Справа № 243/2757/25
Провадження №1-кп/243/667/2025
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 липня 2025 року м. Слов`янськ

Слов`янський міськрайонний суд Донецької області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судового засідання Слов`янського міськрайонного суду Донецької області кримінальне провадження № 0000865 від 03.10.2024 року відносно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, громадянина України, не одруженого, який обіймав посаду навідника 3 кулеметного відділення кулеметного взводу 4 стрілецької роти другого стрілецького батальйону військової частини НОМЕР_1 , зареєстрований та факично проживаючий за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимий,

в скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 369-2 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до п. г п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про запобігання корупції» суб`єктами, на яких поширюються дія цього Закону, є військові посадові особи Збройних Сил України.

Згідно зі ст. 22 Закону України «Про запобігання корупції», особам, зазначеним у частині першій статті 3 цього Закону, забороняється використовувати свої службові повноваження або своє становище та пов`язані з цим можливості з метою одержання неправомірної вигоди для себе чи інших осіб, у тому числі використовувати будь-яке державне чи комунальне майно або кошти в приватних інтересах.

Статтею 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України визначено, що військова дисципліна зобов`язує кожного військовослужбовця додержуватися Конституції та законів України, Військової присяги, неухильно виконувати вимоги статутів Збройних Сил України, накази командирів.

Загальні права та обов`язки військовослужбовців Збройних Сил України і їх взаємовідносини, обов`язки основних посадових осіб полку і його підрозділів встановлено Статутом внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженим Законом України від 24.03.1999 №548- XIV.

Положення статті 28 Статуту внутрішньої служби наділяли командира військової частини НОМЕР_2 , всією повнотою розпорядчої влади стосовно підлеглих і покладали на нього персональну відповідальність перед державою за всі сторони життя та діяльності підпорядкованих військових частин, підрозділу і кожного військовослужбовця; надавали йому як командирові права одноособово приймати рішення, віддавати накази; забезпечувати виконання зазначених рішень (наказів), виходячи із всебічної оцінки обстановки та керуючись вимогами законів і статутів ЗС України.

Статтею 29 даного Статуту внутрішньої служби визначено, що за своїм службовим становищем і військовим званням військовослужбовці можуть бути начальниками або підлеглими стосовно інших військовослужбовців.

Статтею 31 Статуту внутрішньої служби визначено, що начальники, яким військовослужбовці підпорядковані за службою, у тому числі і тимчасово, є прямими начальниками для цих військовослужбовців. Найближчий до підлеглого прямий начальник є безпосереднім начальником.

Відповідно до положень статті 58 Статуту внутрішньої служби, командир (начальник), у тому числі командир військової частини НОМЕР_2 , є єдиноначальником і особисто відповідає перед державою за бойову та мобілізаційну готовність довіреної йому військової частини; за бойову підготовку, виховання, військову дисципліну, морально-психологічний стан, збереження життя і зміцнення здоров`я особового складу; за внутрішній порядок, стан і збереження озброєння, боєприпасів, бойової та іншої техніки, пального і матеріальних засобів; за всебічне забезпечення військової частини; за додержання принципів соціальної справедливості.

Згідно пункту 110 Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженого Указом Президента України від 10 грудня 2008 року № 1153/2008 переміщення військовослужбовців здійснюється в разі, коли звільнення їх із посад або призначення на інші посади належить до номенклатури призначення різних посадових осіб.

Переміщення осіб рядового складу, сержантського та старшинського складу за наявності обґрунтованих підстав з урахуванням висновків атестування, рекомендацій їх безпосередніх і прямих начальників на підставі клопотань командирів (начальників), які порушили питання про переміщення, здійснюється:

між з`єднаннями, військовими частинами, оперативними командуваннями - наказами посадової особи, якій підпорядковані відповідні з`єднання, військові частини та оперативні командування;

між видами Збройних Сил України та військовими частинами, які підпорядковані начальникам структурних підрозділів Генерального штабу Збройних Сил України, - наказом Головнокомандувача Збройних Сил України. У період дії - воєнного стану таке переміщення здійснюється наказом начальника Генерального штабу Збройних Сил України;

між військовими частинами видів, родів військ (сил) Збройних Сил України та військовими частинами, які підпорядковані Міністерству оборони України, - наказом керівника служби персоналу Міністерства оборони України.

Форма та порядок надання клопотання визначаються Міністерством оборони України.

Диспозицією статті 18 КК України передбачено, що службовими особами є особи, які постійно, тимчасово чи за спеціальним повноваженням здійснюють функції представників влади чи місцевого самоврядування, а також постійно чи тимчасово обіймають в органах державної влади, органах місцевого самоврядування, на підприємствах, в установах чи організаціях посади, пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих чи адміністративно-господарських функцій, або виконують такі функції за спеціальним повноваженням, яким особа наділяється повноважним органом державної влади, органом місцевого самоврядування, центральним органом державного управління із спеціальним статусом, повноважним органом чи повноважною службовою особою підприємства, установи, організації, судом або законом.

У зв`язку з викладеним, командир військової частини НОМЕР_3 , відповідно до статті 18 КК України, примітки 1 до статті 425 КК України, був військовою службовою особою (військовим начальником), яка постійно обіймає посади, пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських функцій.

Таким чином, командир військової частини НОМЕР_3 ОСОБА_6 є особою, уповноваженою на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, визначеною у пункті 1 (військові посадові особи Збройних Сил України, підпункт "г" пункту 1 частини першої статті 3), частини першої статті 3 Закону України "Про запобігання корупції".

Відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) № 115 від 08.05.2022 старшого солдата признаного по мобілізації ОСОБА_4 , призначеного наказом Командувача військ Оперативного командування « ІНФОРМАЦІЯ_2 » (по особовому складу) від 04.05.2022 № 30-рс на посаду навідника 3 кулементного відділення кулеметного взводу 4 стрілецької роти другого стрілецького батальйону, з 08.05.2022 зараховано до списків особового складу частини НОМЕР_1 на всі види забезпечення, та прийнято вважати таким, що справи та посаду прийняв і приступив до виконання службових обов`язків за посадою.

Військовослужбовці військової частини НОМЕР_1 станом на січень - лютий 2024 були задіяні в активних бойових діях.

У період часу з другої полонини січня по 02.02.2024, у ОСОБА_4 , виник прямий умисел в наданні неправомірної вигоди особі, яка пропонує чи обіцяє (погоджується) за таку вигоду або за надання такої вигоди третій особі вплинути на прийняття рішення особою, уповноваженою на виконання функцій держави, а саме на військових службових осіб, з метою вирішення питання переміщення ОСОБА_4 з військової частини НОМЕР_1 , військовослужбовці якої задіяні в активних бойових діях на фронті, до військової частини НОМЕР_4 (підпорядковується військовій частині НОМЕР_3 ), яка перебуває в тилу (з дислокацією в АДРЕСА_2 ).

З метою реалізації свого умислу військовослужбовець ОСОБА_7 у період часу з другої половини січня 2024 року по 02.02.2024 за допомогою мобільного телефону НОМЕР_5 почав спілкування з військовослужбовцем ОСОБА_8 , який використовував мобільні телефони, НОМЕР_6 , НОМЕР_7 , НОМЕР_8 .

Під час вказаного спілкування, військовослужбовець ОСОБА_7 звернувся до військовослужбовця ОСОБА_8 з приводу вирішення питання переміщення ОСОБА_4 з військової частини НОМЕР_1 , військовослужбовці якої задіяні в активних бойових діях на фронті, до військової частини НОМЕР_4 (підпорядковується військовій частині НОМЕР_3 ), яка перебуває в тилу (з дислокацією в АДРЕСА_2 ).

В свою чергу, ОСОБА_8 , повідомив ОСОБА_4 , що це можливо здійснити у разі перерахування останнім на його особисті банківські рахунки неправомірної вигоди у сумі 250000 тисяч гривень за здійснення впливу на прийняття особами, уповноваженими на виконання функцій держави, в тому числі командиром військової частини НОМЕР_3 , щодо переміщення ОСОБА_9 з військової частини НОМЕР_1 , військовослужбовці якої задіяні в активних бойових діях на фронті, до військової частини НОМЕР_4 (підпорядковується військовій частині НОМЕР_3 ), яка перебуває в тилу (з дислокацією в АДРЕСА_2 ).

Військовослужбовець ОСОБА_7 на вказану пропозицію ОСОБА_8 погодився.

У подальшому, ОСОБА_7 , з метою надання неправомірної вигоди ОСОБА_8 , усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, діючи умисно, перебуваючи за адресою: АДРЕСА_3 , 02.02.2024 о 15:56 здійснив переказ з карти ПриватБанку через додаток Приват24 власних коштів з карти НОМЕР_9 на карту ОСОБА_8 НОМЕР_10 у сумі 100 000 (сто тисяч) гривень, тобто здійснив надання такої неправомірної вигоди ОСОБА_8 , за здійснення впливу на прийняття особою, уповноваженою на виконання функцій держави, а саме військових службових осіб, в тому числі на командира військової частини НОМЕР_3 , рішення щодо переміщення ОСОБА_4 з військової частини НОМЕР_1 , військовослужбовці якої задіяні в активних бойових діях на фронті, до військової частини НОМЕР_4 (підпорядковується військовій частині НОМЕР_3 ), яка перебуває в тилу з дислокацією в АДРЕСА_2 .

Продовжуючи реалізацію свого злочинного умислу, щодо надання неправомірної вигоди ОСОБА_8 , 02.02.2024 о 15 год. 58 хв., ОСОБА_7 , усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, перебуваючи за адресою: АДРЕСА_3 , здійснив переказ з карти ПриватБанку через додаток Приват24 власних коштів з карти НОМЕР_9 на карту ОСОБА_8 НОМЕР_11 у сумі 150 000 (сто п`ятдесят тисяч) гривень, тобто здійснив надання такої неправомірної вигоди ОСОБА_8 , за здійснення впливу на прийняття особою, уповноваженою на виконання функцій держави, а саме військових службових осіб, в тому числі на командира військової частини НОМЕР_3 , рішення щодо переміщення ОСОБА_4 з військової частини НОМЕР_1 , військовослужбовці якої задіяні в активних бойових діях на фронті, до військової частини НОМЕР_4 (підпорядковується військовій частині НОМЕР_3 ), яка перебуває в тилу з дислокацією в АДРЕСА_2 .

Після чого, ОСОБА_8 на виконання попередніх з ОСОБА_4 домовленостей, діючи в інтересах останнього, здійснив через не встановлених судом осіб, вплив на військову службову особу, уповноваженою на виконання функцій держави, а саме на командира військової частини НОМЕР_3 ОСОБА_6 , який є особою, уповноваженою на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, визначеною у пункті 1 (військові посадові особи Збройних Сил України, підпункт "г" пункту 1 частини першої статті 3), частини першої статті 3 Закону України "Про запобігання корупції".

За результатами вказаного впливу командиром військової частини НОМЕР_3 за № 109 від 02.02.2024 командиру військової частини НОМЕР_1 направлено листа про можливість розмістити старшого солдата ОСОБА_4 на посаді стрільця відділення охорони взводу охорони військової частини НОМЕР_4 .

Також, за результатами вказаного впливу наказом начальника Генерального штабу Збройних Сил України № 182-РС від 02.02.2024 ОСОБА_4 , навідника кулеметного відділення кулеметного взводу стрілецької роти стрілецького батальйону військової частини НОМЕР_1 призначено стрільцем відділення охорони взводу охорони військової частини НОМЕР_4 .

Окрім цього, за результатами вказаного впливу командиром військової частини НОМЕР_3 ОСОБА_6 , видано наказ № 45 від 14.02.2024, про те, що старшого солдата військової служби за призовом, під час мобілізації ОСОБА_4 визнано вважати таким, що 14.02.2024 прибув з військової частини НОМЕР_1 АДРЕСА_4 для проходження військової служби та останнього зараховано до списків особового складу частини та на всі види забезпечення.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_7 повністю визнав свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 369 КК України. Пояснив, що у період з кінця січня по 02.02.2024 року мав намір перевестися з бойової військової частини до тилової частини. Для цього він домовився з військовослужбовцем ОСОБА_8 про надання неправомірної вигоди у сумі 250 000 грн. за вплив на службових осіб, зокрема командира військової частини НОМЕР_3 . 02.02.2024 року він двома переказами зі своєї картки ПриватБанку на картки ОСОБА_8 перерахував обумовлену суму 250000 Після цього його було призначено до тилової військової частини. У вчиненому розкаявся, просив розглядати провадження у порядку ч. 3 ст. 349 КПК України.

Враховуючи, що ОСОБА_7 повністю визнав свою вину в скоєному кримінальному правопорушенні, його показання повністю відповідають сутності пред`явленого обвинувачення, суд, за згодою обвинуваченого та учасників судового розгляду, відповідно до вимог ч. 3 ст. 349 КПК України, вважає недоцільним дослідження доказів щодо тих фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються, обмежившись показаннями обвинуваченого та дослідженням матеріалів кримінальної справи, що характеризують його особу.

З урахуванням викладеного, суд приходить до переконання про те, що вина обвинуваченого ОСОБА_4 у наданні неправомірної вигоди особі, яка пропонує за таку вигоду вплинути на прийняття рішення особою, уповноваженою на виконання функцій держави, доведена у судовому засіданні повністю та суд вважає правильною кваліфікацію його дій за ч. 1 ст. 369-2 КК України.

Обираючи вид і міру покарання для обвинуваченого ОСОБА_4 , суд бере до уваги всі обставини справи, ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, яке, згідно зі ст. 12 КК України, віднесено до категорії нетяжких злочинів, а також враховує обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, та дані про особу обвинуваченого.

Як обставини, що пом`якшують покарання обвинуваченому, суд визнає щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

Обставини, що обтяжують покарання ОСОБА_4 , судом не встановлено.

Дані про особу обвинуваченого ОСОБА_7 свідчать про те, що він є діючим військовослужбовцем ЗСУ, раніше не судимий, за місцем служби характеризується позитивно, має нагороду за оборону Києва та Київської області, на обліках у лікарів нарколога та психіатра не перебуває.

Крім того, суд приймає до уваги, що ОСОБА_7 щиро розкаявся у скоєному, приймав участь у слідчих діях щодо з`ясування обставин вчинення злочину, та повідомив їх суду.

Враховуючи обставини та мотиви вчиненого кримінального правопорушення, думку прокурора, дані про особу обвинуваченого, суд приходить до висновку про те, що виправлення та перевиховання ОСОБА_4 буде можливо без його ізоляції від суспільства, та вважає необхідним призначити йому покарання у вигляді штрафу в розмірі 2100 неоподаткованих мінімумів громадян.

Вказане покарання обвинуваченому по своєму виду та розміру на думку суду буде справедливим, необхідним та достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів.

Запобіжний захід стосовно обвинуваченого ОСОБА_4 не обирався.

Процесуальні витрати та речові докази по кримінальному провадженню відсутні.

Цивільний позов по справі не заявлений.

На підставі викладеного, керуючись ст. 368-376 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 369-2 КК України, та призначити йому покарання у виді штрафу в розмірі 2100 неоподаткованих мінімумів громадян, що становить 35700 (тридцять п`ять тисяч сімсот) гривень.

Запобіжний захід ОСОБА_4 не обирати.

Апеляційна скарга на вирок суду може бути подана до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а обвинуваченим в той же строк з моменту вручення копії вироку.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не буде подано. У разі подання апеляційної скарги вирок суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя: ОСОБА_1