ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 липня 2025 року м. Запоріжжя

Вознесенівський районний суд м. Запоріжжя у складі головуючого судді ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Запоріжжі кримінальне провадження № 0001046 від 31.07.2024 року за обвинуваченням

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, здобув професійно-технічну освіту, непрацевлаштованого, неодруженого, дітей на утримані не має, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого:

-06.03.2002 Оріхівським районним судом Запорізької області, за ст. 15, ч. 3 ст. 186, ст. 17, ч. 2 ст. 141 (за кримінальним кодексом від 1960 року), ч. 3 ст. 185, ст. 70 КК України до 4 років позбавлення волі;

-05.10.2005 Оріхівським районним судом Запорізької області за ч. 3 ст. 185 КК України до 3 років 6 місяців позбавлення волі;

-18.10.2010 Оріхівським районним судом Запорізької області за ч. 2 ст. 121, ч. 2 ст. 289, ч. 1 ст. 122, ч. 1 ст. 121, ч. 1 ст. 70 КК України до 8 років позбавлення волі;

-30.08.2017 Оріхівським районним судом Запорізької області за ч. 2 ст. 121, ч. 2 ст. 186, ч. 1 ст. 70, ст. 71, ч. 5 ст. 72 КК України до 8 років позбавлення волі;

-12.09.2019 Оріхівським районним судом Запорізької області за ч. 2 ст. 121, ч. 2 ст. 289, ч. 1 ст. 122, ч. 1 ст. 121, ч. 1 ст. 70 , ч. 5 ст. 72 КК України до 8 років позбавлення волі;

-13.07.2021 Оріхівським районним судом Запорізької області за ч. 2 ст. 345 КК України до 1 року позбавлення волі;

-20.08.2024 Орджонікідзевським районним судом м. Запоріжжя за ч. 1 ст. 125 КК України до штрафу у розмірі 50 н.м.д.г., -

у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 127 КК України,

ВСТАНОВИВ:

30 липня 2024 року, приблизно о 17 годині 00 хвилин, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , знаходячись у приміщенні кімнати АДРЕСА_3 , грубо порушуючи гарантовані державою права і свободи людини, передбачені ч. 1 ст. 3 та ч. 1 ст. 28 Конституції України, згідно з якими людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканість і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю, ніхто не може бути підданий катуванню, жорстокому, нелюдському або такому, що принижує його гідність поводженню, маючи умисел на заподіяння сильного фізичного болю та морального страждання своїй співмешканці ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з якою він проживав однією родиною за вказаною адресою з січня 2024 року, з метою примусу потерпілої вчинити дії, що суперечать її волі, а саме: примусити відвести його до знайомого потерпілої на ім`я « ОСОБА_7 » для знайомства, примусити потерпілу ОСОБА_6 вирішити питання про не притягнення ОСОБА_4 до кримінальної відповідальності за раніше вчинене ним кримінальне правопорушення пов`язане з нанесенням тілесних ушкоджень та отримати від потерпілої зізнання у подружній зраді, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання умисно заподіяв потерпілій ОСОБА_6 сильного фізичного болю та морального страждання, що мав характер катування, шляхом довготривалого нанесення побоїв у вигляді численних ударів в область голови, тулуба та кінцівок потерпілої ОСОБА_6 чим згідно висновку експерта №1296п від 04.09.2024 спричинив останній тілесні ушкодження у вигляді рани слизової оболонки нижньої губи ліворуч; синців на правій ділянці очної ямки, правих щічної і виличної ділянок, ділянці підборіддя ліворуч, на задній поверхні грудної клітини ліворуч у проекції кута лівої лопатки, на бічній поверхні грудної клітки ліворуч, на задній поверхні лівого плеча у нижній третині, на передній поверхні лівого плеча у верхній третині, на передній поверхні грудної клітки праворуч, лівого стегна у верхній третині; крововиливу під білковою оболонкою правого ока які самі за собою кваліфікуються як легкі тілесні ушкодження.

Крім того, реалізовуючи свій єдиний злочинний умисел, ОСОБА_4 погрозами змушував потерпілу витирати ганчіркою підлогу від її крові, а також витирати рушником обличчя, оскільки хотів приховати свої злочинні дії від працівників поліції, чим потерпілій ОСОБА_6 було спричинено морального страждання.

Обвинувачений вину в інкримінованому йому злочині не визнав, надавши суду наступні показання.

Він познайомився з потерпілою ОСОБА_6 13 січня 2024 року. З 14 січня 2024 року вони почали проживати однією сім`єю в його кімнаті № НОМЕР_1 в гуртожитку, розташованому за адресою: АДРЕСА_4 . Обвинувачений забезпечував їх обох, працюючи за наймом, а потерпіла вела домашнє господарство.

В березні 2024 року потерпіла пішла від нього без попередження та без пояснення причин, місце свого перебування не повідомила, на його телефонні дзвінки не відповідала. Через два тижні вона зателефонувала йому, вибачилася та спитала дозволу повернутися, на що він дав згоду.

У травні 2024 року потерпіла знову зникла, залишивши йому листа з вибаченнями. Його спроби знайти її не мали успіху. Приблизно через два тижні вона зателефонувала йому з вибаченнями за свою поведінку та попросила зустрітися. Коли вони зустрілися потерпіла попросила дозволити їй повернутися до нього в кімнату. На питання де її речі потерпіла повідомила, що два тижні вона проживала в кімнаті в якомусь підвальному приміщенні, в якому в іншій кімнаті проживав її колишній співмешканець ОСОБА_8 , який забрав її речі та утримує їх у себе в кімнаті. Забравши в цей же день у ОСОБА_8 свої особисті речі, потерпіла повернулася до нього.

Після повернення до обвинуваченого потерпіла влаштувалася на роботу, на який працювала в нічну зміну.

Наприкінці липня 2024 року вони посварилися через те, що потерпіла вирішила вийти на роботу в нічну зміну в їх вихідний день, порушивши попередню домовленість провести вечір вдома удвох. Після сварки вона знову залишила обвинуваченого. На цей раз він вирішив більше не пробачати її та припинити з нею стосунки. Знаючи, що через деякий час вона знову буде телефонувати йому, він заблокував її номер телефону. Проте, через кілька днів 26 липня 2024 вона зателефонувала йому з іншого телефону та повідомила, що її колишній співмешканець побив її. Потерпіла просила пробачити та прихистити її, на що він знову погодився. Зустрівши потерпілу на вулиці, він побачив синці на її нозі, руці. В районі грудної клітини та шиї потерпілої були наявні сліди від душіння. Під лівим оком був синець. Також потерпіла скаржилася на біль у попереку.

Вихідні (27 та 28 липня 2024 року) потерпіла не виходила з кімнати, лікуючи побої. В понеділок він направив її до свого сімейного лікаря ОСОБА_9 , яка працює в Оріхівські районній лікарні. Зі слів потерпілої він дізнався, що терапевт направила її до травматолога, який призначив їй лікування.

Приблизно о 18 год 30 хв 30 липня 2024 року, повернувшись після роботи додому, обвинувачений почув, що в його кімнаті гучно грає музика. Зайшовши в кімнату, він застав потерпілу за розпиванням алкогольних напоїв, що його обурило. Забравши у потерпілої алкогольні напої, він попросив її поїхати разом знайомитися з її другом, у якого вона жила перед останнім поверненням додому, на що вона відповіла йому відмовою, пояснивши, що в гостях у ОСОБА_7 може бути її колишній співмешканець ОСОБА_8 . Почувши це, обвинувачений розлютився та, втративши над собою контроль, завдав потерпілій один удар долонею правою руки в обличчя, задівши ліве око та нижню губу. Більше він її не бив. Коли у потерпілої пішла кров з губи він допоміг їй вмити обличчя. Вищезазначені події тривали 15 20 хвилин. Після цього він зменшив гучність музики, ліг на ліжко та наказав потерпілій зібрати свої речі та залишити його житло. Потерпіла сіла біля нього на ліжко та мовчала. Через деякий час він почув стук у двері кімнати. Відчинивши двері, він побачив лікарів швидкої та поліцейських, які в подальшому його затримали.

Обвинувачений також повідомив, за час спільного проживання у нього з потерпілою інколи виникали конфлікти на ґрунті ревнощів, проте до 30 червня 2024 року він її ніколи не бив. Він засуджує свій вчинок, проте просить врахувати, що конфлікт був спровокований поведінкою потерпілої. Вважає, що його дії неправильно кваліфіковані стороною обвинувачення за ч. 1 ст. 127 КК України. У зв`язку з наведеним, обвинувачений просив перекваліфікувати діяння на ч. 1 ст. 125 КК України та призначити йому покарання в межах санкції зазначеної статті, врахувавши як пом`якшуючу вину обставину те, що він вчинив правопорушення під впливом сильного душевного хвилювання, викликаного поведінкою потерпілої.

Показання потерпілої обвинувачений просив визнати недостовірними, посилаючись на те, що під час спровокованого нею конфлікту остання перебувала в стані сильного алкогольного сп`яніння та могла неправильно сприймати те, що відбувалося. На переконання обвинуваченого, показання потерпіла надала суду під тиском працівників поліції та прокурора. Показання свідків також є недостовірними, оскільки між ним та сусідами часто виникали конфлікти на побутовому рівні й вони можуть оговорювати його, сподіваючись на його подальше засудження та виселення з гуртожитку.

Незважаючи на таку позицію обвинуваченого, вина останнього у вчинені інкримінованого йому злочину повністю доведена дослідженими в судовому засіданні належними та допустимими доказами, які узгоджуються між собою.

Так, потерпіла суду пояснила, що в період з січня 2024 року до 30 липня 2024 року вона проживала з обвинуваченим однією сім`єю без реєстрації шлюбу в кімнаті АДРЕСА_3 , наймачем якої був обвинувачений. Вони мали почуття любові один до одного та навіть збиралися укласти шлюб. Зі спливом часу у них почали виникати сварки через постійні ревнощі обвинуваченого. Щонайменше два рази на місяць під час таких сварок обвинувачений завдавав потерпілій побої, у зв`язку із чим вона була вимушена тимчасово залишати його. Через нетривалі проміжки часу обвинувачений вибачався за свої вчинки та потерпіла поверталася до нього. В липні 2024 року вони вчергове посварилися через те, що вона була вимушена заступити на роботу в нічну зміну, а він був проти цього. Не дійшовши порозуміння з обвинуваченим, вона забрала свої документи та залишила його житло. Наприкінці липня 2024 року вони знову примирилися та вона повернулася жити до обвинуваченого в гуртожиток. 30 липня 2024 року вони проводили день разом. Вдень вони відвідали бар, де випили приблизно по 2 бокали пива, потім придбали в крамниці лотерейний квиток, відвідали ринок та повернулися додому в гуртожиток, де продовжили розпивати пиво. Пізніше до них доєднався знайомий обвинуваченого на ім`ям ОСОБА_10 , який на прохання обвинуваченого приніс з собою плашку горілки та ОСОБА_11 . Коли вони випили на трьох приблизно половину пляшки горілки обвинувачений попросив ОСОБА_10 залишити їх. Приблизно о 18 год 00 хв обвинувачений зробив музику гучніше та звернувся до неї з вимогою відвести його до її знайомого ОСОБА_7 , в якого вона проживала коли через сварки з обвинуваченим була вимушена йти з гуртожитку. Вона не хотіла знайомити обвинуваченого з ОСОБА_7 , тому відповіла відмовою обвинуваченому, мотивуючи це тим, що в гостях у ОСОБА_7 може перебувати її колишній співмешканець ОСОБА_8 , з яким у обвинуваченого раніше були конфлікти і їм не слід зустрічатися один з одним задля уникнення проблем. Почувши це, обвинувачений почав наносити їй сильні удари руками в обличчя, вимагаючи познайомити його з ОСОБА_7 . Через деякий час він зупинився та вони разом сіли на ліжко. Після нетривалої перерви обвинувачений повідомив потерпілій, що завтра його викликають до суду в справі за обвинуваченням у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, яке він вчинив через неї та почав вимагати від неї вигадати йому таку версію подій, почувши яку суд призначить йому покарання у виді штрафу, а не у виді громадських робіт. Дані вимоги він також поєднував з нанесенням їй ударів у обличчя, тулуб, чим завдав їй сильного фізичного болю. Для того, щоб він припинив побиття вона погодилася на його вимогу та пообіцяла щось вигадати до ранку, проте насправді таких намірів у неї не було, оскільки вона навіть не розуміла, яким чином вона може йому допомогти. Після нетривалої паузи обвинувачений несподівано почав вимагати від потерпілої зізнатися у тому, що вона зраджувала йому з колишнім співмешканцем ОСОБА_8 , на що вона відповіла йому відмовою, оскільки такого насправді не було. Почувши відмову, обвинувачений розлютився та знову почав бити її. Коли вона від ударів втрачала рівновагу та падала, обвинувачений хватав її за одяг, піднімав та продовжував наносити удари в обличчя та тулуб. Коли вона намагалася закривати руками обличчя він відсував їх вбік для того щоб вони не заважали його кулаку влучати в її обличчя. Кілька разів вона намагалася втікти від нього у коридор, проте кожного разу він її наздоганяв, хапав за волосся, валив на підлогу та продовжував наносити їй удари. Вона благала його зупинитися, проте він її не слухав. Обвинувачений погрожував їй тим, що у разі якщо вона не виконає його вимоги та не зізнається у зраді, він її вб`є. Коли вона від нестерпного болю почала кричати про допомогу він намагався затулити однією рукою їй рот. Згодом, зрозумівши, що сусіди по гуртожитку почули крик потерпілої про допомогу, обвинувачений зупинився. З метою приховування слідів вчиненого злочину він змусив її протерти ганчіркою підлогу, на якій були калюжі крові, що текла з її розсіченої губи, що завдало їй сильних душевних страждань. Потім він дав їй рушник та наказав закрити їм обличчя у разі, якщо прийдуть поліцейські. Також він вимагав від потерпілої сказати поліцейським, що у них все добре і вона не потребує сторонньої допомоги.

Невдовзі після цього у двері постукали. Вона накрила обличчя рушником, а обвинувачений пішов відчиняти вхідні двері. Коли він відчинив двері вона побачила на порозі працівників поліції та лікарів. На питання поліцейських чи все у них добре та чи потребує вона допомоги потерпіла дала ствердну відповідь як того вимагав від неї обвинувачений. Проте, один з поліцейських з її відповіді зрозумів, що в присутності обвинуваченого потерпіла не скаже їм правду та запропонував обвинуваченому вийти з кімнати. Коли обвинувачений у супроводі поліцейських вийшов у коридор, лікарі оглянули її та запропонували проїхати до лікарні для обстеження та надання їй невідкладної медичної допомоги. Приблизно о 20 год 30 хв лікарі вивели її з гуртожитку, помістили в карету швидкої медичної допомоги та відвезли до лікарні, де її оглянули лікарі, зробили рентген та наклали шви на розсічену губу.

До моменту побиття обвинуваченим на її тілі не було жодних тілесних ушкоджень. 29 липня вона дійсно відвідувала сімейного лікаря та травматолога Оріхівської ЦРЛ, проте не для лікування побоїв, як про це зазначав обвинувачений, а через біль у попереку, викликаний травмою отриманою нею на роботі. Лікарі оглянули її та не зафіксували на ній жодних слідів побоїв, що відображено у медичній документації.

Свідок ОСОБА_12 повідомила, що працює завідуючою гуртожитку. 30 липня 2024 року, приблизно о 20 год 00 хв, їй зателефонувала сторож гуртожитку ОСОБА_13 , яка повідомила, що на п`ятому поверсі гуртожитку вже більше години відбувається бійка. ОСОБА_12 викликала поліцію та поїхала в гуртожиток. Приїхавши в гуртожиток, свідок побачила як лікарі саджають в карету швидкої медичної допомоги потерпілу, на обличчі якої були помітні гематоми, а обвинуваченого виводили з гуртожитку поліцейські. Мешканці гуртожитку неодноразово скаржилися на агресивну поведінку обвинуваченого, часті сварки обвинуваченого з потерпілою та іншими жінками, яких він запрошував до себе в кімнату. Були випадки, коли через такі сварки вахтери викликали поліцію.

Свідок ОСОБА_13 повідомила, що працює сторожем у гуртожитку, розташованому за адресою: АДРЕСА_4 . В липні 2024 року до неї звернулися мешканці п`ятого поверху з проханням викликати поліцію, оскільки на п`ятому поверсі обвинувачений у своїй кімнаті вбиває якусь жінку. Після прибуття поліції потерпілу з будівлі гуртожитку під руки виводили лікарі швидкої медичної допомоги. На обличчі потерпілої були гематоми, нижня губа була сильно розсічена.

Свідок ОСОБА_14 пояснила, що є сусідкою обвинуваченого по гуртожитку. 30.07.2024 приблизно о 19 год 00 хв вона почула як у кімнаті обвинуваченого якась жінка гучно благала про допомогу, кричала, що її вбивають. Кілька разів з кімнати лунали звуки падіння чогось важкого на підлогу. Обвинувачений голосно погрожував комусь вбивством, вимагав якихось пояснень, питав якусь жінку, навіщо вона кудись їздила. Це тривало приблизно 2 години поки в гуртожиток не приїхали поліцейські та лікарі. Останні забрали потерпілу. Наступного дня вона бачила потерпілу у гуртожитку та помітила на її обличчі сліди побоїв. Також свідок повідомила, що вона та інші сусіди намагалися оминати стороною кімнату обвинуваченого, оскільки останній часто влаштовував сварки з сусідами, поводив себе дуже агресивно. Одного разу він навіть намагався виштовхнути якусь жінку з вікна своєї кімнати.

Свідок ОСОБА_15 пояснила, що є сусідкою обвинуваченого по гуртожитку та проживає з ним на одному поверсі. Наприкінці липня 2024 року приблизно о 18 год 00 хв вона почула як обвинувачений, перебуваючи у своїй кімнаті, гучно вимагав від потерпілої якихось пояснень. Потім з кімнати почали лунати звуки бійки, падіння меблів, крики потерпілої, яка благала її врятувати. Після приїзду до гуртожитку поліції звуки бійки та крики припинилися. Свідок бачила потерпілу коли її виводили з кімнати лікарі. У неї на обличчі були помітні гематоми, вона трималася за поперек та сильно шкутильгала. Лікарі притримували її під руки. Здавалося, що вона не може пересуватися без сторонньої допомоги. Також свідок повідомила, що перед цим, приблизно о 16-тій годині зустрілася з потерпілою на поверсі і у неї не було жодних тілесних ушкоджень.

Свідок ОСОБА_16 суду пояснила, що проживає з обвинуваченим на одному поверсі в гуртожитку. У неї та її чоловіка неприязні стосунки з обвинуваченим, оскільки останній часто конфліктує з сусідами, поводиться агресивно. Одного разу він вдарив її чоловіка та навіть намагався вдарити її, у зв`язку із чим вона була вимушена викликати поліцію.

30.07.2024 приблизно о 20 год 00 хв вона почула крики з кімнати обвинуваченого. Якась жінка гучно кричала, що їй боляче, просила врятувати її. В цей час ОСОБА_17 з`ясовував у якоїсь жінки навіщо вона кудись їздила. Почувши це, свідок зателефонувала коменданту гуртожитку з проханням викликати поліцію. Невдовзі приїхала поліція та лікарі швидкої медичної допомоги, які вивели потерпілу під руки з кімнати обвинуваченого. Свідок бачила, що у потерпілої було пошкоджено чоло, під лівим оком був набряк, розсічена нижня губа, потерпіла помітно шкутильгала. При цьому, напередодні свідок зустріла потерпілу в гуртожитку і не помітила на ній жодних тілесних ушкоджень.

Свідок ОСОБА_18 пояснив, що є сусідом обвинуваченого по гуртожитку. 30.07.2024 після 18 год 00 хв крізь стіну в кімнаті він чув, як обвинувачений погрожував потерпілій вбивством якщо вона щось не зробить або не дасть йому. Після цього свідок почув як обвинувачений почав бити потерпілу, а остання кричала про допомогу. Побиття обвинуваченим потерпілої тривало до прибуття поліції, яка затримала обвинуваченого, а потерпілу забрали лікарі швидкої медичної допомоги. Свідок також зазначив, що такий випадок трапився не вперше. Обвинувачений раніше неодноразово вчиняв насильство стосовно сусідів та своїх гостей.

Свідок ОСОБА_19 пояснила, що є сусідкою обвинуваченого. 30 липня 2024 року, приблизно з 18 год 00 хв до 20 год 00 хв вона чула, як обвинувачений у своїй кімнаті бив свою співмешканку ОСОБА_7 , яка стогнала від болю, хрипіла, гучно кричала. Таке відбувалося не вперше. Кілька разів вона бачила сліди побоїв на обличчі потерпілої, яка намагалася їх приховувати від сторонніх поглядів за довгим волоссям.

Допитана за клопотання сторони захисту свідок ОСОБА_9 повідомила, що працює сімейним лікарем в амбулаторії КНП «Оріхівський центр первинної медико-санітарної допомоги» ОМР. Потерпілу та обвинуваченого вона не пам`ятає. Згідно медичної картки потерпілої 29 липня 2024 року остання була у неї прийомі зі скаргами на болі у спині. За результатами часткового медичного огляду вона встановила потерпілій попередній діагноз «травма опорно-рухової системи», призначила узд нирок, рентген, дала їй направлення до травматолога. Також з медичної карки потерпілої вбачається, що в цей же день останню за її направленням оглядав лікар травматолог КНП «Оріхівська багатопрофільна лікарня інтенсивного лікування» ОРР ОСОБА_20 . Якби на потерпілій були сліди побоїв, то вона неодмінно би це запам`ятала. Також свідок пояснила, що розбіжності в повідомленому нею діагнозі потерпілої та діагнозі, значеному у відповіді КНП «Оріхівський центр первинної медико-санітарної допомоги» ОМР на запит захисника (т. 1 а.с. 156), могли виникнути внаслідок помилки особи, яка склала зазначену відповідь. Зазначена у листі інформація щодо діагнозу потерпілої є недостовірною та суперечить записам, внесеним нею особисто до медичної карки потерпілої. Така помилка могла виникнути внаслідок копіювання інформації з іншого документа, який не стосується потерплої. У будь-якому разі діагноз «забій грудної клітки» вона потерпілій не встановлювала. В медичні картці потерпілої 29 липня 2024 року свідок виклала попередній діагноз «травма опорно-рухової системи».

Допитаний за клопотанням сторони захисту свідок ОСОБА_20 пояснив, що працює ортопедом-травматологом КНП «Оріхівська багатопрофільна лікарня інтенсивного лікування» ОРР. Потерпілу він не пам`ятає.

Показання потерпілої та свідків є послідовними, логічними, не містять істотних розбіжностей та підтверджуються відомостями, що містяться в документах, наданих суду для дослідження.

З протоколу огляду місця події від 31.07.2024 вбачається, що під час огляду кімнати № 509 в гуртожитку, розташованому за адресою: м. Запоріжжя, вул. Незалежної України, буд. 43-а, виявлені жіноча сукня та постільна білизна зі слідами речовини бурого кольору. Також під час огляду встановлено, що підлога вкрита хаотично розташованими слідами речовини бурого кольору (а.с. 55 64).

З відеозапису слідчого експерименту вбачається, що пояснення потерпілої щодо подій, які відбувалися 30 липня 2024 року, не суперечать показанням останньої, наданим в судовому засіданні. Під час слідчого експерименту детально повідомила обставини вчиненого стосовно неї злочину, продемонструвала механізм завдання їй тілесних ушкоджень, розташування обвинуваченого стосовно неї.

Згідно висновка експерта № 1296п від 04.09.2024 у потерпілої виявлені наступні тілесні ушкодження: рана слизової оболонки нижньої губи ліворуч; синців на правій ділянці очної ямки, правих щічної і виличної ділянок, ділянці підборіддя ліворуч, на задній поверхні грудної клітини ліворуч у проекції кута лівої лопатки, на бічній поверхні грудної клітки ліворуч, на задній поверхні лівого плеча у нижній третині, на передній поверхні лівого плеча у верхній третині, на передній поверхні грудної клітки праворуч, лівого стегна у верхній третині; крововиливу під білковою оболонкою правого ока які самі за собою кваліфікуються як легкі тілесні ушкодження. Вищезазначені тілесні ушкодження утворились від дії тупого предмета (предметів). Давність утворення тілесних ушкоджень не суперечить терміну, зазначеному в обставинах справи. Виявлений комплекс тілесних ушкоджень утворився від не менш ніж 11-ти травматичних впливів. Висловитися про кількість спричинених ударів за наданими даними не є можливим. Положення потерпілої ОСОБА_6 відносно особи, що спричинила їй тілесні ушкодження, могло бути будь-яким, за умови доступності травмованих ділянок та їх ушкодження (т. 1 а.с. 86 87).

З висновку експерта № 1623/к від 20.09.2024 вбачається, що зважаючи на принциповий збіг за характером травмуючого предмета (руки людини діють як тупі предмети), неодноразовістю та локалізацією травматичних впливів не можна виключити можливість утворення тілесних ушкоджень за механізмом, на який вказує потерпіла (т. 1 а.с. 85 91). При цьому, показання потерпілої щодо механізму завдання їй тілесних ушкоджень, надані експертній комісії для проведення дослідження, істотно не відрізняю від показань потерпілої, наданими суду.

Сукупність, ступінь та кількість виявлених у потерпілої тілесних ушкоджень, свідчать про те, що потерпілій було завдано сильного фізичного болю.

Дослідивши надані сторонами докази у їх сукупності та взаємозв`язку, суд доходить висновку, що надані обвинуваченим показання щодо обставин події, є неправдивими, оскільки спростовуються показаннями свідків. Так, свідки ОСОБА_15 , ОСОБА_16 надали суду показання, згідно яких напередодні події інкримінованого обвинуваченому правопорушення, вони бачили потерпілу і на ній не було видимих тілесних ушкоджень. Свідок ОСОБА_9 повідомила суду, що не пам`ятає потерпілу, яку вона оглядала на прийомі 29.07.2024, проте, у разі наявності на тілі потерпілої слідів побоїв, вона неодмінно би це запам`ятала.

Показання обвинуваченого про те, що 30.07.2024 він завдав потерпілій лише одного удару в обличчя, спростовуються висновком судово-медичної експертизи № 1296п від 04.09.2024, згідно якого виявлений у потерпілої комплекс тілесних ушкоджень утворився від не менш ніж 11-ти травматичних впливів тупим предметом. Також, свідки ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_18 , ОСОБА_14 , ОСОБА_12 суду повідомили, що бачили потерпілу безпосередньо перед тим, як її з місця події забрала карета швидкої медичної допомоги, описали кількість та локалізацію наявних у неї тілесних ушкоджень, які збігаються з даними, викладеними експертом у вищезазначеному висновку. Більше того, свідки ОСОБА_15 , ОСОБА_16 бачили, що на потерпілій на передодні події кримінального правопорушення не було жодних видимих тілесних ушкоджень.

Повідомлена обвинуваченим під час судового розгляду версія подій, розцінюється судом як намір обвинуваченого ввести суд в оману задля уникнення відповідальності за вчинення інкримінованого йому злочину.

За встановлених обставин, суд кваліфікує дії обвинуваченого за ч. 1 ст. 127 КК України, як катування, тобто умисне діяння, спрямоване на заподіяння особі сильного фізичного болю та морального страждання, вчинене з метою примусити її вчинити дії, що суперечать її волі, у тому числі отримати зізнання.

При призначенні обвинуваченому покарання, суд враховує ступінь суспільної небезпеки вчиненого ним злочину, який відповідно до приписів ст. 12 КК України є тяжким, відомості про особу обвинуваченого, повідомлені свідками та потерпілою, наявність у обвинуваченого непогашених судимостей за злочини, пов`язані з насильством.

Обставин, які пом`якшують покарання обвинуваченого, суд не встановив.

Обставинами, що обтяжують покарання ОСОБА_4 , суд визнає рецидив злочинів та вчинення кримінального правопорушення щодо особи, з якою винний перебуває у сімейних відносинах.

З урахуванням всіх цих обставин кримінального провадження, сукупності відомостей про особу обвинуваченого, його ставлення до скоєного, наявності обставин, що обтяжують покарання, суд доходить висновку, що з метою захисту інтересів суспільства, виправлення та запобігання вчиненню ним нових правопорушень, обвинуваченому необхідно призначити покарання у виді позбавлення волі на строк чотири роки. На переконання суду, саме таке покарання є справедливим, співмірним вчиненому обвинуваченим злочину.

Остаточне покарання обвинуваченому необхідно призначити шляхом поглинення менш суворого покарання у виді штрафу в розмірі 850 грн. 00 коп., призначеного вироком Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 20.08.2024, більш суворим, призначеним даним вироком.

Строк відбування покарання обвинуваченому слід рахувати з моменту його фактичного затримання, тобто з 30 липня 2024 року.

Питання про речові докази суд вирішує відповідно до статті 100 КПК України.

Процесуальні витрати відсутні.

Цивільний позов не заявлявся.

Запобіжний захід у вигляді тримання обвинуваченого під вартою слід залишити без змін до набрання вироком законної сили.

Остаточне покарання обвинуваченому

Керуючись ст.ст. 368, 370, 371, 374 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 127 КК України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки.

На підставі ч. 4 ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання, призначеного вироком Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 20.08.2024, більш суворим, призначеним даним вироком, призначити ОСОБА_4 остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки.

Зарахувати ОСОБА_4 у строк покарання попереднє ув`язнення з 30 липня 2024 року по день набрання цим вироком законної сили з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

Строк відбуття покарання ОСОБА_4 рахувати з 30 липня 2024 року.

Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_4 залишити без змін до набрання вироком законної сили.

Речові докази сукню, підодіяльник, покривало зі слідами РБК; змив з підлоги та контроль до нього знищити.

Вирок суду може бути оскаржений протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Запорізького апеляційного суду через суд першої інстанції Вознесенівський районний суд міста Запоріжжя.

Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.

Вирок суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого Кримінальним процесуальним кодексом України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_1