КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
провадження №11-кп/824/3847/2025 Головуючий суддя: ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 червня 2025 року м. Київ

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів:

Головуючого судді: ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі: ОСОБА_5 ,

за участі прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Київського апеляційного суду матеріали судового провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_7 на ухвалу Солом'янського районного суду м.Києва від 28 березня 2025 року у кримінальному провадженні №0000117, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 05.05.2023 року відносно ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.301, ч.3 ст.301, ч.2 ст.301-1, ч.3 ст.301-1, ч.4 ст.301-1, ч.2 ст.156 КК України, -

в с т а н о в и в :

В провадженні Солом`янського районного суду міста Києва перебуває обвинувальний акт у кримінальному провадженні відносно ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.301, ч.3 ст.301, ч.2 ст.301-1, ч.3 ст.301-1, ч.4 ст.301-1, ч.2 ст.156 КК України.

Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 14 лютого 2025 року обвинуваченому продовжено тримання під вартою до 14.04.2025 включно.

Крім того, прокурором було подано клопотання про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо обвинуваченого ОСОБА_7 строком на 60 діб.

Ухвалою Солом'янського районного суду м.Києва від 28 березня 2025 року клопотання прокурора Солом`янської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_6 про продовження тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_7 - задоволено.

Продовжено тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на шістдесят днів із можливістю внесення застави у розмірі 50 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що в сумі становить 151 400 гривень 00 коп.

Строк дії ухвали: до 26.05.2025 року включно.

Не погоджуючись із вказаною ухвалою ОСОБА_9 , який діє в інтересах ОСОБА_10 , подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу та постановити нову, якою змінити міру запобіжного заходу, яка не пов'язана з триманням під вартою.

Скаргу обгрунтовує тим, що прокурор не довів ризики, визначені ст.177 КПК України та обставини, передбачені ч.3 ст.185 КПК України.

Вказує, що має на даний час міцні соціальні зв'язки, є інвалідом 2 групи психічного захворювання (7-Б), що підтверджується довідкою, яка міститься в матеріалах справи.

Проте, суддею не взято до уваги того факту, що ОСОБА_7 є неосудний і його не мають права тримати в СІЗО.

Також, судом не було взято до уваги, що прокурор не надав ОСОБА_7 копії клопотання за три години до судового засідання, чим порушив вимоги ч.2 ст.184 КПК України.

Заслухавши доповідь судді, думку прокурора, який заперечив проти задоволення апеляційної скарги, думку ОСОБА_11 та його захисника ОСОБА_8 , які підтримали апеляційну скаргу, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вона не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

За змістом ч.3 ст.331 КПК України суд зобов'язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Відповідно до положень ч.1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених ч.5 ст.176 цього Кодексу.

Згідно зі ст.199 КПК України, розглядаючи клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою, для прийняття законного і обґрунтованого рішення, суд повинен з`ясувати всі обставини, з якими пов`язана можливість застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та умови, за яких таке продовження можливе та виправдане.

Суд першої інстанції, розглядаючи питання доцільності перебування обвинуваченого ОСОБА_11 під вартою, фактично дійшов висновку про наявність підстав для продовження строку його тримання під вартою у зв`язку з продовженням існування ризиків, передбачених ст.177 КПК України.

Також суд зазначав, що прокурором доведено, що існують обставини, які свідчать про те, що заявлені ризики, які виправдовують тримання ОСОБА_7 під вартою, не зменшилися, а саме: ризик переховуватися від суду, оскільки останній в умовах воєнного стану обвинувачується у низці злочинів, серед яких особливо тяжкий, проти громадського порядку та моральності, статевої свободи та статевої недоторканності особи, зокрема, санкцією ч.4 ст.301-1 КК України передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від дев`яти до п`ятнадцяти років з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років; обвинувачений не має стійких соціальних зв`язків, не одружений, документальні відомості про утриманців у обвинуваченого відсутні; до затримання ОСОБА_7 проживав у закинутій будівлі поруч із залізничним вокзалом у м. Києві. Цей ризик враховано судом у сукупності з іншим ризиком незаконно впливати на потерпілу у даному кримінальному провадженні, оскільки остання в судовому засіданні не допитана, є неповнолітньою, та з ризиком вчинити інше кримінальне правопорушення, оскільки обвинувачений ОСОБА_7 веде антигромадський спосіб життя.

Вказане, на думку суду унеможливлює застосування щодо обвинуваченого інших, більш м`яких запобіжних заходів, ніж тримання під вартою, оскільки такі заходи не забезпечать як запобігання встановленим судом ризикам, так і виконання завдань кримінального провадження, визначених ст.2 КПК України, можуть негативно вплинути на перебіг судового розгляду даного кримінального провадження, а тому вірно вважав обґрунтованим продовжити тримання обвинуваченого ОСОБА_7 під вартою, залишивши без змін наявний альтернативний запобіжний захід у вигляді застави та покладені на обвинуваченого обов`язки в разі внесення застави.

Колегія суддів погоджується з рішенням суду першої інстанції щодо необхідності продовження строку тримання під вартою ОСОБА_11 , оскільки продовжують існувати обставини, які виправдовують подальше обмеження права останнього перебувати на волі.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду про доцільність подальшого перебування під вартою ОСОБА_11 на час судового розгляду.

Як випливає із змісту судового рішення про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою суд врахував обставини, передбачені ст.177 КПК України.

Суд першої інстанції прийняв рішення на основі всебічно з`ясованих обставин, з якими закон пов`язує можливість продовження виключного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, при цьому дослідив належним чином матеріали провадження та навів в ухвалі мотиви, з яких прийняв відповідне рішення.

За таких обставин, колегія суддів, приймаючи до уваги також дані про обвинуваченого у сукупності з іншими наведеними вище даними, вважає, що суд першої інстанції обґрунтовано продовжив раніше обраний щодо ОСОБА_11 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, оскільки відсутні підстави вважати, що інші (менш суворі) запобіжні заходи, передбачені ст.176 КПК України, можуть на даному етапі розгляду кримінального провадження забезпечити виконання обвинуваченим процесуальних обов`язків, що випливають з ч.5 ст.194 КПК України.

Рішення суду першої інстанції не суперечить вимогам ст.5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, оскільки в справі існують реальні ознаки справжнього суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи, а також цілком відповідають практиці Європейського Суду з прав людини, яка свідчить про те, що рішення суду повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Так, відповідно до п.5 ч.4 ст.183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо особливо тяжкого злочину у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_11 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбачених ч.2 ст.301, ч.3 ст.301, ч.2 ст.301-1, ч.3 ст.301-1, ч.4 ст.301-1, ч.2 ст.156 КК України, за які передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від дев`яти до п`ятнадцяти років з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років.

Відтак, колегія суддів вважає, що лише запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, дію якого продовжено судом першої інстанції, без визначення альтернативного запобіжного заходу має забезпечити виконання ОСОБА_11 процесуальних обов`язків у даному кримінальному провадженні на даній стадії судового розгляду.

Порушень норм кримінального процесуального законодавства та міжнародного законодавства, які б могли слугувати безумовними підставами для скасування ухвали суду першої інстанції, колегією суддів не встановлено.

За таких обставин ухвала суду є законною і обґрунтованою, а тому немає підстав для задоволення апеляційної скарги сторони захисту.

Керуючись ст.ст.405, 407, 418, 419 КПК України, суд, -

у х в а л и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Ухвалу Солом'янського районного суду м.Києва від 28 березня 2025 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

_________________ _________________ _________________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4