційний характер та не містять відомостей (висновків) про не придатність обвинуваченого до військової служби або про неможливість виконувати накази про зарахування чи про вибуття.

Дослідженні в судовому засіданні докази є належними та допустимими, вони не суперечать один одному і узгоджуються між собою.

Оцінюючи докази в їх сукупності, суд вважає, що вина обвинуваченого ОСОБА_4 знайшла своє повне підтвердження в процесі судового розгляду і наявних доказів достатньо для визнання його винним.

Дії обвинуваченого ОСОБА_4 , правильно кваліфіковані за ч. 4 ст. 402 КК як непокора, тобто відкрита відмова виконати наказ начальника, вчинене в умовах воєнного стану.

Відповідно до п.4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» виходячи з того, що встановлення пом`якшуючих та обтяжуючих покарання обставин має значення для правильного його призначення, судам необхідно всебічно досліджувати матеріали справи щодо наявності таких обставин і наводити у вироку мотиви прийнятого рішення.

Обставини, які пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 відповідно до ст. 66 КК України судом при розгляді справи не встановлено.

Зазначена у обвинувальному акті обставина, яка пом`якшує покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , а саме: щире каяття не приймається судом враховуюче наступне.

Розкаяння передбачає, окрім визнання особою факту вчинення злочину, ще й дійсне, відверте, а не уявне визнання своєї провини у вчиненому певному злочині, щирий жаль з приводу цього та осуд своєї поведінки, що насамперед повинно виражатися в намаганні особи відшкодувати завдані злочином збитки, бажанні виправити наслідки вчиненого. Факт щирого каяття особи у вчиненні злочину повинен знайти своє відображення в матеріалах кримінального провадження. Поряд з цим, обвинувачений не визнає себе винним та у матеріалах справи відсутні дані на підтвердження того, що ОСОБА_4 бажає виправити наслідки вчиненого, або засуджує свою поведінку.

Обставини, які обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 відповідно до ст. 67 КК при розгляді справи не встановлено.

Як особистість ОСОБА_4 , характеризується посередньо, раніше не судимий, на обліку в наркологічному диспансері не перебуває, на обліку у лікаря психіатра не перебуває.

При визначенні виду і міри покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані яких характеризують обвинуваченого як особистість та вважає неможливим виправлення ОСОБА_4 без ізоляції від суспільства, а тому необхідно призначити йому покарання у вигляді позбавлення волі, яке слід відбувати реально, так як це покарання буде необхідним та достатнім для його виправлення та попередженню нових злочинів.

Питання про речові докази підлягають вирішенню в порядку, встановленому ст.100 КПК України.

Керуючись ст.ст. 368-371, 373, 374, 376, 392, 393 КПК України -

УХВАЛИВ :

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 4 ст. 402 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком 6 (шість) років.

Строк відбуття покарання засудженому ОСОБА_4 відраховувати з часу його фактичного затримання.

Обрати відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 запобіжний захід у виді домашнього арешту на строк до 23 липня 2025 року.

Покласти на ОСОБА_4 наступні обов`язки:

- прибувати до суду за першою вимогою суду;

- не залишати місце постійного проживання - АДРЕСА_3 , в період з 19.00 год. до 07.00 год. без дозволу суду, за виключенням часу роботи або перебування в укритті на випадок повітряної тривоги чи іншого загрозливого для життя часу.

Після набрання вироком законної сили речові докази:

-компакт диск із відеозаписом, який зберігається в матеріалах кримінального провадження зберігати матеріалах кримінального провадження,

Апеляційна скарга на вирок суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Апеляційна скарга подається до Чернівецького Апеляційного суду через Чернівецький районний суд міста Чернівців.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не буде подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не буде скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду. Копія вироку негайно після його проголошення вручається засудженому та прокурору.

Копія вироку суду не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Суддя Чернівецького районного

суду міста Чернівців ОСОБА_1