Справа № 173/3628/24
Номер провадження1-кп/173/83/2025
13 травня 2025 року м. Верхньодніпровськ
Верхньодніпровський районний суд Дніпропетровської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
потерпілої ОСОБА_4 ,
обвинуваченого ОСОБА_5 ,
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Верхівцеве, Верхньодніпровського р-ну., Дніпропетровської області, громадянина України, українця, із вищою освітою, особи з інвалідністю ІІІ групи, розлученого, який має на утриманні неповнолітнього сина: ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимий,
у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ст. 390-1 КК України,-
Рішенням Верхньодніпровського районного суду від 10.09.2024 року у справі № 173/2825/24, провадження № 2-о/173/99/2024, задоволено вимоги за заявою ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та видано обмежувальний припис, яким стосовно громадянина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 строком на 6 (шість) місяців встановлено заборони, а саме:

-заборонити ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , перебувати в місці проживання ОСОБА_4 за адресою: АДРЕСА_2 ;

заборонити ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , наближатись на відстань ближче ніж 100 метрів до місця проживання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , яка проживає за адресою: АДРЕСА_2 ;

-заборонити особисто і через третіх осіб розшукувати ОСОБА_4 , якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому кривднику, переслідувати її та у будь-який спосіб спілкуватися з нею;

-аборонити контактувати з ОСОБА_4 через засоби зв`язку, особисто і через третіх осіб.

Обмежувальний припис видано строком на 6 (шість) місяців. Рішення суду підлягає негайному виконанню, а його оскарження не зупиняє його виконання.

Згідно з протоколом судового засідання від 10.09.2024 року по справі № 173/2825/24 ОСОБА_5 приймав участь у розгляді справи, надавав пояснення та відповідав на питання головуючого, виступив з промовою в судових дебатах. В присутності ОСОБА_5 також оголошено та роз`яснено резолютивну частину рішення, що підтверджує, що останній знав про вищевказане рішення суду та був ознайомлений з порядком та умовами виконання обмежувального припису.

Разом з цим, при невстановлених обставинах у ОСОБА_5 виник протиправний умисел, направлений на порушення зазначеного обмежувального припису виданого рішенням суду, реалізуючи який, він достовірно знав про те, що 10.09.2024 Верхньодніпровським районним судом Дніпропетровської області стосовно нього видано та ознайомлено в судовому засіданні обмежувальний припис строком на шість місяців, із визначенням йому заборони перебувати в місці проживання ОСОБА_4 за адресою: АДРЕСА_2 . Усвідомлюючи протиправний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, переслідуючи мету спрямовану на порушення рішення суду, та всупереч вимогам ч. 4 ст. 350-6 ЦПК України, відповідно до якої видача обмежувального припису підлягає негайному виконанню, а його оскарження не зупиняє його виконання, нехтуючи обмежувальним приписом, реалізуючи свій злочинний намір, спрямований на умисне невиконання вищезазначеного обмежувального припису, порушуючи встановлені рішенням Верхньодніпровського районного суду від 10.09.2024 року у справі № 173/2825/24, провадження № 2-о/173/99/2024 тимчасові обмеження, близько 18 год. 00 години 28.10.2024 року, прибув до місця фактичного проживання своєї колишньої дружини ОСОБА_4 , якої в той час не було вдома, за адресою: АДРЕСА_2 , зайшов у приміщення вище вказаної квартири, де проживає його колишня дружина, провокував на словесний конфлікт осіб, які перебували у вище вказаній квартирі, виражаючись у їх бік нецензурними словами, погрожував та виганяв з вище вказаної квартири осіб, які перебували там на законних підставах, через, що потерпіла ОСОБА_4 змушена звернутись до відділення поліції № 3 Кам`янського РУП ГУНП в Дніпропетровській області за допомогою.

Зазначеними діями, ОСОБА_5 порушив вимоги обмежувального припису, а саме перебувати в місці проживання ОСОБА_4 за адресою: АДРЕСА_2 , чим заподіяв шкоду суспільним відносинам, що забезпечують нормальну, регламентовану законодавством діяльність суду і органів, які йому сприяють, щодо реалізації завдань і цілей у сфері здійснення правосуддя.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 повністю визнав свою вину у вчинені інкримінованого йому правопорушення, підтвердив обставини викладені в обвинувальному акті. Пояснив, що він дійсно знав про ухвалений судом стосовно нього обмежувальний припис, яким йому заборонялось знаходитись за місцем проживання колишньої дружини. У них з колишньою дружиною є спільний бізнес та спільна неповнолітня дитина син, який залишився проживати з матір`ю. Перед цим у сина зламався ноутбук, та він попросив віднести його у ремонт. В той вечір він забрав його з ремонту та хотів повернути синові, запитав, чи вдома мама. Син повідомив, що її вдома не має. На прохання дитини зайшов до квартири. Крім того син дружить з хлопцем, який на його думку не дуже вихований, тому він попросив його вийти з квартири. Разом з цим дізнався, що в цей час вдома у колишньої дружини знаходиться сторонній чоловік, який виявився сантехником, приревнував до нього дружину та також вигнав з квартири. Не зміг пояснити, чому так вчинив, але у скоєному розкаявся. Додав, що син за станом здоров`я не був прикутий до ліжка мав можливість отримати ноутбук біля дверей квартири, але він зайшов до квартири як це робив коли проживав разом з дружиною.

Оскільки обвинувачений в повному обсязі визнав свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення при обставинах, викладених в обвинувальному акті, та приймаючи до уваги, що прокурор, також не оспорював фактичні обставини справи, і судом встановлено, що учасники судового розгляду, в тому числі обвинувачений, правильно розуміють зміст цих обставин та відсутні сумніви щодо добровільності їх позиції, роз`яснивши положення ч. 3 ст. 349 КПК України про те, що в такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати фактичні обставини справи в апеляційному порядку, вислухавши думку учасників провадження, які не заперечували проти розгляду кримінального провадження в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України, суд визнає недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин скоєння злочинів, які ніким не оспорюються.

Прокурор у судовому засіданні зазначив, що під час судового розгляду встановлено, що інкриміноване протиправне діяння вчинено обвинуваченим, тому просив суд визнати ОСОБА_5 винуватим та призначити покарання за ст. 390-1 КК України у виді пробаційного нагляду на строк 1 (один) рік. При цьому прокурор просив урахувати таку пом`якшуючу покарання обставину, як щире каяття та відсутність обтяжуючих обставин.

Потерпіла ОСОБА_4 в судовому засіданні не заперечувала проти розгляду кримінального провадження в порядку ч. 3 ст. 349 КПК України, пояснила, що на момент звернення до суду з заявою про видачу обмежувального припису та скоєння кримінального правопорушення її колишній чоловік зловживав алкогольними напоями, пошкодив її майно. В той вечір поводив себе агресивно з тими, хто знаходився в її помешканні. На теперішній час він усвідомив свою провину, просила призначити обвинуваченому мінімальне покарання.

Враховуючи викладене, допитавши у судовому засіданні обвинуваченого та частково дослідивши матеріали кримінального провадження, у тому числі ті, що характеризують особу обвинуваченого, суд дійшов висновку, що вина обвинуваченого ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення при встановлених судом обставинах доведена повністю, а його дії слід кваліфікувати за ст. 390-1 КК України, а саме умисне невиконання обмежувального припису.

При вирішенні питання щодо виду та міри покарання, необхідного і достатнього для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень, суд враховує приписи статей 50, 65 КК України, зі змісту яких випливає, що особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень. Виходячи з указаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації покарання, воно повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного. При виборі покарання мають значення й повинні братися до уваги обставини, які його пом`якшують і обтяжують.

Обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченому ОСОБА_5 , суд визнає щире каяття.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченому ОСОБА_5 судом не встановлено.

Згідно з роз`ясненнями п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» від 24 жовтня 2003 року, «Призначаючи покарання у кожному конкретному випадку суди зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини справи, що пом`якшують і обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів».

Крім того, необхідно враховувати позицію Конституційного Суду України, викладену у рішенні № 15-рп/2004 від 02 листопада 2004 року, відповідно до якої окремим виявом справедливості є питання відповідності покарання вчиненому злочину; категорія справедливості передбачає, що покарання за злочин повинно бути домірним злочину. Справедливе застосування норм права - є передусім не дискримінаційний підхід, неупередженість. Це означає не тільки те, що передбачений законом склад злочину та рамки покарання відповідатимуть один одному, а й те, що покарання має перебувати у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного.

За таких обставин, судом враховано, що ОСОБА_5 , є особою з інвалідністю, розлучений, має на утриманні неповнолітню дитину, на обліку у лікаря нарколога та психіатра не знаходиться, критично ставиться до скоєного, за місцем проживання характеризується посередньо, раніше не судимий, наявність обставини, що пом`якшує покарання щире каяття, відсутність обставин, що обтяжують покарання, суд вважає за необхідне визначити йому міру покарання в межах санкції ст. 390-1 КК України, а саме у виді пробаційного нагляду на строк 1 (один) рік. При цьому, суд вважає за необхідне покласти на обвинуваченого обов`язки, передбачені п. 1, 2, 3 ч. 2 ст. 59-1 КК України.

Призначення ОСОБА_5 саме такого покарання буде відповідати принципу необхідності і достатності для виправлення обвинуваченого, випливає з дотримання судом принципів «рівних можливостей» та «справедливого судового розгляду», не лише покарати за вчинення кримінального правопорушення, а й здійснити виправлення особистості, а також запобігти вчиненню ним так і іншими особами правопорушень.

Суд наголошує, що призначення покарання є дискрецією лише суду, та здійснюється лише на підставі внутрішнього переконання судді, і оцінки особистості обвинуваченого, з метою досягнення саме мети визначеної ст. 50 КК України.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлено.

Речові докази та процесуальні витрати у кримінальному провадженні відсутні.

Запобіжний захід під час досудового розслідування не обирався і на даний час відсутні підстави для його обрання.

На підставі викладеного, керуючись ст. 349, 363-368, 370, 371, 374, 376,395 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_5 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ст. 390-1 КК України та призначити йому покарання у виді пробаційного нагляду на строк 1 (один) рік.

Відповідно до ст. 59-1 КК України в період пробаційного нагляду покласти на ОСОБА_5 такі обов`язки:

- періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації,

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання,

- не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Строк відбування покарання рахувати з дня постановки ОСОБА_5 на облік уповноваженим органом з питань пробації.

Запобіжний захід ОСОБА_5 до набрання вироком законної сили не обирати.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Апеляційна скарга на вирок може бути подана до Дніпровського апеляційного суду через Верхньодніпровський районний суд Дніпропетровської області протягом тридцяти днів з моменту його проголошення.

Суддя ОСОБА_1