КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/824/5400/2025 Суддя-доповідач: ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 вересня 2025 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ:

головуючого судді: ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі: ОСОБА_5

за участю:

прокурора ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_7 подану в інтересах ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 27 червня 2025 року в кримінальному провадженні №0001582 від 31.07.2024 про арешт майна,-

ВСТАНОВИВ:

Прокурор Офісу Генерального прокурора ОСОБА_9 звернувся до суду з клопотанням про арешт майна.

Просив накласти арешт на тимчасово вилучене майно під час обшуку 21.02.2025, а саме:

- грошові кошти у сумі 252 800 Євро та 44 000 доларів США;

- мобільний телефон «Iphone 14 Pro», чорного кольору з ІМЕІ 1: №: НОМЕР_1 ; ІМЕІ 2: НОМЕР_2 , з сім-картою « НОМЕР_3 »

- ноутбук Lenovo Thinkbook 13S G2, серійний номер PW010CCP.

В обґрунтування клопотання прокурор зазначив, що прокурорами Офісу Генерального прокурора здійснюється нагляд за додержанням законів під час проведення досудового розслідування у формі процесуального керівництва досудовим розслідуванням у кримінальному провадженні № 0001582 від 31.07.2024 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 191 КК України.

У клопотанні вказував, що відповідно до опублікованого на веб-порталі Уповноваженого органу з питань закупівель № UA-2023-08-21-004241-a, ПрАТ «Укргідроенерго» 21.08.2023 оголошено закупівлю серверного обладнання для обробки інформації, очікувана вартість закупівлі 142,8 млн. грн.

04.09.2023 згідно реєстру пропозицій в аукціоні прийняло участь 2 учасники:

- ТОВ «СМАРТ СІНЕРДЖИ» з пропозицією обчислювального комплексу виробництва «Lenovo» вартістю 142,5 млн. грн.;

- ПП «ЛанТек» з пропозицією обчислювального комплексу виробництва «Hewlett Packard Enterprise» вартістю 50 млн. грн.

Відповідно до протоколу уповноваженої особи апарату управління ПрАТ «Укргідроенерго» № 244/2023/1 від 11.09.2023 пропозицію учасника ПП «ЛанТек» відхилено з наступних формальних причин:

Учасником процедури закупівлі ПП «ЛанТек» у складі тендерної пропозиції надано Технічну специфікацію та декларацію про відповідність (№ UA/001/0045-21/RoHS), що виробником Обчислювального комплексу та Серверу HPE ProLiant DL360 Gen10 Plus server є Hewlett Packard Enterprise (11445 Compaq West Drive, Houston, Texas 77070, USA).

Учасником завантажено Авторизаційну форму виробника № 138/UA/2023 від 30.08.2023 видану Hewlett Packard Enterprise B.V. (Amstelveen, Meyrin).

Всупереч п. 2 ч. 1 ст. 5 ЗУ «Про публічні закупівлі», який передбачає максимальну економію, ефективність та пропорційність, відхилено по формальним причинам пропозицію учасника ПП «ЛанТек» вартістю 50 млн. грн.

06.10.2023 між ПрАТ «Укргідроенерго», в особі директора департаменту інформаційних технологій ОСОБА_10 та ТОВ «СМАРТ СІНЕРДЖИ» в особі директора ОСОБА_11 укладено договір № 893С/2023 про закупівлю серверного обладнання для обробки інформації на загальну суму 142,5 млн. грн.

Серверне обладнання включає:

1. Обчислювальний комплекс вартістю 126,7 млн. грн.

2. Сервер Lenovo SR630 V2: 1хIntel Xeon Gold 6346, 4х32GB TruDDR4 3200 MHz, 5х2.4TB HDD, 1хWindows 2022 Datacenter 16 core, 1хVMware Enterprise Plus у кількості 6 шт. вартістю 15,8 млн. грн.

23.11.2023 Державною аудиторською службою України, здійснено моніторинг процедури закупівлі. В ході моніторингу на обґрунтування очікуваної вартості закупівлі Замовником надано наступні комерційні пропозиції:

- ТОВ «ВАЙЗ АЙ ТІ» в особі директора ОСОБА_8 від 05.06.2023 з пропозицією обчислювального комплексу виробництва «Lenovo» вартістю 144,5 млн. грн.;

- ТОВ «СІТІУС ПРО» в особі директора ОСОБА_12 від 05.06.2023 з пропозицією обчислювального комплексу виробництва «Lenovo» вартістю 143,6 млн. грн.;

- ТОВ «СМАРТ СІНЕРДЖИ» від 05.06.2023 з пропозицією обчислювального комплексу виробництва «Lenovo» вартістю 140,5 млн. грн.

Відповідно до п. 2 розділу ІІІ наказу № 275 від 18.02.2020 Міністерства розвитку економіки, торгівлі та сільського господарства України «Про затвердження примірної методики визначення очікуваної вартості предмета закупівлі» Замовнику при визначенні очікуваної вартості закупівлі необхідно направити не менше 3-х письмових запитів цінових пропозицій (електронною поштою) виробникам, офіційним представникам та дилерам, постачальникам конкретного товару, надавачам послуг.

Установлено, що ТОВ «ВАЙЗ АЙ ТІ», ТОВ «СІТІУС ПРО» та ТОВ «СМАРТ СІНЕРДЖИ» не є виробниками, офіційними представниками та дилерами продукції марки «Lenovo», окрім того ніколи не здійснювали постачання вказаного в пропозиціях обладнання.

Згідно листа-підтвердження від 01.04.2023 компанія Lenovo GT HK Limited зазначає, що офіційне представництво на території України здійснює ТОВ «Леново Україна».

ТОВ «СМАРТ СІНЕРДЖИ» в подальшому купувало вище вказане обладнання у ТОВ «МЕГАТРЕЙД ІТ ГРУП» обчислювальний комплекс вартістю 108 млн. грн. та сервера Lenovo SR630 вартістю 15 млн. грн. за 6 компл.

ТОВ «МЕГАТРЕЙД ІТ ГРУП» в свою чергу купувало вказане обладнання у Weiland LP (Lomond Court, Castle Business Park FK9 4TU Stirling, UK) та логістом було підприємство Green Lane Logistic Kft (Ipartelep u.26. 4220 Hajduboszormeny, Угоршина) обчислювальний комплекс вартістю 102,6 млн. грн. та сервера Lenovo SR630 вартістю 14,4 млн. грн. за 6 компл.

У ході огляду мобільного телефону вилученого у колишнього директора ТОВ «МЕГАТРЕЙД ІТ ГРУП» ОСОБА_13 , установлено що діяльність ТОВ «МЕГАТРЕЙД ІТ ГРУП» фактично координують працівники ТОВ «МЕГАТРЕЙД ІТ», окрім того установлено, що печатка нерезидента Weiland LP (Lomond Court, Castle Business Park FK9 4TU Stirling, UK), через якого здійснювалась поставка обладнання із за кордону та фактично перебуває у приміщеннях, де здійснює діяльність ТОВ «МЕГАТРЕЙД ІТ», а саме у начальника фінансового департаменту ОСОБА_14 .

У ході моніторингу мережі інтернет установлено, що вартістю серверів зазначених в пункті 2 Специфікації договору № 893С/2023 (вартість 15,8 млн. грн. за 6 комп.), а саме: Lenovo SR630 V2: 1хIntel Xeon Gold 6346, 4х32GB TruDDR4 3200 MHz, 5х2.4TB HDD, 1хWindows 2022 Datacenter 16 core, 1хVMware Enterprise Plus значано перевищує ринкову вартість.

Встановлено, що закуплене серверне обладнання для обробки інформації відповідно договору 893С/2023 про закупівлю серверного обладнання для обробки інформації придбано на загальну суму 142,5 млн. грн.

ПрАТ «Укргідроенерго» у ТОВ «Смарт Сінерджи», коштує загальною вартістю 9 255 240,89 грн.

Завищення вартості серверного обладнання становить на суму понад 130 млн грн.

На підставі ухвали слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 13.02.2025 у справі №757/7078/25-к за місцем мешкання ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за адресою: АДРЕСА_1 , в період часу з 07:18 год. по 12:20 год. 21.02.2025 проведено обшук.

За результатом, якого вилучено грошові кошти у сумі 252 800 Євро та 44 000 доларів США, мобільний телефон та ноутбук.

В ході проведення обшуку не виявлено будь-яких документів щодо законного походження виявлених та вилучених коштів, а також в ході його проведення та після закінчення вказані документи органу досудового розслідування надані не були, що може свідчити про їх незаконне походження.

Відповідні грошові кошти можуть бути здобуті внаслідок вчинення протиправних дій, зокрема внаслідок завищення поставки серверного обладнання до ПрАТ «УКРГІДРОЕНЕРГО» на загальну суму 130 млн. гривень.

21.02.2025 вилучені вищевказані грошові кошти, мобільний телефон та ноутбук постановою слідчого ГСУ НП України визнано речовими доказами у даному кримінальному провадженні.

Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 27.06.2025 накладено арешт на майно, вилучене у ході обшуку від 21.02.2025 на підставі ухвали слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 13.02.2025 у справі №757/7078/25-к за місцем мешкання ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за адресою: АДРЕСА_1 , а саме грошові кошти у сумі 252 800 Євро та 44 000 доларів США, мобільний телефон «Iphone 14 Pro», чорного кольору з ІМЕІ 1: №: НОМЕР_1 , ІМЕІ 2: НОМЕР_2 , з сім-картою « НОМЕР_3 » та ноутбук Lenovo Thinkbook 13S G2, серійний номер PW010CCP.

Задовольняючи клопотання, слідчий суддя дійшов до висновку, що наявні підстави для накладення арешту на майно з метою забезпечення збереження речових доказів, оскільки на даному етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують втручання у права та інтереси власника майна з метою забезпечення виконання завдань кримінального провадження.

Не погоджуючись із ухвалою слідчого судді, адвокат ОСОБА_7 в інтересах ОСОБА_8 02.07.2025 подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати ухвалу та постановити нову про відмову в задоволенні клопотання прокурора.

Зазначив, що клопотання прокурором подано з строку на подачу.

В обґрунтування апеляційних вимог зазначив, що ухвала про накладення арешту на майно постановлена з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, є необґрунтованою, з відсутністю законних підстав.

Зазначав, що не враховано розумність і співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження та наслідки арешту майна для власника.

Стверджував, що відсутня очевидна істотна причина для утримання речей (майна), порушено права особи-власника майна, не враховано наслідки накладення арешту на майно третіх осіб.

Заслухавши доповідь судді, доводи представника власника майна, в підтримку поданої апеляційної скарги, яку останній підтримав з наведених в ній підстав, думку прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, вважаючи оскаржувану ухвалу слідчого судді законною та обґрунтованою, дослідивши матеріали, які надійшли з суду першої інстанції, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга представника власника майна, не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

З матеріалів судового провадження вбачається, що прокурорами Офісу Генерального прокурора здійснюється нагляд за додержанням законів під час проведення досудового розслідування у формі процесуального керівництва досудовим розслідуванням у кримінальному провадженні № 0001582 від 31.07.2024 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 191 КК України.

Ухвалою Печерського районного суду м. Києва у справі №757/7078/25-к від 13.02.2025 надано дозвіл на проведення обшуку за місцем мешкання ОСОБА_8 , за адресою: АДРЕСА_1 , якою серед іншого надано дозвіл на вилучення грошових коштів, мобільного телефону та ноутбука.

21.02.2025 вилучені грошові кошти, мобільний телефон та ноутбук постановою слідчого ГСУ НП України визнано речовими доказами у даному кримінальному провадженні.

Слідчий суддя встановив, що прокурор довів необхідність арешту майна, наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу, а тому вважав, що клопотання підлягає задоволенню, а тимчасово вилучене майно - арешту з метою забезпечення збереження речових доказів.

При цьому слідчий суддя врахував, що таке втручання в право власників майна на мирне володіння своїм майном є законним, переслідує суспільний інтерес, а також є пропорційним визначеним цілям. На цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника (користувача) майна з метою забезпечення кримінального провадження.

З висновками слідчого судді колегія суддів погоджується, з огляду на наступне.

Розглядаючи клопотання про накладення арешту на майно, в порядку статей 170-173 КПК України, для прийняття законного та обґрунтованого рішення, слідчий суддя повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для арешту майна або відмови у задоволенні клопотання про арешт майна.

З ухвали слідчого судді вбачається, що наведені в клопотанні прокурора доводи про накладення арешту на майно перевірялись судом першої інстанції. При цьому були досліджені матеріали судового провадження, враховано доводи прокурора в підтримку поданого клопотання та заперечення власника майна та його представника, щодо підстав його задоволення, а також з`ясовані інші обставини, які мають значення при вирішенні питання щодо арешту майна, а також з`ясовані інші обставини, які мають значення при вирішенні питання щодо арешту майна.

При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Зокрема, при вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та справедливого рішення слідчий суддя, згідно ст. ст. 94, 132, 173 КПК України, повинен врахувати правову підставу для арешту майна, можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні або застосування щодо нього конфіскації, в тому числі і спеціальної, наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також наслідки арешту майна для підозрюваного, третіх осіб.

Відповідні дані мають міститися і у клопотанні слідчого чи прокурора, який звертається з проханням арештувати майно, оскільки відповідно до ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, будь-яке обмеження права власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Згідно ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення:

1) збереження речових доказів;

2) спеціальної конфіскації;

3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;

4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Відповідно до ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Арешт на комп`ютерні системи чи їх частини накладається лише у випадках, якщо вони отримані внаслідок вчинення кримінального правопорушення або є засобом чи знаряддям його вчинення, або зберегли на собі сліди кримінального правопорушення, або у випадках, передбачених пунктами 2, 3, 4 частини другою цієї статті, або якщо їх надання разом з інформацією, що на них міститься, є необхідною умовою проведення експертного дослідження, а також якщо доступ до комп`ютерних систем чи їх частин обмежується їх власником, володільцем або утримувачем чи пов`язаний з подоланням системи логічного захисту.

При винесенні ухвали судом, у відповідності до вимог ст. 173 КПК України, всупереч твердженням апелянта, були враховані наведені в клопотанні прокурора правові підстави для арешту майна, можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також обставини кримінального провадження №0001582 від 31.07.2024, а тому слідчий суддя обґрунтовано задовольнив клопотання прокурора про арешт майна, з урахуванням наявних для цього підстав, передбачених ст. 170 КПК України.

Як встановлено під час апеляційного розгляду, слідчий суддя, всупереч твердженням апелянта обґрунтовано, у відповідності до вимог ст. ст. 131-132, 170-173 КПК України, наклав арешт на вище зазначене майно, з тих підстав, що воно у встановленому законом порядку визнано речовими доказами в рамках вказаного кримінального провадження та відповідає критеріям, передбаченим ст. 98 КПК України.

Колегія суддів звертає увагу на те, що постановою слідчого від 21.02.2025, майно у кримінальному провадженні №0001582 від 31.07.2024, визнано речовим доказом.

Відповідно до ч. 2 ст. 168 КПК України тимчасове вилучення майна може здійснюватися також під час обшуку, огляду.

Тимчасове вилучення електронних інформаційних систем, комп`ютерних систем або їх частин, мобільних терміналів систем зв`язку для вивчення фізичних властивостей, які мають значення для кримінального провадження, здійснюється лише у разі, якщо вони безпосередньо зазначені в ухвалі суду.

Забороняється тимчасове вилучення електронних інформаційних систем, комп`ютерних систем або їх частин, мобільних терміналів систем зв`язку, крім випадків, коли їх надання разом з інформацією, що на них міститься, є необхідною умовою проведення експертного дослідження, або якщо такі об`єкти отримані в результаті вчинення кримінального правопорушення чи є засобом або знаряддям його вчинення, а також якщо доступ до них обмежується їх власником, володільцем або утримувачем чи пов`язаний з подоланням системи логічного захисту.

Згідно вимог ч. 7 ст. 236 КПК України при обшуку слідчий, прокурор має право проводити вимірювання, фотографування, звуко- чи відеозапис, складати плани і схеми, виготовляти графічні зображення обшуканого житла чи іншого володіння особи чи окремих речей, виготовляти відбитки та зліпки, оглядати і вилучати документи, тимчасово вилучати речі, які мають значення для кримінального провадження. Предмети, які вилучені законом з обігу, підлягають вилученню незалежно від їх відношення до кримінального провадження. Вилучені речі та документи, які не входять до переліку, щодо якого прямо надано дозвіл на відшукання в ухвалі про дозвіл на проведення обшуку, та не відносяться до предметів, які вилучені законом з обігу, вважаються тимчасово вилученим майном.

Крім того, ст. 100 КПК України визначено, що на речові докази може бути накладено арешт в порядку ст.ст. 170-174 КПК України та згідно ч.ч. 2, 3 ст. 170 КПК України, якщо є достатні підстави вважати, що воно відповідає критеріям, визначеним в ч. 1 ст. 98 КПК України.

Тому, з огляду на положення ч. ч. 2, 3 ст. 170 КПК України, майно, яке відповідає критеріям, визначеним у ст. 98 КПК України повинно арештовуватися незалежно від того, хто являється його власником, у кого і де воно знаходиться, незалежно від того чи належить воно підозрюваному чи іншій зацікавленій особі, оскільки в протилежному випадку не будуть досягнуті цілі застосування цього заходу - запобігання можливості протиправного впливу (відчуження, знищення, приховання) на певне майно, що, як наслідок, перешкодить встановленню істини у кримінальному провадженні.

З огляду на наведене та враховуючи, що в засіданні суду першої інстанції ретельно перевірено майно і його відношення до матеріалів кримінального провадження, а також встановлено мету арешту майна відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України, а саме збереження речових доказів колегія суддів вважає, що слідчий суддя дійшов правильного висновку про наявність правових підстав для задоволення клопотання прокурора та накладення арешту на майно, всупереч твердженням апелянта.

Крім того, матеріали провадження свідчать, що на цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна з метою забезпечення запобігання можливості приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження, що може перешкодити кримінальному провадженню, а слідчий суддя, в свою чергу, не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї заходів забезпечення кримінального провадження, одним із яких і є накладення арешту на майно.

Таким чином, колегія суддів вважає, що слідчий суддя обґрунтовано, у відповідності до вимог ст. ст. 132, 170 - 173 КПК України, наклав арешт на майно.

Підстав сумніватися в співрозмірності обмеження права власності завданням кримінального провадження колегія суддів не вбачає. Обставини кримінального провадження на час прийняття рішення вимагали вжиття такого методу державного регулювання як накладення арешту.

Будь-яких негативних наслідків від вжиття такого заходу забезпечення кримінального провадження, які можуть суттєво позначитися на інтересах інших осіб, колегією суддів не встановлено.

Доводи апеляційної скарги про необґрунтованість накладення арешту на майно є такими, що не відповідають матеріалам провадження. Крім того, слідчим суддею суду першої інстанції накладено арешт на майно відповідно до вимог ст. ст. 132, 167, 170, 173 КПК України на підставі належно досліджених доводів органу досудового розслідування.

Зважаючи на викладене, в сукупності з обставинами провадження, колегія суддів об`єктивно переконана, що слідчий суддя, накладаючи арешт, діяв у спосіб та у межах діючого законодавства, арешт застосував правомірно, а тому доводи апелянта стосовно незаконності ухвали слідчого судді слід визнати непереконливими.

Всі інші зазначені в апеляційній скарзі обставини не є безумовними підставами для скасування ухвали суду.

Істотних порушень норм КПК України, які могли б стати підставою для скасування ухвали слідчого судді, колегією суддів не вбачається.

Крім того, колегія суддів звертає увагу на те, що арешт майна є тимчасовим заходом забезпечення кримінального провадження, який застосовується з метою досягнення дієвості цього провадження, який в подальшому може бути скасований у визначеному законом порядку. У відповідності до вимог ст. 174 КПК України арешт майна може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

З урахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що рішення суду прийнято у відповідності до вимог закону, слідчий суддя при розгляді клопотання з`ясував всі обставини, з якими закон пов`язує можливість накладення арешту на майно, а тому ухвалу слідчого судді необхідно залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Керуючись ст. ст. 170, 171, 173, 309, 404, 405, 407, 412, 422 КПК України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_7 подану в інтересах ОСОБА_8 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 27 червня 2025 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і оскарженню у касаційному порядку не підлягає.

Судді:

______________ _______________ ______________

ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3