Справа № 308/9984/25
Закарпатський апеляційний суд
У Х В А Л А

І м е н е м У к р а ї н и

07.05.2025 м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі :

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

за участю секретаря судових засідань ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали судового провадження у кримінальному провадженні №11-сс/4806/260/25, за апеляційною скаргою адвоката ОСОБА_5 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_6 на ухвалу Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 17.04.2025 року,

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 17.04.2025 року, задоволено клопотання та застосовано до підозрюваного за ч. 5 ст. 407 КК України ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строком до 09 травня 2025 року включно, з визначенням у розмірі 80 (вісімдесяти) прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 242240,00 (двісті сорок дві тисячі двісті сорок) гривень.

У разі внесення застави на підозрюваного ОСОБА_6 покладено наступні обов`язки: прибувати до слідчого, прокурора або суду на їх першу вимогу; не відлучаться із населеного пункту в якому він проживає м. Мукачево Закарпатської області, без дозволу слідчого, прокурора або суду; повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та навчання; здати на зберігання до Головного управління Державної міграційної служби України в Закарпатській області свій паспорт (паспорти, якщо їх декілька) для виїзду за кордон, інші документи, що надають право на виїзд із України та в`їзд в Україну. Строк дії обов`язків, покладених судом, у разі внесення застави визначено до 09 травня 2025 року включно.

З матеріалів судового провадження слідує, що слідчий ОСОБА_7 звернувся до слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду із клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, яке обґрунтовує тим, що солдат ОСОБА_6 будучи військовослужбовцем військової служби призваний за мобілізацією військової частини НОМЕР_1 , перебуваючи на посаді механіка-водія 3 гірсько-штурмового відділення 2 гірсько-штурмового взводу 4 гірсько-штурмової роти 2 гірсько-штурмового батальйону вказаної військової частини, у порушення вимог ст. ст. 17, 65 Конституції України, ст. 17 Закону України «Про оборону України», ч. 1 ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст.ст. 11, 16, 129, 130, 199 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та ст. 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, діючи з прямим умислом, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, не бажаючи переносити труднощі військової служби, з метою тимчасово ухилитися від проходження військової служби, без дозволу командування частини, 21.12.2022 був відсутній на ранковому шикуванні, не з`явився вчасно до розташування підрозділу у пункті постійної дислокації у АДРЕСА_1 та відсутній на службі без поважних причин по 15.04.2025, проводячи час на власний розсуд, не пов`язуючи свою діяльність з проходженням військової служби.

24.05.2023 року ОСОБА_6 повідомлено про підозру за ч. 5 ст. 407 КК України, повідомлення про яку вручено 15.04.2025 року.

Слідчий у клопотанні зазначає, що обґрунтованість підозри ОСОБА_6 у вчиненні вищевказаного кримінального правопорушення ґрунтується на зібраних у ході досудового розслідування доказах.

В обгрунтування клопотання слідчий також вказує на наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Зокрема, враховуючи, що злочин, який інкримінується ОСОБА_6 є тяжким і передбачає можливість призначення йому покарання у виді позбавлення волі на строк до 10 років, що може бути підставою та мотивом для обвинуваченого переховуватись від органів досудового розслідування чи суду.

Окрім цього, Указом Президента України оголошено військовий стан та на території України ведуться бойові дії, що дає підстави вважати, що ОСОБА_6 , усвідомлюючи тяжкість та невідворотність покарання за вчинення тяжкого злочину в умовах військового стану, не дивлячись на проходження військової служби, може переховуватись, в тому числі, на території тимчасово непідконтрольній українській владі та має реальні можливості покинути територію України з цією метою, поза межами пункту пропуску через державний кордон України.

Також слідчий у клопотанні просить звернути увагу на те, що ОСОБА_6 є спеціальним суб`єктом кримінального правопорушення військовослужбовцем, а відтак обрання йому судом запобіжного заходу у виді особистого зобов`язання, домашнього арешту та застави створить передумови до вчинення ОСОБА_6 нового тотожного кримінального правопорушення, пов`язаного з ухилення від проходження військової служби.

З огляду на викладене, слідчий у клопотанні вказує, що особисте зобов`язання, домашній арешт та застава будуть недостатньо ефективними запобіжними заходами для запобігання вказаним ризикам, а тому просить застосувати до підозрюваного ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб.

В ухвалі слідчий суддя вказує на те, що ОСОБА_6 обґрунтовано підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, за який законом передбачено покарання виключно у виді позбавлення волі, а кримінальне правопорушення вчинено умисно. Приймаючи рішення про застосування запобіжних заходів слідчий суддя взяв до уваги дані про особу підозрюваного, ( ОСОБА_6 має постійне місце проживання, раніше не судимий, при цьому будучи військовослужбовцем вчинив кримінальне правопорушення проти встановленого порядку несення військової служби (військове кримінальне правопорушення), злочин вчинений в умовах воєнного стану). Разом з цим, слідчий суддя вказує на наявність ризиків, передбачених п. 1, 5 ч.1 ст. 177 КПК України. Слідчий суддя констатує, що стороною обвинувачення доведено, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України. Визначаючи розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним ОСОБА_6 обов`язків, передбачених КПК України, слідчий суддя вказує, що застава в розмірі 80 (вісімдесяти) розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає 242240,00 (двісті сорок дві тисячі двісті сорок) гривень (80х3028), в достатній мірі гарантуватиме виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків.

Не погоджуючись із цим рішенням, адвокат ОСОБА_5 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, у якій вказує на її необґрунтованість у частині встановлених ризиків. Зазначає, що ОСОБА_6 має постійне місце проживання, сталі соціальні зв`язки, батьків, дружину дітей, бере участь у всіх слідчих діях, а також останній надав показання. Разом з цим зазначає про відсутність у клопотанні доказів, що інші більш м`які запобіжні заходи не можуть запобігти будь яким ризикам. Визначена слідчим суддею застава є непомірною для його підзахисного, останній може внести лише 20 розмірів прожиткового мінімуму доходів громадян. Просить скасувати ухвалу та відмовити у задоволенні клопотання слідчого.

До вказаної апеляційної скарги адвокат ОСОБА_5 подав доповнення, які за змістом тотожні самій апеляційній скарзі. Просить скасувати ухвалу та відмовити у задоволенні клопотання слідчого. У разі залишення запобіжного заходу без змін, зменшити розмір застави до 20 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Разом із цим, адвокат ОСОБА_5 та прокурор ОСОБА_8 подали заяви про приєднання клопотання про звільнення ОСОБА_6 від кримінальної відповідальності та закриття кримінального провадження. Розгляд вказаного клопотання призначено у місцевому суді на 09.05.2025 на 10:30 год.

Судове провадження розглядається за відсутності сторін кримінального провадження, що, з огляду на положення ч. 4 ст. 405 КПК України, не перешкоджає його розгляду. Приймаючи рішення про розгляд судового провадження за відсутності сторін кримінального провадження береться до уваги те, що сторони належним чином повідомлені про час та місце розгляду апеляційної скарги, заяв чи клопотань про відкладення розгляду останні не подавали.

Заслухавши доповідь судді про суть ухвали слідчого судді, повідомлення про те, ким і в якому обсязі вона оскаржена, перевіривши матеріали судового провадження, колегія суддів вважає, що підстав для задоволення апеляційної скарги не має.

Відповідно до ст. 177 КПК України запобіжні заходи застосовуються з метою забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобіганню спробам: переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку з речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста в цьому ж кримінальному провадженні: перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, в якому підозрюється, обвинувачується. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою статті 177 КПК України. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності передбачених Кримінальним процесуальним кодексом України для цього підстав.

Відповідно до ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно в разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти передбаченим статтею 177 цього Кодексу ризикам, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Колегія суддів вважає, що клопотання про застосування запобіжного заходу щодо підозрюваного ОСОБА_6 подано до суду в межах територіальної юрисдикції якого здійснюється досудове розслідування й відповідає приписам ст. ст. 177, 183, 184 КПК України, ґрунтується на вимогах закону та змісті викладених у ньому доводів.

При цьому, колегія суддів бере до уваги те, що у провадженні ОВС Шостого слідчого (з дислокацією у м. Ужгород) Територіального управління ДБР, розташованого у м. Львові знаходиться кримінальне провадження за №0000069, відомості про кримінальне правопорушення в якому внесені 27.03.2023 до Єдиного реєстру досудових розслідувань, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України, процесуальне керівництво у якому здійснюється прокурорами Закарпатської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону.

З ухвали слідчого судді та журналу судового засідання слідує, що клопотання розглядалось за участі підозрюваного ОСОБА_6 та прокурора ОСОБА_9 . Крім вказаного слідує, що підозрюваний не хотів мати захисника, свої права бажав захищати самостійно.

Обґрунтованим є й висновок слідчого судді про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_6 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України. Вказаний висновок підтверджується приєднаними до клопотання матеріалами (доказами). Погоджуючись з указаним висновком, суд апеляційної інстанції також враховує позицію Європейського суду з прав людини, відображену в п. 175 рішення від 21.04.2011 у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», відповідно до якої термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (рішення у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30.08.1990, п. 32, Series A, N 182). При цьому, колегія суддів доходить висновку про те, що додані до клопотання матеріали (докази) підтверджують на даному етапі досудового розслідування обґрунтованість підозри ОСОБА_6 у скоєнні інкримінованого йому кримінального правопорушення, а також підтверджують існування фактів та інформації, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що підозрюваний має відношення до вчиненого кримінального правопорушення. Крім того, колегія суддів бере до уваги і те, що обґрунтованість підозри ОСОБА_6 сторонами кримінального провадження не оспорюється.

При цьому, колегія суддів бере до уваги те, що на цій стадії процесу, як слідчий суддя, так і суд апеляційної інстанції, не вправі давати доказам оцінку з точки зору достовірності, достатності та взаємозв`язку, в інший спосіб перевіряти доведеність вини та кваліфікації дій підозрюваного, розглядати та вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження щодо обвинуваченого по суті.

Разом із тим, колегія суддів зазначає, що висловлені в ухвалі слідчого судді, суду за результатами розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу висновки щодо будь-яких обставин, які стосуються суті підозри, обвинувачення, не мають преюдиціального значення для суду під час судового розгляду або для слідчого чи прокурора під час цього або іншого кримінальних проваджень.

За цих обставин, висновки слідчого судді про обґрунтованість підозри ОСОБА_6 апеляційний суд визнає обґрунтованими.

Обґрунтованим, на думку колегії суддів, є й висновок слідчого судді про існування ризиків, передбачених у п. п. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме те, що ОСОБА_6 з метою уникнення від кримінальної відповідальності може переховуватися від органів досудового розслідування та суду або продовжити вчинення кримінального правопорушення у якому він підозрюється. Разом із цим, обґрунтованим є і висновок слідчого судді про недоведеність ризику, перешкоджання кримінальному провадженню. Погоджуючись з указаним висновком, колегія суддів вважає, що наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_6 кримінального правопорушення та фактичних обставин їх вчинення, у своїй сукупності з його тяжкістю (передбачене ч. 5 ст. 407 КК України кримінальне правопорушення відноситься до тяжких злочинів, за яке може бути призначено покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до десяти років) та даними про особу підозрюваного (має постійне місце проживання, раніше не судимий) повністю підтверджують наявність вищевказаних ризиків та висновок слідчого судді й у цій частині.

Вищенаведені обставини свідчать про обґрунтованість висновку слідчого судді про те, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів ніж тримання під вартою не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

За цих обставин, твердження апеляційної скарги та доповнень до неї про відсутність ризиків, - апеляційний суд відхиляє як такі, що не знаходять свого підтвердження та спростовуються наведеним вище, а відтак і жодним чином не спростовують висновків слідчого судді у цій частині.

Дані про особу ОСОБА_6 , які долучені адвокатом ОСОБА_10 до матеріалів судового провадження, на думку апеляційного суду, не зменшують встановлені судом ризики та не є беззаперечною обставиною для висновку щодо можливості застосувати до обвинуваченого запобіжний захід, не пов`язаний з ізоляцією від суспільства.

При цьому, відхиляючи доводи апеляційної скарги, колегія суддів враховує і те, що навіть якщо підозрюваний і не має на меті ухилятися від органу досудового розслідування або суду чи продовжити вчиняти інкримінований йому злочин, однак, обставини, за яких ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, його тяжкість та інші наведені вище обставини, у тому числі й дані про особу підозрюваного, дають обґрунтовані підстави вважати, що такі ризики мають місце, і їх запобіганню буде достатнім лише запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

При оцінці доводів апеляційної скарги та прийнятті судового рішення береться до уваги і те, що стороною захисту не вказується на наявність у ОСОБА_6 таких захворювань, які перешкоджають триманню його під вартою; що підозрюваний із урахуванням захворювань не може триматися під вартою; що тримання ОСОБА_6 під вартою може негативно відобразитись на стані його здоров`я. Будь-яких доказів, зокрема висновків лікарів тощо, у підтвердження таких фактів сторонами захисту не надано.

Суд апеляційної інстанції вважає, що, прийнявши обґрунтоване рішення про необхідність застосування щодо підозрюваного ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя обґрунтовано взяв до уваги, характер кримінального правопорушення, у якому підозрюється особа, кількість та ступінь ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, так і дані про особу підозрюваного, який підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, його майновий стан, - і дійшов обґрунтованого висновку й про те, що застава у в розмірі 80 (вісімдесяти) розмірів мінімуму для працездатних осіб, що складає 242240,00 (двісті сорок дві тисячі двісті сорок) гривень, в достатній мірі гарантуватиме виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків, із чим погоджується й апеляційний суд.

На переконання апеляційного суду саме такий розмір застави буде достатнім для забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків та запобігання встановленим ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України, і не є завідомо непомірним для підозрюваного ОСОБА_6 , так як таких даних під час апеляційного розгляду справи не встановлено.

Твердження апеляційної скарги про непропорційний розмір застави- апеляційний суд відхиляє як таке, що не знайшло свого підтвердження в ході апеляційного розгляду, а відтак і жодним чином не впливає на висновки слідчого судді щодо визначеного розміру застави й не даює підстав вважати, що застава у розмірі - 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, буде недостатньою для забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного ОСОБА_6 у кримінальному провадженні. При цьому колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що захисник, у підтвердження доводів щодо необґрунтовано визначеного розміру застави не приєднав будь-які докази у підтвердження матеріального чи фінансового стану підозрюваного.

Інші обставини, які б давали підстави для скасування судового рішення апеляційним судом не встановлено.

Процесуальних порушень, які б могли слугувати підставами для скасування ухвали слідчого судді, колегією суддів не встановлено.

За цих обставин, колегія суддів вважає, що підстав для задоволення апеляційної скарги немає, а ухвалу слідчого судді, відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 407 КПК України, як законну та обґрунтовану, необхідно залишити без зміни.

Приймаючи рішення колегія суддів також бере до уваги положення ст. 26 КПК України, зокрема, те, що сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та в спосіб, передбачених цим Кодексом; положення ст. 404 цього Кодексу в частині перегляду судового рішення в межах апеляційної скарги; що жодних доказів чи даних про обставини, які б свідчили про незаконність ухвали слідчого судді, до апеляційної скарги не додано й будь-яких обґрунтованих клопотань прокурором із цього приводу прокурором не заявлялось.

Керуючись ст. ст. 176-183, 194, 404, 405, 407, 418, 419, 422 КПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_5 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_6 , відхилити.

Ухвалу Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 17.04.2025 року, залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною й відповідно до ч. 4 ст. 424 КПК України оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді: