Справа № 156/780/25
Провадження № 1-кс/156/4/25
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 вересня 2025 року сел.Іваничі

Суддя Іваничівського районного суду Волинської області ОСОБА_1 з секретарем судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду № 1 у сел. Іваничі заяву адвоката ОСОБА_3 про відвід судді Іваничівського районного суду Волинської області ОСОБА_4 у кримінальній справі № 156/780/25,

ВСТАНОВИВ:

1.СУТЬ ЗАЯВИ

1.1.У провадженні судді Іваничівського районного суду Волинської області ОСОБА_4 перебуває кримінальна справа про обвинувачення ОСОБА_5 у скоєнні кримінального правопорушення, кваліфікованого за ч.1 ст. 369 КК України (справа № 156/780/25, провадження № 1-кп/156/97/25).

1.2.Під час судового розгляду справи № 156/780/25 адвокат ОСОБА_3 , котрий є захисником обвинуваченого ОСОБА_5 , 03.09.2025 подав до суду заяву про відвід головуючої у справі судді ОСОБА_4 ..

1.3.Згадана заява вмотивована тим, що 03.09.2025 суддя ОСОБА_4 розглянула справу про адміністративне правопорушення № 156/788/25 щодо ОСОБА_5 , визнала останнього винним у скоєнні адміністративного правопорушення, кваліфікованого за ч.2 ст. 130 КУпАП, та застосувала до цієї особи адміністративне стягнення. На думку захисника, справа про адміністративне правопорушення № 156/788/25 «конструктивно пов`язана з об`єктивної сторони» з розглядуваною кримінальною справою № 156/780/25.

1.4.Адвокат ОСОБА_3 зазначив, що ці обставини викликають сумнів в неупередженості судді ОСОБА_4 під час розгляду справи про обвинувачення ОСОБА_5 у скоєнні кримінального правопорушення, кваліфікованого за ч.1 ст. 369 КК України, а це зумовлює неможливість її подальшої участі як головуючого судді у справі № 156/780/25.

2.ПРОЦЕДУРА.ПОЗИЦІЇ ІНШИХ УЧАСНИКІВ КРИМІНАЛЬНОГО ПРОВАДЖЕННЯ

2.1.Захисника ОСОБА_3 було повідомлено належним чином судом про дату, час та місце розгляду заяви адвоката щодо відводу судді ОСОБА_4 у справі № 156/780/25. Інших учасників кримінального провадження було повідомлено належним чином судом про дату, час та місце розгляду заяви адвоката щодо відводу судді.

2.2.Захисник ОСОБА_3 для участі у призначеному судовому засіданні не прибув, надав до суду клопотання від 04.09.2025, в якому просив здійснювати розгляд питання про відвід судді без його участі та без участі обвинуваченого ОСОБА_5 ..

2.3.Обвинувачений ОСОБА_5 для участі у призначеному судовому засіданні не прибув, надав до суду заяву від 04.09.2025, в якій просив здійснювати розгляд питання про відвід судді без його участі, просив задовольнити таку заяву адвоката.

2.4.Прокурор ОСОБА_6 для участі у призначеному судовому засіданні не прибув, надав до суду клопотання від 04.09.2025, в якому просив здійснювати розгляд питання про відвід судді без його участі, не заперечував проти задоволення заяви сторони захисту.

3.ВСТАВНОВЛЕНІ СУДДЕЮ ОБСТАВИНИ

3.1.У провадженні судді Іваничівського районного суду Волинської області ОСОБА_4 перебуває кримінальна справа про обвинувачення ОСОБА_5 у скоєнні кримінального правопорушення, кваліфікованого за ч.1 ст. 369 КК України (справа № 156/780/25, провадження № 1-кп/156/97/25). Згідно з даними, наведеними в обвинувальному акті, ОСОБА_5 18.06.2025 близько 21 год 00 хв на автодорозі Т-0302 неподалік від с. Радовичі Володимирського району Волинської області керував автомобілем марки «ВАЗ 21070», був зупинений співробітниками поліції за порушення Правил дорожнього руху. Під час перевірки документів водія поліцейські встановили, що ОСОБА_5 раніше за рішенням суду був позбавлений права керувати транспортними засобами, також співробітники поліції пропонували ОСОБА_5 пройти огляд для з`ясування можливого стану алкогольного сп`яніння, але водій відмовився виконати законну вимогу поліцейських. У подальшому, ОСОБА_5 в салоні службового автомобіля поліції, під час складання щодо нього матеріалів у справах про адміністративні правопорушення, кваліфіковані за ч. 4 ст. 126, ч.2 ст. 130 КУпАП, поклав на поличку над панеллю керування автомобіля грошові кошти в с умі 2000,00 грн., тим самим надавши поліцейським ОСОБА_7 та ОСОБА_8 неправомірну вигоду за не вчинення щодо водія дій щодо складення матеріалів у справі про адміністративні правопорушення.

3.2.Також суддя ОСОБА_4 розглянула 03.09.2025 матеріали справи про адміністративне правопорушення, кваліфіковане за ч.2 ст. 130 КУпАП, складені щодо ОСОБА_5 , установила винуватість цієї особи у скоєнні відповідного адміністративного правопорушення, застосувала до ОСОБА_5 адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 34000,00 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 3 роки без оплатного вилучення транспортного засобу. Згідно з постановою судді від 03.09.2025 у справі № 156/788/25 ОСОБА_5 , будучи притягнутим до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП, повторно протягом року, а саме 18.06.2025 о 20:55 у с. Радовичі по вул. Володимирській поблизу буд. 3 керував т/з марки «ВАЗ 21070», д.н.з. НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу та в медичному закладі водій відмовився, від керування т/з відсторонений.

4.КРИМІНАЛЬНЕ ПРОЦЕСУАЛЬНЕ ЗАКОНОДАВСТВО ТА СУДОВА ПРАКТИКА

4.1.Кримінальний процесуальний кодекс (КПК) України від 13.04.2012 № 4651-VI

4.1.1.Стаття 75 КПК України. Суддя не може брати участь у кримінальному провадженні:

1) якщо він є заявником, потерпілим, цивільним позивачем, цивільним відповідачем, близьким родичем чи членом сім`ї слідчого, прокурора, підозрюваного, обвинуваченого, заявника, потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача;

2) якщо він брав участь у цьому провадженні як свідок, експерт, спеціаліст, представник персоналу органу пробації, перекладач, слідчий, прокурор, захисник або представник;

3) якщо він особисто, його близькі родичі чи члени його сім`ї заінтересовані в результатах провадження;

4) за наявності інших обставин, які викликають сумнів у його неупередженості;

5) у випадку порушення встановленого ч.3 ст.35 КПК порядку визначення судді для розгляду справи.

4.1.2.Стаття 80 КПК України: за наявності підстав, передбачених ст. 75 цього Кодексу, суддя зобов`язаний заявити самовідвід. За цими ж підставами судді може бути заявлено відвід особами, які беруть участь у кримінальному провадженні. Заяви про відвід можуть бути заявлені як під час досудового розслідування, так і під час судового провадження. Заяви про відвід під час судового провадження подаються до початку судового розгляду. Відвід повинен бути вмотивованим.

4.1.3. Стаття 81 КПК України: у разі заявлення відводу судді, який здійснює судове провадження одноособово, його розглядає інший суддя цього ж суду, визначений у порядку, встановленому ч.3 ст. 35 КПК. При розгляді відводу має бути вислухана особа, якій заявлено відвід, якщо вона бажає дати пояснення, а також думка осіб, які беруть участь у кримінальному провадженні. Питання про відвід вирішується в нарадчій кімнаті вмотивованою ухвалою слідчого судді, судді (суду).

4.2.Постанова Пленуму Верховного Суду України від 13.06.2007 № 8 «Про незалежність судової влади».

4.2.1. Пункт 5 постанови: відповідно до закону суддя не може брати участь у розгляді справи і підлягає відводу (самовідводу), якщо він заінтересований у результаті розгляду справи або є інші обставини, які викликають сумнів в об`єктивності та неупередженості судді.

5.ЗАГАЛЬНОВИЗНАНІ СТАНДАРТИ ЕТИКИ СУДДІВСЬКОЇ ДІЯЛЬНОСТІ

5.1.Бангалорські принципи поведінки суддів від 19.05.2006, схвалені Резолюцією Економічної та Соціальної Ради ООН від 27.07.2006 № 2006/23 (далі - Принципи). Коментар до Бангалорських принципів поведінки суддів (далі Коментар).

5.1.1.Пункт 1.1. Принципів: суддя повинен здійснювати свою судову функцію незалежно, виходячи виключно з оцінки фактів, відповідно до свідомого розуміння права, незалежно від стороннього впливу, спонукання, тиску, загроз чи втручання, прямого чи опосередкованого, що здійснюється з будь-якої сторони та з будь-якою метою.

5.1.2.Пункт 37 Коментаря: «…Сприйняття судової системи як незалежної є дуже важливим, а тест на незалежність повинен містити таке сприйняття. Це означає сприйняття того, чи має конкретний суд базові об`єктивні умови або гарантії незалежності суддів, а не сприйняття того, як він діятиме фактично, незалежно від наявності таких умов або гарантій. Будь-яка особа, що бажає поставити під сумнів незалежність суду, не повинна доводити реальний брак незалежності, хоча він, у випадку доведення, буде вирішальним для оскарження. Тест на визначення цього критерію аналогічний до тесту на упередженість особи, яка приймає рішення. Запитання полягає в тому, чи сторонній спостерігач сприймає, чи, у деяких юрисдикціях, «може сприймати» суд як незалежний. Хоча незалежність суддів це статус чи відносини, які базуються на об`єктивних умовах чи гарантіях, а також способі мислення чи ставлення під час виконання функцій судді на практиці, тест на незалежність полягає у тому, чи може розумний спостерігач сприймати суд як незалежний…».

5.1.3.Пункт 53 Коментаря (про критерії неупередженості суду): «… суд має бути неупередженим у суб`єктивному плані, тобто жоден член суду не повинен мати будь-яких особистих упереджень. Припускається, що особиста неупередженість існує, якщо немає доказів протилежного. По-друге, суд має бути неупередженим з об`єктивної точки зору, тобто він повинен запропонувати достатні гарантії для того, щоб виключити будь-який обґрунтований сумнів щодо цього. За цим критерієм слід визначити, чи існують, незалежно від поведінки судді, будь-які факти, які можна перевірити та які можуть викликати сумніви щодо неупередженості судді…».

5.1.4.Пункт 2.3. Принципів: суддя по можливості обмежує себе у здійсненні дій, що можуть стати приводом для позбавлення його права брати участь у судовому засіданні та виносити рішення у справах.

5.1.5.Пункт 66 Коментаря: «…суддя має бути готовим приймати рішення у справах, які предстають перед судом. Однак бувають ситуації, коли з метою захисту прав сторін і збереження громадської упевненості в чесності судової влади виникає необхідність відсторонення судді від участі у розгляді певної справи та винесення рішення в ній. З іншого боку, часті відводи суддів можуть викликати осуд суду та особисто судді з боку громадськості та призвести до необґрунтованого завантаження колег таких суддів. У сторін судового провадження може виникнути враження, що вони можуть знайти та обрати суддю для розгляду їхньої справи, а це небажано…».

5.1.6.Пункт 3.2. Принципів: спосіб дій та поведінка судді мають підтримувати впевненість суспільства в чесності та непідкупності судових органів; недостатньо просто чинити правосуддя, потрібно робити це.

5.2.Кодекс суддівської етики, затв. рішенням XI чергового З`їзду суддів України від 22.02.2013 (далі Кодекс). Коментар до Кодексу суддівської етики, затв. рішенням Ради суддів України від 04.02.2016 № 1.

5.2.1.Стаття 6 Кодексу: суддя повинен виконувати свої професійні обов`язки незалежно, виходячи виключно з фактів, установлених на підставі власної оцінки доказів, розуміння закону, верховенства права, що є гарантією справедливого розгляду справи в суді, не зважаючи на будь-які зовнішні впливи, стимули, загрози, втручання або публічну критику.

5.2.2.Стаття 7 Кодексу:«…суддя повинен неупереджено виконувати покладені на нього обов`язки…».

5.2.3.Коментар до статті 7 Кодексу:«Під неупередженістю прийнято розуміти відсутність упередженості,безсторонність, об`єктивність, незацікавленість, нейтральність, універсальність підходів до будь-кого, незалежно від певних ознак; це прагнення до справедливості та відсутність особистих симпатій або антипатій, непідкупність, бездоганність, моральність. Говорячи про неупередженість, слід зазначити про обов`язок судді здійснювати судочинство, не допускаючи впливу на нього сторонніх осіб та життєвих обставин, будь - яких інших суб`єктивних чинників, відсутність у нього заздалегідь сформованої думки щодо обставин справи та готовність сприймати інформацію об`єктивно, вирішуючи справу лише відповідно до закону на підставі фактично встановлених обставин, виходячи з власного внутрішнього переконання. Отже, безсторонній суд означає: позбавлений упередженості, незацікавлений, об`єктивний, безпристрасний, нейтральний...». «…Визначення юридичного змісту оціночної категорії «безсторонній суд» зумовлює необхідність врахування суб`єктивного та об`єктивного критеріїв безсторонності. Перший з них означає, що суддя має бути суб`єктивно вільним від упередженості при розгляді справи; другий - що суддя має забезпечити достатні гарантії для усунення будь-яких обґрунтованих сумнівів щодо його неупередженості…».

5.2.4.Коментар до ст. 14 Кодексу: «… до вирішення питання відводу судді треба ставитись виважено,аналізуючи, чи дійсно наявні підстави, які можуть викликати сумніви у його неупередженості, або такі відсутні…».

5.2.5.Стаття 15 Кодексу: неупереджений розгляд справ є основним обов`язком судді..

6.ПРЕЦЕДЕНТНА ПРАКТИКА ЄВРОПЕЙСЬКОГО СУДУ З ПРАВ ЛЮДИНИ

6.1.Рішення Суду у справі «Фей проти Австрії» (Fey v. Austria) від 24.02.1993, пункти 27, 28, 30; рішення Суду у справі «Ветштайн проти Швейцарії» (Wettstein v. Switzerland) від 28.10.1998, заява № 33958/96, пункт 42: наявність безсторонності згідно із п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод повинна визначатися за суб`єктивним та об`єктивним критеріями. Відповідно до суб`єктивного критерію беруться до уваги особисті переконання та поведінка окремого судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у даній справі. Відповідно до об`єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечує суд як такий та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності.

6.2. Рішення Суду у справі «Пуллар проти Сполученого Королівства» (Pullar v. United Kingdom), від 10.06.1996, пункт 38: у кожній окремій справі слід вирішувати, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу та ступінь, що свідчать про небезсторонність суду.

6.3.Рішення Суду у справі «Ветштайн проти Швейцарії» (Wettstein v. Switzerland) від 28.10.1998, заява № 33958/96, пункт 43:стосовно суб`єктивного критерію, особиста безсторонність суду презумується, поки не надано доказів протилежного.

6.4.Рішення Суду у справі «Ветштайн проти Швейцарії» (Wettstein v. Switzerland) від 28.10.1998 , заява № 33958/96, пункт 44: застосовуючи об`єктивний критерій, слід з`ясувати, чи існують, окрім самої поведінки судді, певні факти, які можуть служити підставою для сумніву в його безсторонності. Тобто при визначенні наявності у відповідній справі законних підстав сумніватися в безсторонності певного судді позиція особи, про яку йдеться, має важливе, але не вирішальне значення. Вирішальне значення при цьому матиме можливість вважати такі сумніви об`єктивно обґрунтованими.

6.5.Рішення Суду у справі «Бочан проти України» від 03.05.2007, заява № 7577/02, пункт 66: «ключовим питанням є питання довіри, яку суди в демократичному суспільстві мають вселяти суспільству і, перш за все, сторонам у процесі».

6.6.Рішення Суду у справі «Олександр Волков проти України» від 09.01.2013, заява № 21722/11, пункт 105: «між суб`єктивною та об`єктивною безсторонністю не існує беззаперечного розмежування, оскільки поведінка судді не тільки може викликати об`єктивні побоювання щодо його безсторонності з точки зору стороннього спостерігача (об`єктивний критерій), а й може бути пов`язана з питанням його або її особистих переконань (суб`єктивний критерій). Отже, у деяких випадках, коли докази для спростування презумпції суб`єктивної безсторонності судді отримати складно, додаткову гарантію надасть вимога об`єктивної безсторонності».

7.ОЦІНКА СУДДІ ТА РІШЕННЯ ПО СУТІ ЗАЯВИ

7.1.Вирішуючи питання про існування щодо судді ОСОБА_4 такої підстави для відводу у справі № 156/780/25 як «наявність інших обставин, що викликають сумнів у неупередженості» (пункт 4 частина 1 статті 75 КПК України), суддя бере до уваги наведені вище критерії об`єктивності та неупередженості суддів.

7.2.Заява адвоката ОСОБА_3 від 03.09.2025 про відвід судді ґрунтується фактично на незгоді сторони захисту з постановою судді ОСОБА_4 від 03.09.2025 у справі № 156/788/25, якою було встановлено винуватість ОСОБА_5 у скоєнні адміністративного правопорушення, кваліфікованого за ч. 2 ст. 130 КУпАП. Водночас варто зауважити, що цією постановою суддя встановила факт керування ОСОБА_5 автомобілем з явними ознаками алкогольного сп`яніння та відмови водія у виконанні законної вимоги поліцейських щодо проходження в установленому законодавством порядку огляду для з`ясування стану алкогольного сп`яніння.

7.3.Натомість обвинувачення за ч. 1 ст. 369 КК України, висунуте ОСОБА_5 у кримінальні справі № 156/780/25, стосується пропозиції подання та надання службовим особам територіального органу Національної поліції неправомірної вигоди за не вчинення поліцейськими в інтересах водія певних дій (не складення матеріалів у справі про адміністративні правопорушення, кваліфіковані за ч. 4 ст. 126, ч.2 ст. 130 КУпАП).

7.4.У п.71 рішення Європейського суду з прав людини від 10.12.2009 у справі «Мироненко і Мартиненко проти України» (заява № 4785/02) висловлена правова позиція, за якою формулювання у раніше ухвалених суддею рішеннях висновків про винуватість осіб можуть викликати обґрунтовані побоювання, що у судді вже сформувалася думка про вину таких осіб і це може позначитися на його безсторонності. На думку Суду, у такому разі побоювання щодо небезсторонності судді можна вважати об`єктивно обґрунтованими.

7.5.Проте у постанові судді ОСОБА_4 від 03.09.2025 у справі № 156/788/25 не було зроблено висновків щодо наявності або відсутності у діянні ОСОБА_5 ознак складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 369 КК України (пропозиція або надання неправомірної вигоди службовій особі). У свою чергу, обвинувачення, висунуте ОСОБА_5 у кримінальній справі № 156/780/25, не стосується керування транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння.

7.6.Ухвалення суддею (судом) інших судових рішень у справах, стороною (учасником) у яких був обвинувачений, саме по собі не можна розглядати як прояв упередженості суду, прояв прихильності до окремої сторони процесу.

7.7.Твердження захисника ОСОБА_3 про упередженість судді ОСОБА_4 з тих мотивів, що суддя розглянула справу про адміністративне правопорушення № 156/788/25, а ця справа «конструктивно пов`язана з об`єктивної сторони» з розглядуваною кримінальною справою № 156/780/25, по своїй суті зводиться до незгоди адвоката з ухваленим суддею рішенням, це не розглядається законом як підстава для відводу судді від участі у справі.

7.8.Вирішуючи заяву про відвід, суддя не сприймає визначену адвокатом позицію превалювання суб`єктивного критерію безсторонності судді над об`єктивним, з огляду на загальновизнану презумпцію безсторонності суду, оскільки інший підхід до цієї проблеми фактично дозволив би стороні на свій розсуд обирати того суддю, котрий є більш «зручним» для неї, свавільно змінювати суддю у разі «незадоволення» ухваленими суддею рішеннями. У цьому контексті більш ґрунтовними вбачаються позиції, висловлені Європейським судом з прав людини у справі «Інкаль проти Туреччини» від 09.06.1998, у справі «Кларк проти Сполученого Королівства» від 25.08.2005, за якими «вирішальним є те, чи можуть… сумніви в об`єктивності бути об`єктивно обґрунтованими».

7.9.З огляду не це, не вбачається підстав для задоволення заяви від 03.09.2025 захисника - адвоката ОСОБА_3 про відвід судді Іваничівського районного суду Волинської області ОСОБА_4 у кримінальній справі № 156/780/25.

Керуючись ст. 75, 80,81 КПК України, суддя

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні заяви від 03.09.2025 захисника адвоката ОСОБА_3 про відвід судді Іваничівського районного суду Волинської області ОСОБА_4 у кримінальній справі № 156/780/25 - відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею і оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1