Справа № 308/6979/25
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 травня 2025 року м. Ужгород

Слідчий суддя Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області - ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, в м. Ужгород, клопотання старшого слідчого в ОВС СУ ГУНП в Закарпатській області майор поліції ОСОБА_3 , у рамках кримінального провадження, відомості про яке 20.05.2023 року внесені до ЄРДР за №0000087, про накладення арешту на майно,-

В С Т А Н О В И В :

З внесеного слідчим клопотання та доданих матеріалів вбачається, що слідчим управлінням ГУНП в Закарпатській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000087, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 20.05.2023 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.190 (в редакції Закону № 2617-VIII від 22.11.2018), ч.2 ст.194, ч.4 ст.358 КК України.

У рамках вказаного кримінального провадження встановлюються обставини за яких, у результаті шахрайських дій з боку ОСОБА_4 позбавлено права власності дійсного власника майна ОСОБА_5 на належний йому будинок, ринкова вартість якого згідно висновку експерта від 26.02.2024 № 4011-Е станом на 06.12.2022 становила 2 844 245,00 грн., тим самим завдавши шкоди потерпілому ОСОБА_5 в особливо великих розмірах, яка більш ніж в 600 разів перевищує неоподаткований мінімум доходів громадян на момент вчинення кримінального правопорушення.

У ході досудового розслідування, на підставі зібраних матеріалів кримінального провадження ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні нею кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.194 КК України.

Разом з тим, у ході досудового розслідування встановлено, що у відповідності до витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про шлюб, 07.02.2014 у відділі державної реєстрації актів цивільного стану Солом`янського районного управління юстиції в м. Києві зареєстровано шлюб між ОСОБА_4 та ОСОБА_6 , актовий запис за №148.

Так, з метою повного, об`єктивного досудового розслідування, виконання вимог КГІК України, виконання вимог ст.190 КК України щодо конфіскації майна, забезпечення цивільного позову, у ході досудового розслідування встановлено, що відповідно до інформаційних карт транспортних засобів за ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстровані наступні транспортні засоби, зокрема:

- легковий автомобіль марки «HYUNDAI TUCSON», сірого кольору, 2021 року випуску, з державними номерними знаками НОМЕР_1 , vin НОМЕР_2 ; щ

- легковий автомобіль марки «VOLKSWAGEN TRANSPORTER», чорного кольору, 2003 року випуску, з державними номерними знаками НОМЕР_3 , vin НОМЕР_4 ;

Разом з тим у ході досудового розслідування встановлено, що відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборони відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта за №386193090 від 10.07.2024 за ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстровано наступне нерухоме майно, зокрема:

- земельна ділянка з кадастровим номером :01:000:0442, площею 4,2432 га., реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 230, 1/1 частки приватної власності;

- земельна ділянка з кадастровим номером :07:001:0014, площею 0,0048 га., реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 0, 1/1 частки приватної власності;

- нежитлове приміщення, гараж з підвалом, загальною площею 42,8 кв.м., реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 040, за адресою: смт. Сланець, проспект Незалежності, будинок №10, гараж №1, 1/1 частки приватної власності;

Виходячи з вище викладеного, орган досудового розслідування приходить до висновку, що у даному провадженні необхідно накласти арешт на всі автомобілі та нерухоме майно, які були придбані у період перебування ОСОБА_4 та ОСОБА_6 у шлюбі та є спільною власністю подружжя, а саме на її частки, яка належить підозрюваній ОСОБА_4 у праві спільної сумісної власності.

Дослідивши внесене слідчим клопотання з доданими до нього матеріалами, слідчий суддя приходить до наступного висновку.

Згідно п.7 ч.2 ст.131 КПК України арешт майна є одним із заходів забезпечення кримінального провадження.

Відповідно до ч. 5 ст.132 КПК України під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді докази обставин, на які вони посилаються.

В частині 1 статті 170 КПК України визначено, що арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Відповідно до ч.2 цієї ж статті арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

У клопотанні згідно з ч.2 ст.171 КПК України слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено: 1) підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна; 2) перелік і види майна, що належить арештувати; 3) документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном; 4) розмір шкоди, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, у разі подання клопотання відповідно до частини шостої статті 170 цього Кодексу. До клопотання також мають бути додані оригінали або копії документів та інших матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовує доводи клопотання.

Так, всупереч вимогам частини 2 статті 171 КПК України у клопотанні про арешт майна, слідчим не зазначено чіткої підстави і мети відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності такого арешту, з посиланням на відповідні належні та допустимі докази.

Крім цього, слідчим не зазначено, яке відношення мають саме вказані у клопотанні речі до порушеного кримінального провадження та його відповідність положенням ст. 98 КПК України.

Також слідчий суддя зауважує, що у поданому клопотанні слідчий посилається на вимоги ст. 190 КК України, однак за вказаною статтею ОСОБА_4 підозра не оголошувалася.

За змістом положень ст. 2 КПК України, при застосуванні будь-якого заходу забезпечення кримінального провадження має бути забезпечено дотримання прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Окрім того, статтями 7, 16 КПК України встановлено, що загальною засадою кримінального провадження є недоторканість права власності. Позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

У частині 3 статті 172 КПК України передбачено, що слідчий суддя, суд, встановивши, що клопотання про арешт майна подано без додержання вимог статті 171 цього Кодексу, повертає його прокурору та встановлює строк в сімдесят дві години для усунення недоліків, про що постановляє ухвалу.

Виходячи з викладеного, слідчий суддя вважає за необхідне повернути клопотання прокурору з метою усунення його недоліків у відповідності до вимог кримінального процесуального закону, що не позбавляє його права після усунення недоліків в строки, передбачені ст. 172 КПК України, повторно звернутися до суду з даним клопотанням.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.170-173,309 КПК України, слідчий суддя,-

П О С Т А Н О В И В :

Клопотання старшого слідчого в ОВС СУ ГУНП в Закарпатській області майор поліції ОСОБА_3 , у рамках кримінального провадження, відомості про яке 20.05.2023 року внесені до ЄРДР за №0000087, про накладення арешту на майно - повернути прокурору, як таке, що подано без додержання вимог статті 171 КПК України та встановити строк в сімдесят дві години для усунення недоліків.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя Ужгородського

міськрайонного суду ОСОБА_1