Справа № 201/4978/25
Провадження № 1-кп/201/886/2025
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 травня 2025 року м. Дніпро

Соборний районний суд міста Дніпра у складі: головуючого судді ОСОБА_1 , з секретарем судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши клопотання прокурора про продовження строку дії обов`язків у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000122 від 10.05.2023 року, відносно:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дніпропетровська, громадянина України, зареєстрованого і проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 146, ч.5 ст. 190, ч.3 ст. 15, ч.5 ст. 190, ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 357, ч.5 ст. 190, ч.4 ст. 358, ч.3 ст. 365-2, ч.3 ст. 362 КК України,

В судовому засіданні приймали участь:

прокурор ОСОБА_4

обвинувачений ОСОБА_3

захисник ОСОБА_5

обвинувачений ОСОБА_6

захисник ОСОБА_7 (ВКЗ)

захисник ОСОБА_8 (ВКЗ)

обвинувачена ОСОБА_9

захисник ОСОБА_10 (ВКЗ)

представник потерпілого Виконавчого комітету Петрівсько-Роменської сільської ради ОСОБА_11

ВСТАНОВИВ:

В провадженні соборного районного суду міста Дніпра перебуває обвинувальний акт у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 146, ч.5 ст. 190, ч.3 ст. 15, ч.5 ст. 190, ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 357, ч.5 ст. 190, ч.4 ст. 358, ч.3 ст. 365-2, ч.3 ст. 362 КК України, ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 146, ч.5 ст. 190, ч.3 ст. 15, ч.5 ст. 190, ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 357, ч.5 ст. 190, ч.4 ст. 358, ч.3 ст. 365-2, ч.3 ст. 362 КК України, ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 146, ч.5 ст. 190, ч.3 ст. 15, ч.5 ст. 190, ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 357, ч.5 ст. 190, ч.4 ст. 358, ч.3 ст. 365-2, ч.3 ст. 362 КК України, ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 146, ч.5 ст. 190, ч.3 ст. 15, ч.5 ст. 190, ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 357, ч.5 ст. 190, ч.4 ст. 358, ч.3 ст. 365-2, ч.3 ст. 362 КК України.

У підготовчому засіданні прокурором подане письмове клопотання про продовження строку дії обов`язків ОСОБА_3 , щодо вирішення якого ОСОБА_3 і його захисник поклалися на розсуд суду.

Суд, заслухавши учасників процесу, дослідивши наявні матеріали, вважає, що ОСОБА_3 слід продовжити строк дії обов`язків, виходячи із наступного.

Ухвалою Дніпровського апеляційного суду ОСОБА_3 змінено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою із визначенням альтернативного запобіжного заходу у вигляді застави у розмірі 200 прожиткових мінімумів доходів громадян для працездатних осіб, що становить 605 600 гривень.

Після внесення застави, ухвалою слідчого судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 22.04.2025 року, ОСОБА_3 продовжено строк застосування процесуальних обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України, а саме зобов`язано: прибувати до суду у визначений час; повідомляти суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи; утримуватися від спілкування зі свідками, потерпілими,

Згідно з ч. 4 ст. 202 КПК України, з моменту звільнення з-під варти у зв`язку з внесенням застави, підозрюваний вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у вигляді застави.

Тобто, з моменту внесення застави, підозрюваний є особою, відносно якої у кримінальному провадженні застосовано запобіжний захід у вигляді застави.

Тому враховуючи ступінь тяжкості злочинів, у вчиненні яких обвинувачується ОСОБА_3 , суд приходить до висновку, що передбачені п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України ризики, які були враховані слідчим суддею при застосуванні запобіжного заходу продовжують існувати, а клопотання прокурора підлягає до задоволення, оскільки при обґрунтуванні рішення про продовження строку дії покладених на обвинуваченого обов`язків слід враховувати вимоги статей 177, 178 КПК України, статей 5, 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод та положень, встановлених у рішеннях Європейського суду з прав людини.

Суд бере до уваги те, що ОСОБА_3 , є особою, який обвинувачується за кримінальними правопорушеннями:

- ч. 2 ст. 146 КК України, а саме у незаконному позбавленні волі, вчинене з корисливих мотивів, за попередньою змовою групою осіб, таке, що супроводжувалось заподіянням потерпілому фізичних страждань, здійснюване протягом тривалого часу;

- ч. 5 ст. 190 КК України, а саме у заволодінні чужим майном шляхом обману (шахрайство), вчиненому за попередньою змовою групою осіб, в умовах воєнного стану, в особливо великих розмірах;

- ч. 4 ст. 358 КК України, а саме у використанні завідомо підробленого документа;

- ч. 3 ст. 15, ч. 5 ст. 190 КК України, а саме у незакінченому замаху на заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство), вчиненому за попередньою змовою групою осіб, в умовах воєнного стану, в особливо великих розмірах, вчиненому повторно;

- ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 357 КК України, а саме у викраденні офіційних документів, вчинене з корисливих мотивів або в інших особистих інтересах, вчинене за попередньою змовою групою осіб;

- ч. 5 ст. 190 КК України, а саме у заволодінні чужим майном шляхом обману (шахрайство), вчиненому за попередньою змовою групою осіб, в умовах воєнного стану, в особливо великих розмірах, вчиненому повторно.

Кримінальне правопорушення, передбачене ч. 5 ст. 190 КК України, у відповідності до ст. 12 КК України, є особливо тяжким злочином, за вчинення якого, у разі визнання ОСОБА_3 винуватим, йому загрожує покарання у виді позбавлення волі строком до дванадцяти років з конфіскацією майна. Тому, а думку суду, розуміючи наслідки завершення судового розгляду кримінального провадження, ОСОБА_3 може переховуватися від суду з метою ухилення від можливого покарання у виді позбавлення волі.

У зв`язку з цим суд враховує прецедентну практику Європейського суду з прав людини, який у справі «Ілійков проти Болгарії» від 26.07.2001 року зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування».

Тому ризик переховуватися від суду є доведеним.

При встановленні наявності ризику впливу на свідків, суд враховує встановлену КПК процедуру отримання показань від осіб, які є свідками, у кримінальному провадженні, а саме спочатку на стадії досудового розслідування показання отримуються шляхом допиту слідчим чи прокурором, а після направлення обвинувального акту до суду на стадії судового розгляду усно шляхом допиту особи в судовому засіданні (частини 1, 2 статті 23, стаття 224 КПК). Суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 КПК, тобто допитаних на стадії досудового розслідування слідчим суддею. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них (частина 4 статті 95 КПК).

За таких обставин ризик впливу на свідків існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від свідків та дослідження їх судом.

Маючи можливість ознайомитися з матеріалами кримінального провадження, а отже і з протоколами допитів встановлених досудовим розслідуванням свідків, обвинувачений знає зміст наданих ними свідчень на стадії досудового розслідування, а тому може на них впливати з метою надання ними неправдивих свідчень суду.

Тому ризик, передбачений п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме незаконний вплив на свідків є доведеним і продовжує існувати.

Щодо ризику, передбаченого п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України можливість вчинити інше кримінальне правопорушення, суд враховує ту обставину, що наразі ОСОБА_3 інкримінується кримінальні правопорушення, передбачені ч.2 ст. 146, ч.5 ст. 190, ч.3 ст. 15, ч.5 ст. 190, ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 357, ч.5 ст. 190, ч.4 ст. 358, ч.3 ст. 365-2, ч.3 ст. 362 КК України, за декількома епізодами, що само по собі свідчить про можливість вчинення ним іншого кримінального правопорушення.

У конвенційній судовій практиці вироблено чотири основні прийнятні причини для тримання особи під вартою до винесення вироку: ризик того, що особа не з`явиться до суду, ризик того, що обвинувачений, у разі звільнення, вчинить дії, які перешкоджатимуть відправленню правосуддя, або вчинить нові злочини, або порушить громадський порядок (п. 94. Рішення ЄСПЛ «Пірузян проти Вірменії», п. 119. Рішення ЄСПЛ «Трипедуш проти Республіки Молдова»).

За таких обставин суд вважає, що на цей час є наявними ризики, передбачені п. п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Згідно ч. 4 ст. 199 КПК України суд зобов`язаний розглянути клопотання про продовження строку дії покладених на обвинуваченого обов`язків до закінчення строку дії попередньої ухвали згідно з правилами, передбаченими для розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу.

Проаналізувавши вищевикладене, суд дійшов висновку, що строк дії покладених на обвинуваченого обов`язків закінчується, ризики які були встановлені при застосуванні запобіжного заходу продовжують на даний час існувати, тому суд вважає за доцільне продовжити строк дії покладених на ОСОБА_3 обов`язків.

Також суд констатує, що станом на день винесення цієї ухвали, ОСОБА_3 виконує всі обов`язки, покладені на нього слідчим суддею, що свідчить про непорушення ним запобіжного заходу у вигляді застави, оскільки, на думку суду, саме застава достатньою мірою гарантує і забезпечує виконання ним покладених на нього обов`язків, так як внесення застави передбачало не лише звільнення його з-під варти, а також передбачало і забезпечення його належної поведінки протягом усього часу розгляду справи.

Таким чином клопотання прокурора підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст. 177,178, 183, 331 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Клопотання прокурора задовольнити частково.

Продовжити строк дії покладених на ОСОБА_3 обов`язків, а саме:

- прибувати до суду за кожною його вимогою у визначений час;

- повідомляти суд про зміну місця свого проживання та/або місця роботи;

- утриматися від спілкування зі свідками, потерпілими.

Встановити, що вказані обов`язки діють на увесь період судового провадження.

Ухвала оскарженню в апеляційному порядку не підлягає.

Головуючий суддя ОСОБА_1