Справа № 138/1407/25
Провадження №:1-кс/138/430/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.05.2025 м. Могилів-Подільський

Могилів-Подільський міськрайонний суду Вінницької області, у складі

слідчого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області клопотання старшого слідчого СВ Могилів-Подільського РВП ГУНП у Вінницькій області капітана поліції ОСОБА_3 , за погодженням з прокурором Могилів-Подільської окружної прокуратури ОСОБА_4 про арешт майна під час досудового розслідування кримінального провадження № 0000246 від 13.05.2025 за ознаками кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.3 ст.332 КК України,

ВСТАНОВИВ:

26.05.2025 до Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області надійшло вказане вище клопотання.

Клопотання мотивоване тим, зокрема, що слідчим відділенням Могилів-Подільського РВП ГУНП у Вінницькій області здійснюється досудове розслідування матеріалів кримінального провадження №0000246 відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 13.05.2025 за ознаками кримінальних правопорушень (злочинів), передбачених ч. 3 ст. 332 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що 13.05.2025 до Могилів-Подільського РВП ГУНП у Вінницькій області, надійшло повідомлення від заступника начальника загону з оперативно-розшукової діяльності - начальника головного відділу ІНФОРМАЦІЯ_1 полковника ОСОБА_5 , про те, що в ході роботи щодо протидії нелегальній міграції на ділянці відповідальності ВПС « ІНФОРМАЦІЯ_2 » прикордонним оперативно-розшуковим відділом (з місцем дислокації АДРЕСА_1 ) ГОРВ НОМЕР_1 прикордонного загону було отримано дані, щодо організації невстановленими особами стійкого каналу незаконного переправлення громадян України, чоловіків віком від 18 до 60 років, яким на підставі Указів Президента від 24.02.2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» та №65/2022 «Про загальну мобілізацію», на даний час заборонено виїзд з території України, однак останні мають намір незаконно потрапити до країн Європейського союзу.

У ході проведення огляду місця події 23.05.2025 на відстані 1, 9 кілометри від повороту до с. Довжок Могилів-Подільського району Вінницької області в напрямку с. Велика-Кісниця Могилів-Подільського району Вінницької області виявлено транспортний засіб (автомобіль) марки «Volvo» моделі «ХС 60» іноземної реєстрації « НОМЕР_2 » сірого кольору, ідентифікаційний номер транспортного засобу НОМЕР_3 . Під час огляду вказаного автомобіля у підлокітнику, що розташований між двома переднім сидіннями виявлено 8 паперових предметів (купюр) схожих на грошові кошти долари США номіналом по 100 доларів кожна з наступними номерами №1 НА 16625397; №2 KB 93402877; №3 DH 02444438; №4 HE 14366910A; №5 KJ 48687825 А; №6 HB 18870302; №7 KH 38274303; №8 KB 03113968, які були вилучено та поміщено до спеціального пакету НПУ CRI 1044057. Продовжуючи огляд автомобіля, на панелі біля пульту управління мультимедією виявлено мобільний телефон Redmi Note 13 pro, IMEI 1: НОМЕР_4 , IMEI 2: НОМЕР_5 в середині якого розміщена сім-карта зв?язку із абонентським номером НОМЕР_6 , вказаний мобільний телефон вилучено та поміщено до спеціального пакету НПУ CRI 1044056.

Також у автомобілі було виявлено водія ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , пасажира (заявника), що сидів на передньому пасажирському сидінні ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , та працівника ВЧ НОМЕР_7 ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_5 , який знаходився на задньому сидінні з пасажиром.

Також 23.05.2025 ОСОБА_7 надав письмову заяву слідчому у якій дозволив огляд належного йому мобільного телефону марки «Samsung Galaxy SS Mini» моделі «SM-G800H», IMEI 1: НОМЕР_8 , IMEI 2: НОМЕР_9 без сім карти.

У подальшому 26.05.2025 всі вказані вище речі визнано речовим доказом у кримінальному провадженні № 0000246 від 13.05.2025 за ознаками злочину, передбаченого ч. 3 ст. 332 України.

В ході допиту у якості свідків ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , останні надали покази, що дійсно ОСОБА_6 намагався організувати їм безперешкодну організацію незаконного перетину державного кордону України, однак виконати всі злочинні дії до кінця не вдалось, оскільки ОСОБА_6 було затримано неподалік кордону Республіки Молдови.

Піл час допиту в якості підозрюваного ОСОБА_6 , він підтвердив покази, які були наданні свідками.

Вилучене в ході огляду місця люді вказане вище майно має суттєве значення для встановлення обставин кримінального провадження, призначення та проведення необхідних експертиз, встановлення осіб причетних до скоєння кримінального правопорушення за притягнення винних осіб до кримінальної відповідальності, оскільки вони являються речовим доказом, потребують дослідження в ході проведення експертизи та матимуть доказове значення.

Зважаючи на викладені вище обставини, слідчий просить накласти арешт на зазначені речові докази.

Прокурор та слідчий клопотання підтримали.

ОСОБА_6 та ОСОБА_7 подали до суду заяви про проведення розгляду клопотання без їх участі. Не заперечували щодо його задоволення.

Дослідивши зміст клопотання та додані до нього документи, слідчий суддя приходить до висновку, що клопотання необхідно задовольнити з таких підстав.

Частиною 1 ст. 170 КПК України визначено, що арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.

Згідно з ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Стаття 98 КПК України визначає, що речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно до ч. 2 ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Отже, стороною обвинувачення доведено, що вказані вище речі можуть бути використані, як докази обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, оскільки могли зберегти на собі сліди кримінального правопорушення або містити інші відомості, які можуть бути використані, як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, а також є предметами, що могли бути набутими кримінально протиправним шляхом, тобто відповідають критеріям, визначеним ст. 98 КПК України, та у випадку не накладення арешту на вказане майно, це може призвести до подальшого його відчуження або знищення, що не забезпечить виконання завдання кримінального провадження.

За викладених обставин, враховуючи правове обґрунтування клопотання, яке відповідає положенням ст. 170-173 КПК України, слідчий суддя приходить до висновку, що клопотання про арешт майна підлягає задоволенню з метою збереження речових доказів, задля забезпечення дієвості та об`єктивності розслідування у вказаному кримінальному провадженні.

Слідчий суддя дійшла висновку, що у даному випадку обмеження права власності є розумним і співрозмірним завданням кримінального провадження, а обставини кримінального провадження станом на час прийняття процесуального рішення вимагають вжиття такого методу державного регулювання, як накладення арешту. При цьому, доказів негативних наслідків від застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження слідчому судді не надано.

При цьому, суд звертає увагу на положення абзацу 2 частини 1 статті 174 КПК України відповідно до якої арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

На підставі викладеного та керуючись ст. 170-173, 309, 372 КПК України слідчий суддя

УХВАЛИВ:

Клопотання задовольнити.

Накласти арешт на майно, користувачем якого є ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , а саме: 8 паперових предметів (купюр) схожих на грошові кошти долари США номіналом по 100 доларів кожна з наступними номерами №1 НА 16625397; №2 KB 93402877; №3 DH 02444438; №4 HE 14366910A; №5 KJ 48687825 A; №6 HB 18870302; №7 KH 38274303; №8 KB 03113968 та мобільний телефон Redmi Note 13 pro, IMEI 1: НОМЕР_4 , IMEI 2: НОМЕР_5 в середині якого розміщена сім-карта зв?язку із абонентським номером НОМЕР_6 , без права користування та відчуження; транспортний засіб (автомобіль) марки «Volvo» моделі «ХС 60» іноземної реєстрації « НОМЕР_2 » сірого кольору, ідентифікаційний номер транспортного засобу НОМЕР_10 , без права користування та відчуження.

Накласти арешт на мобільний телефон марки «Samsung Galaxy S5 Mini» моделі «SM-G800Н», IMEI 1: НОМЕР_8 , IMEI 2: НОМЕР_9 без сім карти з правом користування, без права на відчуження, власником якого є ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Копію ухвали не пізніше наступного робочого дня після її постановлення направити слідчому, прокурору, ОСОБА_6 (адреса: АДРЕСА_2 ) та ОСОБА_7 (адреса: АДРЕСА_3 )

Ухвала про арешт майна підлягає негайному виконанню слідчим та/або прокурором.

На ухвалу слідчого судді безпосередньо до Вінницького апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення може бути подана апеляційна скарга.

Слідчий суддя: ОСОБА_1