Справа № 203/5925/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 серпня 2025 року Центральний районний суд міста Дніпра в складі:

слідчого судді - ОСОБА_1

при секретарі - ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Дніпро клопотання прокурора Дніпровської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Східного регіону ОСОБА_3 , про арешт майна, заявлене в рамках кримінального провадження №0016853,-

ВСТАНОВИВ:

До Центрального районного суду міста Дніпра надійшло вищезазначене клопотання прокурора, заявлене в рамках кримінального провадження №0016853, про арешт майна.

В призначене судове засідання прокурор не з`явився, що в силу положень ч.1 ст.172 КПК України не перешкоджає розгляду клопотання.

Також відповідно до положень ч.2 ст.172 КПК України слідчий суддя вважає за необхідне провести розгляд клопотання за відсутності власника майна, з метою запобігання ризикам його відчуження на користь третіх осіб.

Перевіривши викладені в клопотанні доводи, дослідивши надані до нього матеріали кримінального провадження, слідчий суддя приходить до наступного висновку.

Відповідно ч.1 ст.131 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Згідно п.7 ч.2 ст.131 КПК України одним із заходів такого забезпечення є арешт майна.

Частинами 1,3 ст.132 КПК України встановлено, що заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються на підставі ухвали слідчого судді або суду, за винятком випадків, передбачених цим Кодексом.

Застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що: 1) існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження; 2) потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора; 3) може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається із клопотанням.

Відповідно до ч.1 ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації;

3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди (ч.2 ст.170 КПК України).

В свою чергу ч.3 ст.170 КПК України передбачено, що у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст.98 цього Кодексу.

Згідно ч.ч.10,12 ст.170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.

Заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Відповідно до ч.1 ст.98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Під час розгляду клопотання встановлено, що Третім слідчим відділом (з дислокацією у м.Дніпрі) ТУ ДБР, розташованого у м.Полтаві, проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні №0016853, відомості за яким внесено до ЄРДР 22.08.2025 року за ч.1 ст.415 КК України, за фактом ДТП, що сталась 21.08.2025 року за участю військового транспортного засобу «Hyundai Santa Fe», в/н НОМЕР_1 , під керуванням військовослужбовця ОСОБА_4 , який допустив зіткнення з військовим транспортним засобом MAXXPRO М1235А4, р/н НОМЕР_2 , під керуванням військовослужбовця ОСОБА_5 , в результаті якої загинув пасажир автомобіля «Hyundai Santa Fe», в/н НОМЕР_1 , військовослужбовець ОСОБА_6 .

Згідно протоколу огляду місця ДТП від 22.08.2025 року зазначені вище транспортні засоби було вилучено та постановою слідчого від 22.08.2025 року визнано речовими доказами у кримінальному провадженні, із передачею на зберігання до відповідних військових підрозділів.

В наданому клопотанні прокурором поставлено питання про арешт транспортних засобів, з метою збереження як речових доказів.

Перевіряючи доводи клопотання слідчий суддя враховує, що матеріали кримінального провадження в достатній мірі свідчать про факт вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.415 КК України.

Таким чином, з урахуванням обставин та характеру вчиненого кримінального правопорушення, протоколу огляду місця ДТП, транспортні засоби», що отримали механічні пошкодження, містять на собі сліди кримінального правопорушення та інші відомості, які можуть бути використані як доказ фактів та обставин, що підлягають встановленню під час кримінального провадження, а тому відповідає критеріям речових доказів, визначеним ст.98 КПК України.

Крім того, з урахуванням характеру вчиненого кримінального правопорушення та обставин, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, транспортні засоби необхідні для забезпечення проведення відповідних судових експертиз.

За вказаних обставин, слідчий суддя приходить до висновку про наявність передбачених п.1 ч.2 ст.170 КПК України підстав для вжиття заходів забезпечення кримінального провадження, в зв`язку з чим, з метою забезпечення збереження речових доказів, проведення необхідних судових експертиз, на даному етапі досудового розслідування слід накласти арешт на вилучені транспортні засоби.

Керуючись ст.ст.98,131,132,170-172,175,309,369-372 КПК України, слідчий суддя -

УХВАЛИВ:

Клопотання прокурора - задовольнити.

Накласти арешт на речові докази у кримінальному провадженні №0016853, а саме на:

-транспортний засіб «Hyundai Santa Fe», реєстраційний номер НОМЕР_1 на чорному фоні, VIN: НОМЕР_3 , який на підставі технічного талону транспортного засобу ETD 017444 належить Військовій частині НОМЕР_4 , з визначенням його місця зберігання території підрозділу 3017 НГУ у с.Криштопівка Лозівського району Харківської області;

-транспортний засіб MAXXPRO М1235А4, реєстраційний номер НОМЕР_2 на чорному фоні, VIN: НОМЕР_5 , який на підставі реєстраційних даних транспортного засобу НОМЕР_6 від 28.05.2025 року належить Військовій частині НОМЕР_7 , з визначенням місця його зберігання територію підрозділу Військової частини НОМЕР_7 у АДРЕСА_1 .

Ухвала підлягає негайному виконанню відповідно до ч.1 ст.175 КПК України та може бути оскаржена шляхом подачі апеляційної скарги до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Оскарження ухвали не зупиняє її виконання.

Відповідно до ч.1 ст.174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.

Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Слідчий суддя ОСОБА_1