Провадження № 1-кп/643/1008/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.08.2025 м. Харків

Салтівський районний суд міста Харкова у складі колегії:

головуючого судді ОСОБА_1 , суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові кримінальне провадження № 0001471, внесеного до ЄРДР 09.05.2025, за обвинуваченням ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , щодо вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст. 308, ч. 2 ст. 307 КК України,

встановив :

Обвинувальний акт по кримінальному провадженню № 0001471, внесеного до ЄРДР 09.05.2025, за обвинуваченням ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , щодо вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст. 308, ч. 2 ст. 307 КК України, надійшов в провадження судді Салтівського районного суду міста Харкова 14.08.2025.

Ухвалою Салтівського районного суду м. Харкова від 14.08.2025 у даному кримінальному провадженні призначено підготовче судове засідання.

У підготовчому судовому засіданні прокурором заявлено клопотання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_6 , у якому вона посилається на наявність ризиків, передбачених п. п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме:

переховуватися від суду, оскільки ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні тяжкого та особливо тяжкого злочину, за які передбачено максимальне покарання у вигляді позбавлення волі строком до 12 років. Крім того ОСОБА_6 неодружений, дітей на утриманні не має, ніде не працює, що свідчить про відсутність міцних соціальних зв`язків.

незаконно впливати на свідків з метою зміни останніми показів, а саме на свідків ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , так як ОСОБА_6 особисто знайомий з останніми та вони викривають його злочинну діяльність.

вчинити інші кримінальні правопорушення аналогічної категорії, з метою незаконного збагачення, оскільки ОСОБА_6 не має законних джерел отримання заробітку, обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення з метою незаконного збагачення, припинення його протиправної діяльності не було наслідком добровільного волевиявлення останнього, а є наслідком діяльності правоохоронних органів.

Також, при розгляді клопотання, просить Суд врахувати, що ОСОБА_6 користується державними пільгами у вигляді отримання безкоштовного лікування замісною-підтримувальною терапією в КНП ХОР «Обласна клінічна наркологічна лікарня» за кошти платників податків, однак зловживає наданими пільгами, та замість лікування отримуваними наркотичними засобами займається збутом останніх особам, які також перебувають на зазначеній терапії, тим самим спонукає даних осіб порушувати правила замісної підтримувальної терапії, що тягне за собою поширення наркозалежностей серед населення нашої держави.

Враховуючи те, що ОСОБА_6 обвинувачується у в чиненні особливо тяжкого та тяжкого злочину, які ОСОБА_6 вчиняв з корисливою метою, тобто з метою незаконного збагачення, вважаю, що протиправна діяльність обвинуваченого, пов`язана зі збутом наркотичних засобів, тривала довгий час і мала наслідком значні масштаби, а тому є вірогідність того, що кошти, отримані від збуту наркотичних засобів, які під час досудового розслідування не віднайдені, а тому можуть бути використані для внесення застави як альтернативного запобіжного заходу, тому необхідно відносно ОСОБА_6 , визначити максимальний розмір застави, а саме 80 розмірів прожиткового мінімумів для працездатних осіб.

За вказаних обставин просила продовжити стосовно обвинуваченого запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів.

Обвинувачений ОСОБА_6 , у підготовчому судовому засіданні заперечував проти задоволення клопотання прокурора про продовження строків тримання під вартою стосовно нього. Просив змінити йому запобіжний захід на не пов`язаний з триманням під вартою.

Захисник ОСОБА_7 у судовому засіданні позицію підзахисного підтримала та зазначила, що ризики які зазначає прокурор не є підтвердженими, обвинувачений має постійне місце проживання, може перебувати під домашнім арештом, потребує лікування.

У підготовчому судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 подав клопотання про зміну запобіжного заходу на не пов`язаний з триманням під вартою у якому він посилається на погіршення стану здоров`я. Зазначає, що має хронічні захворювання післятромбофлебітичний синдром нижніх кінцівок, цироз печінки, страждає на психічні та поведінкові розлади, перебуваючи під вартою не отримує належного лікування, у зв`язку із чим стан його здоров`я погіршився. Просить змінити запобіжний захід на цілодобовий домашній арешт, та надати можливість пройти лікування.

Захисник ОСОБА_7 у судовому засіданні клопотання підзахисного підтримала.

Прокурор ОСОБА_5 , у судовому засіданні щодо клопотання обвинуваченого заперечила.

У підготовчому судовому засіданні захисник ОСОБА_7 заявила клопотання щодо забезпечити проведення медичного обстеження ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у зв`язку із погіршенням стану здоров`я обвинуваченого який скаржиться на постійний біль, не може ходити та потребує постійно знеболюючих препаратів.

Обвинувачений ОСОБА_6 клопотання захисника підтримав.

Прокурор ОСОБА_5 , щодо клопотання захисник ОСОБА_7 не заперечувала.

Суд, вислухавши думку сторін кримінального провадження, дослідивші подані матеріали доходить до наступного.

Ухвалою слідчого судді Салтівського районного суду міста Харкова від 02 липня 2025 року стосовно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в Державній установі «Харківський слідчий ізолятор» строком на 60 (шістдесят) днів з моменту затримання. Строк дії ухвали у частині тримання під вартою встановлено до 10:20 години 28.08 2025 року.

Визначено суму застави протягом дії запобіжного заходу у розмірі 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 242240 гривень.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 197 КПК України, строк дії ухвали слідчого судді, суду про тримання під вартою або продовження строку тримання під вартою не може перевищувати шістдесяти днів.

За змістом ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватись від слідства та суду, незаконно впливати на потерпілого, свідків та інших учасників судового процесу та інше.

Положеннями ст. 178 КПК України визначені обставини, які враховуються при обранні запобіжного заходу, зокрема, тяжкість покарання, яке загрожує відповідній особі, вік та стан здоров`я обвинуваченого, міцність соціальних зв`язків, у тому числі наявність родини та утриманців, наявність постійного місця роботи, наявність судимостей, дотримання обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувались раніше та інші обставини.

Під час обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно обвинуваченого ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 слідчий суддя встановив наявність ризиків, передбачених п. п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Прокурор у клопотанні про продовження стосовно ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою посилається, на те, що продовжують існувати ризики, передбачені п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: спроба переховуватися обвинуваченого від суду, незаконного впливу на свідків, вчинення іншого кримінального правопорушення.

При вирішенні питання продовження застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно обвинуваченого ОСОБА_6 у судовому засіданні суд установив наявність ризиків, передбачених п. п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, на які посилається прокурор в обґрунтування клопотання про продовження застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_6 , а саме: спроба переховуватися обвинуваченого від суду, спроба незаконного впливу на свідків, вчинення іншого кримінального правопорушення, оскільки ОСОБА_6 не має законних джерел отримання заробітку, обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення з метою незаконного збагачення в результаті незаконного збуту наркотичного засобу, не має стійких соціальних зав`язків, є не працевлаштованим.

Характер та фактичні обставини інкримінованого обвинуваченому ОСОБА_6 кримінального правопорушення свідчать про його суспільну небезпеку.

Суд, вирішуючи питання про продовження застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно обвинуваченого ОСОБА_6 , оцінює в сукупності всі обставини, у тому числі тяжкість злочину, який, відповідно до положень ст. 12 КК України, відноситься до тяжкого злочину та особливо тяжкого, суспільну небезпечність злочину, який інкримінується обвинуваченому, а також особу обвинуваченого, наявність постійного місця проживання та міцність соціальних зв`язків, моральні переконання, майновий стан та зв`язки з державою.

З огляду на тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_6 у разі визнання його винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він обвинувачується - у виді позбавлення волі на строк від семи до дванадцяти років, беручи до уваги, що дії, за вчинення яких він обвинувачується, носять характер особливо тяжкого злочину, суспільну небезпечність злочину, який інкримінується обвинуваченому, враховуючи що обвинувачений не має офіційного місця роботи, являється інвалідом другої групи, не одружений, неповнолітніх дітей на утриманні не має, суд, доходить висновку, що застосування більш м`яких запобіжних заходів стосовно обвинуваченого ОСОБА_6 є неможливим.

Крім того, у суду відсутні підстави вважати, що в обвинуваченого наявні міцні соціальні зв`язки, відтак, судом не встановлено обставин, які суттєво зменшують ризики у даному кримінальному провадженні. Відтак, ураховуючи тяжкість злочину, який інкримінується обвинуваченому ОСОБА_6 , та покарання, яке загрожує обвинуваченому у разі визнання його винуватим, дані про особу обвинуваченого, суд доходить висновку, що ризики, передбачені п. п. 1, 3, 5 ст. 177 КПК України, на існування яких у поданому клопотанні посилається прокурор, які стали підставою для обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_6 , доведені прокурором та продовжують існувати, виправдовують тримання особи під вартою, а тому суд вважає за доцільне продовжити стосовно обвинуваченого ОСОБА_6 застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на шістдесят днів.

Ураховуючи наведене вище, суд бере до уваги, що характер та фактичні обставини інкримінованого обвинуваченому ОСОБА_6 злочину свідчать про підвищену суспільну небезпеку. Санкція ч. 3 ст. 308 КК України передбачає покарання у виді позбавлення волі від семи до дванадцяти років з конфіскацією майна. Тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для застосування суворих запобіжних заходів, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшують ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не обравши до особи запобіжні заходи, а саме тримання під вартою. Суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування.

Судом було проаналізовано доводи сторони захисту, які містяться в клопотанні про зміну запобіжного заходу, та враховано зазначені в ньому обставини, зокрема те, що обвинувачений має проблеми зі здоров`ям, а також те, що перебування його в умовах слідчого ізолятору позбавляє можливості отримувати належне лікування.

Разом з тим, стороною захисту не надано доказів на підтвердження наявності в обвинуваченого офіційного працевлаштування, постійного та стабільного джерела доходу, які могли бути враховані судом підчас вирішення питання щодо продовження строку тримання під вартою, як і відсутні підстави вважати, що в обвинуваченого наявні міцні соціальні зв`язки, які б зменшували ризики у даному кримінальному провадженні.

Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, тримання особи під вартою може бути виправдане, якщо існують реальні ознаки наявності справжнього суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи. Застосовуючи запобіжний захід у виді тримання під вартою, необхідно виходити із того, що судове рішення повинно забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони прав і інтересів як суспільства. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суспільства більшої суворості в оцінці цінностей суспільства («Летельє проти Франції»).

З огляду на тяжкість злочину, який інкримінується обвинуваченому ОСОБА_6 , та покарання, яке загрожує обвинуваченому у разі визнання його винуватим, дані про особу обвинуваченого, які викладені в ухвалі про застосування запобіжного заходу, суд вважає, що ризики, передбачені п. п. 1, 3, 5 ст. 177 КПК України, на існування яких у поданому клопотанні посилається прокурор, які стали підставою для обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_6 , доведені прокурором та продовжують існувати, виправдовують тримання особи під вартою, а тому суд вважає за доцільне продовжити стосовно обвинуваченого ОСОБА_6 застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на шістдесят днів.

Ураховуючи наведені вище обставини, суд не знаходить підстав для зміни запобіжного заходу ОСОБА_6 з тримання під вартою на більш м`який, не пов`язаний з триманням під вартою.

Окрім того, задовольняючи клопотання про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд, у відповідності до вимог ч.3 ст.183 КПК України, вважає за необхідне визначити обвинуваченому розмір застави.

Відповідно до ч.4 ст.182 КПК України розмір застави визначається з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу.

Відповідно до п.3 ч.5 ст.182 КПК України розмір застави визначається у таких межах: щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні особливо тяжкого злочину, - від вісімдесяти до трьохсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

У зв`язку з викладеним суд приходить до висновку про доцільність залишити розмір застави у раніше визначеному розмірі ухвалою слідчого судді Салтівського районного суду міста Харкова від 02.07.2025 у справі 643/10923/25.

Щодо клопотання щодо забезпечити проведення медичного обстеження ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у зв`язку із погіршенням стану здоров`я, суд, зазначає.

Відповідно до статті 3 Конституції України, людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю.

Положеннями статті 11 Закону України «Про попереднє ув`язнення» та ст. 6, 39, 72 Основ законодавства України про охорону здоров`я передбачено, що особи, узяті під варту, мають право на надання їм медичної допомоги.

Наказом Міністерства юстиції України, Міністерства охорони здоров`я України від 10 лютого 2012 року № 239/5/104 затверджено порядок взаємодії закладів охорони здоров`я Державної кримінально-виконавчої служби України із закладами охорони здоров`я з питань надання медичної допомоги особам, узятим під варту, який дозволяє проведення медичного огляду обвинувачених.

Пунктом 2.3 зазначеного Порядку передбачено, що медичне обстеження осіб, узятих під варту, здійснюється у разі їх звернення зі скаргою на стан здоров`я за ініціативою лікаря медичної частини СІЗО або адміністрації СІЗО.

Під час медичного обстеження особи, узятої під варту, з метою встановлення діагнозу лікар медичної частини СІЗО використовує дані анамнезу, медичної документації, яка долучена до особової справи, результати огляду, дані лабораторних, рентгенологічних і функціональних методів дослідження. За необхідності керівництво СІЗО подає запит до закладу охорони здоров`я, який надавав медичну допомогу особі, узятій під варту, щодо результатів диспансерного, амбулаторного, стаціонарного нагляду або лікування.

У випадках, коли лікарі медичної частини СІЗО не можуть самостійно встановити діагноз, начальник медичної частини СІЗО подає запит до керівництва СІЗО щодо направлення хворого на лікування до обраного закладу охорони здоров`я з орієнтовного переліку або залучення відповідного лікаря-фахівця закладу охорони здоров`я.

Керівництво СІЗО забезпечує допуск відповідного лікаря-фахівця чи направлення хворого на лікування до обраного начальником медичної частини СІЗО закладу охорони здоров`я з орієнтовного переліку.

Поряд із цим, відповідно до п. 2.6 зазначеного Порядку, особа, узята під варту, має право на вільний вибір лікаря. У разі звернення особи, узятої під варту, до лікаря медичної частини СІЗО з проханням про допуск обраного лікаря-фахівця лікар медичної частини СІЗО готує медичну довідку про стан її здоров`я та запит до керівництва СІЗО.

Керівництво СІЗО забезпечує допуск обраного особою лікаря-фахівця.

Пунктом 2.7 Порядку передбачено, що у разі необхідності в додаткових лабораторних обстеженнях, які не можуть бути проведені в медичних частинах СІЗО (наявним обладнанням, лабораторіями та обсягом медико-санітарної допомоги не передбачено проведення цих обстежень), вони проводяться на базі закладів охорони здоров`я з орієнтовного переліку.

Про необхідність проведення обстеження, яке потребує вивезення особи, узятої під варту, до закладу охорони здоров`я, лікар медичної частини СІЗО готує медичну довідку про стан її здоров`я та запит до керівництва СІЗО.

Керівництво СІЗО забезпечує своєчасне направлення особи, узятої під варту, на обстеження до обраного лікарем медичної частини СІЗО закладу охорони здоров`я з орієнтовного переліку.

Зазначені вище норми чинного законодавства свідчать про те, що уповноважені особи СІЗО, лікар медичної частини та керівництво, зобов`язані на прохання особи, яка утримується під вартою, обстежити її та надавати належну медичну допомогу, а в разі неможливості вчинити ці дії, самостійно, у межах СІЗО, організувати обстеження особи узятої під варту, згідно зазначеного судом Порядку.

При цьому, винесення судом ухвали в такому випадку не є обов`язковим.

Ураховуючи викладене, а також те, що обвинувачений ОСОБА_6 , який утримується під вартою у ДУ «Харківський слідчий ізолятор», заявляє про погіршення його стану здоров`я, у зв`язку із наявним в нього хронічними захворюваннями, відсутність у суду будь-яких даних щодо стану здоров`я обвинуваченого, суд доходить висновку, що з метою недопущення порушення прав обвинуваченого ОСОБА_6 на отримання необхідної медичної допомоги, необхідно зобов`язати уповноважену особу Державної установи «Харківський слідчий ізолятор» забезпечити проведення медичного обстеження ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з метою отримання об`єктивних висновків про стан його здоров`я та надання йому необхідної медичної допомоги, в тому числі із можливістю залучення відповідних лікарів-фахівців, з дотриманням вимог «Порядку взаємодії закладів охорони здоров`я Державної кримінально-виконавчої служби України із закладами охорони здоров`я з питань надання медичної допомоги особам, взятим під варту», затвердженого наказом Міністерства юстиції України, Міністерством охорони здоров`я України №239/5/104 від 10 лютого 2012 року.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 177, 197, 199 , 369-372 КПК України, суд

ухвалив :

Клопотання ОСОБА_6 про зміну запобіжного заходу на не пов`язаний з триманням під вартою залишити без задоволення.

Клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст. 308, ч. 2 ст. 307 КК України, - задовольнити.

Строк тримання під вартою ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст. 308, ч. 2 ст. 307 КК України, продовжити на шістдесят днів - до 24 жовтня 2025 року включно.

Установити строк дії ухвали до 24 жовтня 2025 включно.

Заставу залишити у раніше визначеному розмірі ухвалою слідчого судді Салтівського районного суду міста Харкова від 02.07.2025 у справі 643/10923/25.

Зобов`язати уповноважену особу Державної установи «Харківський слідчий ізолятор» Міністерства юстиції України забезпечити проведення медичного обстеження ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та в разі необхідності забезпечити відповідне лікування.

Копію ухвали вручити обвинуваченому прокурору та направити начальнику Державної установи «Харківський слідчий ізолятор».

Ухвала може бути оскаржена протягом 5 днів з дня її оголошення, безпосередньо до Харківського апеляційного суду. Для обвинуваченого строк подачі апеляційної скарги обчисляється з моменту вручення йому копії ухвали.

Повний текст ухвали оголошений учасникам судового провадження 29.08.2025 року о 15.30 год.

Головуючий суддя ОСОБА_1

Судді ОСОБА_2

ОСОБА_3