Номер провадження: 11-сс/813/907/25
Справа № 522/9081/25 1-кс/522/2912/25
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 травня 2025 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд в складі:

головуючий суддя ОСОБА_2

судді: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретар судового засідання ОСОБА_5 ,

за участі:

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 , який діє в інтересах підозрюваної ОСОБА_8 , на ухвалу слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси від 28 квітня 2025 року про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_8 , підозрюваної у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 14, п. 11 ч. 2 ст. 115 КК України, в рамках кримінального провадження № 0000253, внесеного до ЄРДР 11 квітня 2025 року, -

установив:

Зміст оскаржуваного судового рішення.

Оскаржуваною ухвалою було задоволено клопотання слідчого СВ ВП № 1 ОРУП № 1 ГУНП в Одеській області ОСОБА_9 , яке погоджене прокурором Приморської окружної прокуратури м. Одеси ОСОБА_6 , та застосовано до підозрюваної ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в ДУ «Одеський слідчий ізолятор», до 25 червня 2025 року, без визначення розміру застави.

Рішення слідчого судді мотивоване наявністю обґрунтованої підозри за фактом можливого вчинення підозрюваною інкримінованого кримінального правопорушення, наявністю ризиків, передбачених п.п. 1,3,4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а застосування більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, не забезпечить виконання підозрюваною покладених на неї обов`язків.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала.

На вказану ухвалу захисник ОСОБА_7 , який діє в інтересах підозрюваної ОСОБА_8 , подав апеляційну скаргу, в якій вказує на те, що оскаржена ухвала є необґрунтованою, постановленою з порушенням норм процесуального законодавства, виходячи з наступного:

- пред`явлене повідомлення про підозру є необґрунтованим, оскільки,свідок ОСОБА_10 жодного разу не стверджував про те, що підозрювана висловлювала замовлення (своє бажання) у вчинені вбивства її рідного брата на замовлення. У свою чергу, не оспорюючи конфлікт між підозрюваною та потерпілим, звертає увагу, що умислу у підозрюваної на вбивство її брата не було та не мас, а відповідно бажання завдати шкоди здоров`ю особи шляхом його побиття не свідчить про умисел вбивства особи. Крім того, аналіз долучених документів до клопотання свідчить про підроблення документу, оскільки почерк ОСОБА_10 у протоколі про прийняття заяви про вчинення кримінального правопорушення є відміним від почерку у всіх інших документа, які складені власноручно ОСОБА_10 або ж ним підписані;

- сторона обвинувачення не довела існування ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, що, в свою чергу, є обов`язковим критерієм при вирішенні питання при застосуванні запобіжного заходу. ОСОБА_11 жодним чином не зацікавлена у переховуванні від суду та органу досудового розслідування та навпаки прагне і воліє довести перед судом та слідством свою невинуватість. Окрім того, свідками у справі є агентура правоохоронних органів, від так вплив на вказаних осіб підозрюваною є малоймовірним;

- слідчий суддя не розглянув можливість застосування більш м`якого запобіжного заходу.

Посилаючись на викладене, захисник просить скасувати ухвалу та постановити нову, якою застосувати до підозрюваної більш м`який запобіжний захід, не пов`язаний з триманням під вартою, з одночасним застосуванням електронних засобів контролю.

Позиції учасників судового розгляду.

Захисник у судовому засіданні підтримав апеляційну скаргу та просив задовольнити її у повному обсязі.

Прокурор заперечував проти задоволення апеляційних скарг сторони захисту, ухвалу суду першої інстанції вважав законною та обґрунтованою.

Заслухавши доповідь судді, дослідивши матеріали провадження та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до таких висновків.

Мотиви апеляційного суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно з вимогами ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Згідно із ст. 178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності; ризиків, зазначених у ст. 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: 1) вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; 3) вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; 4) міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; 5) наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; 6) репутацію підозрюваного, обвинуваченого; 7) майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; 8) наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; 9) дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; 10) наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; 11) розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.

Статтею 194 КПК України передбачено, що під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Частина 4 ст. 194 КПК України встановлює, що якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частиною п`ятою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

Так, згідно з положеннями ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених ч. 5 ст. 176 цього Кодексу.

Як вбачається з мотивувальної частини ухвали, слідчий суддя зазначені вище вимоги кримінального процесуального закону виконав у повній мірі та врахував їх при постановленні ухвали.

Відповідно до клопотання у провадженіСВ відділення поліції № 1 ОРУП №1 ГУНП в Одеській області знаходяться матеріали кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000253 від 11 квітня 2025 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 14, п. 11 ч. 2 ст. 115 КК України.

В рамках вказаного кримінального провадження 27 квітня 2025 року ОСОБА_8 повідомлено про підозру у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 14, п. 11 ч. 2 ст. 115 КК України, а саме: як готування до умисного вбивства, тобто умисного противоправного заподіяння смерті іншій людині, вчиненого на замовлення.

Відповідно до клопотання слідчого, ОСОБА_8 , на початку квітня 2025 року, більш точної дати та часу в ході досудового розслідування встановити не надалось за можливе, знаходячись на території Приморського району м. Одеси, виступаючи таким чином замовником вказаного злочину, переслідуючи мотив на умисне вбивство особи, зробила замовлення вбивства ОСОБА_10 та ОСОБА_12 , а саме вбивство свого рідного брата ОСОБА_13 , за що пообіцяла виплатити виконавцям вбивства грошову винагороду у розмірі 20000 гривень.

Після цього, ОСОБА_10 та ОСОБА_12 , усвідомлюючи протиправний характер доручених їм дій, а саме умисному вбивстві на замовлення ОСОБА_13 та переконавшись у рішучості злочинних намірів ОСОБА_8 , з метою попередження вчинення вказаного злочину, вирішили звернутися із відповідною заявою до правоохоронних органів і стали сприяти у викритті злочину, у тому числі в прийнятті участі у проведенні негласних слідчих (розшукових) дій.

Надалі, ОСОБА_8 , 17.04.2025, перебуваючи за адресою: Одеська область, смт. Авангард, ЖМ 7 Небо, переслідуючи умисел щодо умисного вбивства ОСОБА_13 , з метою обговорення деталей вбивства, а саме: часу, місця, способу та винагороди за його скоєння, зустрілась з ОСОБА_10 та вказала, якщо буде необхідно для виконання вбивства допомога то підшукати другу людину.

На момент зустрічі ОСОБА_10 вже діяв під контролем правоохоронних органів.

Надалі, 18.04.2025, перебуваючи за адресою: Одеська область, смт. Авангард, ЖМ 7 Небо, переслідуючи умисел щодо умисного вбивства ОСОБА_13 , з метою обговорення деталей вбивства, а саме: часу, місця, способу та винагороди за його скоєння, зустрілась з ОСОБА_10 та іншим співвиконавцем ОСОБА_12 , якого підшукали для виконання навмисного вбивства за проханням ОСОБА_8 .

На момент зустрічі ОСОБА_10 та ОСОБА_12 діяли під контролем правоохоронних органів.

Під час зустрічі, в ході розмови, ОСОБА_8 наполягала на побитті та скоєнні вбивства ОСОБА_13 , вказала виконавцям вбивства ОСОБА_10 та ОСОБА_12 про можливість показати їм адресу мешкання її брата ОСОБА_13 в селі Великий Дальник, Одеської області, його розпорядку дня.

Цього ж дня ОСОБА_8 показала останнім будинок, в якому мешкає її рідний брат ОСОБА_13 .

Під час подальшої розмови, при уточненні способу вчинення умисного вбивства, перевірки його скоєння та порядку виплати грошової винагороди, ОСОБА_8 повідомила ОСОБА_10 та ОСОБА_12 , що спосіб позбавлення життя ОСОБА_13 для неї не важливий, її цікавить тільки сам результат, а саме вбивство, за яке вона готова заплатити грошові кошти у розмірі 20000 гривень.

З метою підтвердження факту умисного вбивства та розрахунку за умисне вбивство на замовлення ОСОБА_13 , 26.04.2025, близько 16.00 год., за адресою: АДРЕСА_1 , ОСОБА_8 зустрілась з ОСОБА_10 та ОСОБА_12 . В ході якої ОСОБА_10 пред`явив ОСОБА_8 на мобільному телефоні фотознімок закривавленого ОСОБА_13 , та пояснив, що її замовлення виконане, після чого ОСОБА_8 передала ОСОБА_10 обумовлену суму, а саме 20000 гривень за виконання навмисного вбивства на замовлення ОСОБА_13 , однак, після виконання ОСОБА_8 усіх дій, які вона вважала необхідними для доведення злочину до кінця, а саме умисного вбивства на замовлення її рідного брата ОСОБА_13 , злочин не було скоєно з причин, які не залежали від її волі, оскільки ОСОБА_10 та ОСОБА_12 не мали наміру виконувати замовлення на вбивство, а ОСОБА_8 затримано працівниками поліції після передачі грошової винагороди в розмірі 20000 гривень.

При розгляді зазначеного кримінального провадження, у відповідності до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» колегія суддів застосовує Конвенцію «Про захист прав людини і основоположних свобод» (далі «Конвенція») та практику Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ), як джерело права.

Відповідно до п. 219 рішення у справі «Нечипорук та Йонкало проти України» (Nechiporuk and Yonkalo v. Ukraine) від 21.04.2011, заява №42310/04 суд повторює, що термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення.

При цьому факти, що підтверджують обґрунтовану підозру, не повинні бути такого ж рівня, що й факти, на яких має ґрунтуватися обвинувальний вирок. Стандарт доказування «обґрунтована підозра» не передбачає, що уповноважені органи мають оперувати доказами, достатніми для пред`явлення обвинувачення чи ухвалення обвинувального вироку, що пов`язано з меншою мірою ймовірності, необхідною на ранніх етапах кримінального провадження для обмеження прав особи.

Не погоджуючись із доводами сторони захисту про необґрунтованість підозри, колегія суддів наголошує на тому, що обґрунтованість підозри ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованих їй кримінального правопорушення, на даному етапі досудового розслідування підтверджується долученими до клопотання матеріалами кримінального провадження, зокрема: протоколом прийняття заяви про злочин (а.с.7-8); протоколами допиту свідка ОСОБА_10 (а.с.12-15,20-24); протоколом допиту потерпілого від 25.04.2025 року (а.с.29-31); протоколом огляду від 26.04.2025 року (а.с. 33-35); протоколом затримання від 26.04.2025 року (а.с.37-41); іншими матеріалами кримінального провадження у сукупності.

Що стосується посилань захисника на відсутність в діях підозрюваної складу інкримінованого кримінального правопорушення, апеляційний суд наголошує на передчасності таких доводів, натомість, оцінка доказів з точки зору належності та допустимості, а загалом сукупності доказів - з точки зору вагомості, достатності та взаємозв`язку, надається судом, відповідно до вимог ст.ст. 89, 94 КПК України, на іншій стадії провадження - стадії судового розгляду кримінального провадження по суті, при цьому, за результатами проведення судового розгляду також вирішенню підлягає питання стосовно наявності або відсутності в діях особи складу конкретного кримінального правопорушення, натомість, на теперішній час слідчий суддя лише вирішує питання щодо достатності певного обсягу зібраних доказів для переконання стороннього спостерігача у тому, що особа причетна до вчинення злочину та стосовно неї існують законодавчо встановлені підстави для застосування певного запобіжного заходу.

Згідно з приписами ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи. При розгляді питання про доцільність тримання особи під вартою судовий орган повинен брати до уваги фактори, які можуть мати відношення до справи: характер (обставини) і тяжкість злочину; обґрунтованість доказів того, що саме ця особа вчинила злочин; покарання, яке, можливо, буде призначено в результаті засудження; характер, минуле, особисті та соціальні обставини життя особи, його зв`язки з суспільством.

Як вбачається з обґрунтованих висновків слідчого судді, викладених в мотивувальній частині ухвали, в даному кримінальному провадженні існують доведені органом досудового розслідування ризики, передбачені пунктами 1,3,4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, зокрема, того, що підозрювана може переховуватись від органів досудового розслідування чи суду, незаконно впливати на потерпілого та свідків, перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення, які обумовлені наступним:

- ОСОБА_8 , обґрунтовано підозрюється у вчиненні особливо тяжкого кримінального правопорушення, та, розуміючи, що за вчинення інкримінованого кримінального правопорушення її може бути призначене покарання у виді позбавлення волі на строк до 10-ти років, з урахуванням приписів ч. 3 ст. 68 КК України, остання, перебуваючи на волі, буде мати можливість переховуватись від органів слідства та суду з метою уникнення кримінальної відповідальності;

- враховуючи, що обґрунтованість підозри ОСОБА_8 у значній мірі підтверджується показаннями свідка ОСОБА_10 , тому з урахуванням процедури, яка передбачена КПК України щодо отримання показань від осіб, які є свідками у кримінальному провадженні, а саме спочатку на стадії досудового розслідування показання отримуються шляхом допиту слідчим чи прокурором, а після направлення обвинувального акту до суду на стадії судового розгляду - усно шляхом допиту особи в судовому засіданні (частини 1, 2 статті 23, стаття 224 КПК), апеляційний суд дійшов висновку, що вказані обставини зумовлюють можливість позапроцесуального впливу підозрюваною на свідка з метою уникнення кримінальної відповідальності. Також, колегія суддів звертає увагу, що з огляду на фактичні обставини справи існує обґрунтований ризик здійснення певного впливу на потерпілого з боку підозрюваної;

- фактичні обставини даного кримінального правопорушення, у якому обґрунтованого підозрюється ОСОБА_8 свідчать про схильність та здатність підозрюваної приховувати свої протиправні дії всіма доступними силами та засобами, тому існує висока ймовірність вчинення підозрюваною дій, спрямованих на перешкоджання кримінальному провадженню;

- за фактичними обставинами даного кримінального правопорушення, які наразі встановлені органом досудового розслідування, ОСОБА_8 ймовірно зробила замовлення вбивства свого рідного брата, що свідчить про схильність підозрюваної до протиправної поведінки та можливість продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, або вчинення іншого кримінальне правопорушення.

Апеляційний суд зазначає, що слідчий суддя повинен захищати правовладдя і разом з ним права та інтереси особи, яка потрапила в орбіту кримінального процесу. Однак і суспільство, вимагає безпеки і послідовного дотримання власних інтересів.

У свою чергу, оцінюючи характер інкримінованого кримінального правопорушення проти найцінніших людських благ - життя та здоров`я особи, які становлять одну із найпоширеніших та визнаються одними з найнебезпечніших груп злочинних дій, які руйнують і спотворюють найцінніші блага, апеляційний суд констатує про наявності конкретного суспільного інтересу, який, незважаючи на презумпцію невинуватості, превалює над принципом поваги до свободи особистості" (п. 79 рішення ЄСПЛ у справі "Харченко проти України" від 10 лютого 2011 року).

Доводи апеляційної скарги захисника про те, що до підозрюваної може бути застосований більш м`який запобіжний захід ніж тримання під вартою, колегія суддів вважає безпідставними, оскільки слідчим суддею при розгляді клопотання не встановлено достатніх стримуючих факторів від порушень з боку підозрюваної своїх зобов`язань в разі застосування більш м`якого запобіжного заходу.

Не наведено обґрунтованих доводів, які б вказували на належну процесуальну поведінку підозрюваної у разі застосування до неї запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, і в апеляційній скарзі.

На переконання апеляційного суду, досліджені під час судового засідання та встановлені слідчим суддею ризики свідчать, що більш м`які запобіжні заходи, ніж тримання під вартою, може негативно відобразитися на здійсненні швидкого та ефективного досудового розслідування, якого можливо досягнути лише за умов нівелювання ризиків кримінального провадження. За встановлених слідчим суддею обставин, необхідним є саме тримання під вартою, оскільки з урахуванням індивідуальних обставин підозрюваної, застосування іншого більш м`якого запобіжного заходу буде недостатнім стримуючим фактором від реалізації встановлених ризиків і створить можливості для вчинення нею позапроцесуальних дій з метою перешкоджання кримінальному провадженню.

Істотних порушень кримінального процесуального закону, які тягнуть безумовне скасування ухвали слідчого судді, при апеляційному розгляді не встановлено.

Згідно з п. 1 ч. 3 ст. 407 КПК України за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвали слідчого судді чи ухвали суду про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, про зміну іншого запобіжного заходу на запобіжний захід у виді тримання під вартою, а також про продовження строку тримання під вартою, постановлені під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті, суд апеляційної інстанції має право залишити ухвалу без змін.

За таких обставин, суд апеляційної інстанції вважає, що підстав для задоволення апеляційної скарги захисника та скасування ухвали слідчого судді - немає.

Керуючись статями 176, 177, 178,182, 183, 194, 196,197 370-372, 376, 404, 407, 419, 422, 532 КПК України, апеляційний суд

постановив:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 , який діє в інтересах підозрюваної ОСОБА_8 , - залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси від 28 квітня 2025 року про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_8 , підозрюваної у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 14, п. 11 ч. 2 ст. 115 КК України, в рамках кримінального провадження № 0000253, внесеного до ЄРДР 11 квітня 2025 року, - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4