Дата документу 12.09.2025Справа № 554/2559/19
Провадження № 1-кп/554/238/2025
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 вересня 2025 року м.Полтава

Шевченківський районний суд м.Полтави в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому, судовому засіданні, в залі суду, кримінальне провадження, внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000001 від 02 січня 2018 року, за обвинуваченням

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Полтава, громадянина України, одруженого, освіта вища, не працюючого, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.27 ч.3 ст.368 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

І. Історія провадження

02.05.2018 року із прокуратури Полтавської області до Октябрського районного суду м.Полтави (колишня назва Шевченківського районного суду міста Полтави) надійшов обвинувальний акт по кримінальному провадженню № 0000001 від 02.01.2018 року по обвинуваченню ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.369-2 КК України, з додатками.

04.05.2018 року Октябрським районним судом м.Полтави призначено підготовче судове засідання ( а.с.18 тому № 1).

04.07.2018 року кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_5 за ч.2 ст.369-2 КК України та кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_6 за ч.3 ст.368 КК України об`єднано в одне провадження, призначено судовий розгляд (а.с. 26-27 тому № 1).

20.03.2019 року оголошено розшук обвинуваченого ОСОБА_5 , виділено в окреме провадження матеріали стосовно ОСОБА_5 за ч.2 ст.369-2 КК України, зупинено провадження щодо нього на час розшуку (а.с.50 - 51 тому № 1).

06.01.2021 року через заявлений самовід суддею Октябрського районного суду м.Полтави ОСОБА_7 від участі в розгляді кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_5 за ч.2 ст.369-2 КК України, справа передана для розгляду судді Октябрського районного суду м.Полтави ОСОБА_1 (а.с. 126 - 128 тому № 1).

08.12.2021 року Октябрським районним судом м.Полтави призначено підготовче судове засідання ( а.с.130 тому № 1).

05.01.2022 року відновлено провадження в кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_5 , надано дозвіл на його затримання, зупинено провадження в справі (а.с.133, 137 тому № 1).

09.01. 2024 року відновлено провадження в справі, призначено судовий розгляд (а.с.177 тому № 1).

08.08.2025 року прокурором змінено обвинувачення ОСОБА_5 та перекваліфіковано його дії із ч.2 ст.369-2 КК України на ч.5 ст.27 ч.3 ст.368 КК України.

ІІ. Обвинувачення, яке пред`явлене ОСОБА_5 , визнане судом доведеним та кваліфікація дій

у березні 2017 року, ОСОБА_5 , перебуваючи в м.Полтаві, умисно, з особистих корисливих мотивів, вирішив шляхом обману одержати для себе від ОСОБА_8 грошові кошти в еквіваленті рівному 2000 доларів США, для чого запевнив того, що він зможе вплинути та домовитися з начальником управління інфраструктури та туризму Полтавської обласної державної адміністрації Особою 1, з яким перебував у приятельських стосунках, про прийняття вигідного для того рішення про невжиття заходів за результатами перевірки дотримання автомобільними перевізником ФОП ОСОБА_9 умов договору про організацію перевезень пасажирів автомобільним транспортом та за вчинення дій про надання тимчасового дозволу на здійснення перевезення пасажирів у Лубенському районі Полтавської області на маршруті №122-13 Войниха - Терни.

08 квітня 2017 року о 10 год 25 хв, на виконання такого задуму, ОСОБА_5 , перебуваючи в піцерії «Неаполь», що по вул. Соборності, 46В у м.Полтаві, надав ОСОБА_8 картковий рахунок у ПАТ «КБ «Приватбанк» № НОМЕР_1 , оформлений на ім`я ОСОБА_10 , який не був обізнаним про його умисел, для перерахування на нього грошей в сумі 14000 гривень, як ніби - то частину неправомірної вигоди для Особи 1.

10 квітня 2017 року за вказівкою ОСОБА_5 , ОСОБА_8 перерахував на вказаний картковий рахунок 14000 гривень, вважаючи, що це є неправомірна вигода саме для Особи 1 для прийняття вигідного для нього рішення про надання ФОП ОСОБА_9 тимчасового дозволу на здійснення перевезення пасажирів на маршруті №122-13 Войниха - Терни.

Того ж дня, близько 21 години, з банкомату ПАТ «КБ «Приватбанк», що розташований у будинку №52 по вул. Шевченка в м.Полтаві, ОСОБА_10 зняв з власного карткового рахунку гроші та передав їх у сумі 14000 гривень ОСОБА_5 неподалік вказаного банкомату.

Надалі, 20 квітня 2017 року за вказівкою ОСОБА_5 , ОСОБА_8 знову перерахував на картковий рахунок ПАТ «КБ «Приватбанк» № НОМЕР_1 , оформлений на ОСОБА_10 , ще 10000 гривень, вважаючи, що це частина неправомірної вигоди для Особи 1, включаючи комісію банку в сумі 20 грн. Того ж дня, близько 13 години, з банкомату ПАТ «КБ «Приватбанк», що розташований у будинку № 22 по

вул. В`ячеслава Чорновола (колишня назва вулиці Куйбишева) у м. Полтаві, ОСОБА_10 зняв з власного карткового рахунку гроші та передав їх в сумі 9980 гривень ОСОБА_5 біля вказаного банкомату.

Того ж дня, приблизно о 15 годині, ОСОБА_5 , використовуючи обман, отримані грошові кошти на загальну суму 23980 грн, нібито як неправомірну вигоду для передання начальнику управління інфраструктури та туризму Полтавської обласної державної адміністрації Особі 1 за вчинення дій, спрямованих на прийняття рішення щодо надання тимчасового дозволу на здійснення перевезення пасажирів на маршруті № 122-13 Войниха - Терни для ФОП ОСОБА_9 , привласнив та надалі розпорядився ними на власний розсуд.

За таких обставин дії ОСОБА_5 слід кваліфікувати за ч.2 ст.369-2 КК України, як одержання неправомірної вигоди для себе за вплив на прийняття рішення особою, уповноваженою на виконання функцій держави.

ІІІ. Обвинувачення, яке пред`явлене ОСОБА_5 , визнане судом не доведеним

За результатами судового розгляду не доведено, що ОСОБА_5 , діючи умисно, як пособник начальника управління інфраструктури та туризму Полтавської обласної державної адміністрації Особи 1, усвідомлюючи суспільно - небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, 10.04.2017, після 20 год біля будинку № 52 по вулиці Шевченка у місті Полтаві одержав 14000 грн, які ОСОБА_8 перерахував на картковий рахунок у ПАТ «КБ «Приватбанк» № НОМЕР_1 , оформлений на ОСОБА_10 , 11.04.2017, в денний час доби (точний час досудовим розслідуванням не встановлено), Особа 1, знаходячись в салоні автомобіля «DAEWOO Lanos», д.н.з. НОМЕР_2 , який був припаркований на вул. Дмитра Коряка поблизу будівлі Полтавської обласної державної адміністрації, одержав від пособника ОСОБА_5 неправомірну вигоду, а саме грошові кошти у сумі 14000 грн.

Після цього ОСОБА_5 , діючи умисно, як пособник Особи 1, 20.04.2017 після 13 год біля будинку № 22 по вулиці В`ячеслава Чорновола у місті Полтаві, одержав 9980 грн, які ОСОБА_8 перерахував на картковий рахунок у ПАТ «КБ «Приватбанк» № НОМЕР_1 , оформлений на ОСОБА_10 , з яких 1480 грн залишив собі. 20.04.2017, приблизно о 15 год, Особа 1. за допомогою ОСОБА_13 , яка не була обізнана про злочинні дії та знаходилась поблизу 4-го під`їзду будинку АДРЕСА_2 , одержав від пособника ОСОБА_5 грошові кошти у сумі 8 500 грн.

Таким чином, ОСОБА_5 сприяв одержанню 11 та 20.04.2017 Особою 1 неправомірної вигоди за невчинення дій з використанням службових повноважень, а саме невжиття заходів за результатами перевірки дотримання автомобільним перевізником ФОП ОСОБА_9 умов договору про організацію перевезень пасажирів автомобільним транспортом, у ході якої виявлені порушення договору, а також за вчинення дій з використанням службових повноважень, а саме спрямованих на прийняття рішення про надання ФОП ОСОБА_9 тимчасового дозволу на здійснення перевезення пасажирів в Лубенському районі Полтавської області на маршруті № 122-13 «Войниха - Терни»,

За таких обставин дії ОСОБА_5 прокурором кваліфіковано за ч.5 ст.27 ч.3 ст.368 КК України, а саме як пособництво в одержанні службовою особою неправомірної вигоди для себе та третьої особи за вчинення та невчинення такою службовою особою в інтересах третьої особи будь-якої дії з використанням службового становища, вчиненому службовою особою, яка займає відповідальне становище.

IV. Позиція сторін

На підтвердження пред`явленого обвинувачення ОСОБА_5 за ч.5 ст.27 ч.3 ст.368 КК Українистороною обвинувачення подано докази, які містилися в показаннях свідків, у письмових доказах, які безпосередньо досліджені в ході судового розгляду.

Виступаючи в судових дебатах прокурор ОСОБА_3 вважав, що надані ним докази повністю доводять інкриміноване ОСОБА_5 кримінальне правопорушення та просив суд призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 7 років з позбавленням права обіймати посади в органах виконавчої влади та місцевого самоврядування на строк 3 роки та з конфіскацією майна.

Обвинувачений ОСОБА_5 вину в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні не визнав, заперечив наявність змови на отримання неправомірної вигоди з начальником управління інфраструктури та туризму Полтавської обласної державної адміністрації Особою 1. Повідомив суд, що грошові кошти від ОСОБА_8 він отримував виключно для себе, оскільки на той час перебував у скрутному майновому становищі та використав для цього обман, запевнивши того в тому, що зможе вплинути та домовитися з Особою 1 про прийняття вигідного для того рішення про невжиття заходів за результатами перевірки дотримання автомобільним перевізником ФОП ОСОБА_9 умов договору про організацію перевезень пасажирів автомобільним транспортом, у ході якої виявлені порушення договору, а також про надання ФОП ОСОБА_9 тимчасового дозволу на здійснення перевезення пасажирів на маршруті №122-13 Войниха - Терни, чого насправді не мав наміру робити та з такими проханнями до Особи 1 ніколи не звертався.

З цих підстав обвинувачений ОСОБА_5 просив суд перекваліфікувати його дії із ч.5 ст.27 ч.3 ст.368 КК України на ч.1 ст.190 КК України, призначивши покарання у виді штрафу.

По обставинах інкримінованого кримінального правопорушення ОСОБА_5 показав суду, що перебував у приятельських стосунках з Особою 1 та обізнаний про зайняття тим з 2017 року посади начальника управління інфраструктури та туризму Полтавської обласної державної адміністрації. У двадцятих числах березня 2017 року, на прохання Особа 1 він відвіз останнього до м.Київ автомобілем, який взяв у користування у знайомого ОСОБА_10 . По дорозі вони заїхали в ресторан «Каспій» у м.Хорол, де зустрілися з ОСОБА_8 , де у того відбулася розмова з Особою 1 про можливість відкриття транспортних маршрутів між селами Лубенського раи?ону, зокрема, надати саме йому змогу працювати за такими маршрутами. Особа 1 роз`яснив порядок отримання такого дозволу, що пов`язано з проведенням перевірок, зібранням документів тощо. Почувши суть розмови, він зрозумів, що ОСОБА_8 сприйняв його як колегу Особи 1 і використавши цю ситуацію, залишившись наодинці з тим, коли Особа 1 відійшов, він запропонував свою послугу у позитивному вирішенні питання щодо транспортних перевезень, запевнивши, що зможе вплинути на нього за відповідну грошову винагороду. При цьому він був обізнаний, що Особа 1 в силу наданих повноважень не вирішував питання про надання таких дозволів, оскільки це покладено на голову ОДА або профільного заступника. Через скрутне матеріальне становище, саме таким чином він вирішив заробити гроші для задоволення своїх потреб та про свої плани Особу 1 не повідомляв. Для початку він записав номер телефона ОСОБА_8 . Через декілька днів, в м.Полтаві, в кафе «Неаполь», він зустрівся з ОСОБА_8 та повідомив тому, що для позитивного вирішення його питання необхідно сплатити спочатку грошові кошти в сумі 14000 грн, а потім 10000 грн на банківську картку, номер якої він йому повідомив і її користувачем був ОСОБА_10 , якого він заздалегідь попросив, якщо прийдуть кошти, зняти їх і віддати йому. Надалі ОСОБА_8 двічі: 14000 грн та 10000 грн, перерахував їх на банківську карту ОСОБА_10 , останній зняв їх і віддав йому. Отримані грошові кошти він витратив на власні потреби. Влітку 2017 року його затримали працівники СБУ. У ході слідства на нього чинили тиск невідомі особи, примушували оговорити у пособництві Особу 1. Через це він погодився на укладення угоду про визнання винуватості, однак суд відмовив у її затвердженні.

Захисник ОСОБА_4 у ході судового розгляду та судових дебатів висловив свої твердження про невинуватість підзахисного та, з урахуванням показань останнього, а також досліджених у суді доказів, просив суд просив суд перекваліфікувати його дії із ч.5 ст.27 ч.3 ст.368 КК України на ч.1 ст.190 КК України, призначивши покарання у виді штрафу.

V. Докази, надані стороною обвинувачення на підтвердження обставин кримінального провадження та їх оцінка судом

Відповідно до ст.94 КПК України кожен доказ повинен бути оцінений з точки зору належності, допустимості і достовірності, а в сукупності зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку.

У ст.85 КПК України належність доказів відображає положення про те, що на підставі цих даних установлюється наявність чи відсутність фактів і обставин, які мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню. Відповідно до ст.86 КПК України допустимість доказів означає отримання фактичних даних у встановленому законом порядку.

Щодо ознаки достовірності доказів, то вона закладена у розумінні фактичних даних як правдивих відомостей. Під достатністю слід розуміти сукупність належних та допустимих фактичних даних, які у своїй єдності забезпечують відображення всіх елементів предмета доказування та приводять до висновку про доведеність (недоведеність) обставин кримінального провадження, тоді як критерій взаємопов`язаності слід розглядати з тієї позиції, що докази не повинні суперечити один одному чи створювати неоднозначне уявлення про ті чи інші факти.

На розгляд суду прокурором, на підтвердження висунутого проти обвинуваченого ОСОБА_5 обвинувачення надано докази, які суд оцінив з точки зору їх належності, достовірності, допустимості та достатності.

Так, розпорядженням голови Полтавської обласної державної адміністрації № 40-к від 24.01.2017 року Особу 1 призначено на посаду начальника управління інфраструктури та туризму Полтавської обласної державної адміністрації (а.с.46 тому № 2).

На а.с.18 тому № 2 наявна заява ОСОБА_8 , в якій той повідомив про факт вимагання в нього грошових коштів посадовими особами Полтавської ОДА, зокрема, начальником Управління інфраструктури та туризму Полтавської ОДА Особою 1.

На а.с.33 тому № 2 наявний фрагмент аркушу паперу, на якому записано номер « НОМЕР_1 ».

10.04.2017 року проведено огляд грошових купюр в кількості 50 шт за участю заявника ОСОБА_8 , якому видано грошові кошти на загальну суму 14000 грн (а.с.36-37 тому № 2).

20.04.2017 року проведено огляд грошових купюр в кількості 50 шт номіналом по 200 грн за участю заявника ОСОБА_8 , якому видано грошові кошти на загальну суму 10000 грн (а.с.40-41 тому № 2).

16.05.2017 року ухвалою слідчого судді Октябрського районного суду м.Полтави надано дозвіл на проведення обшуку приміщень Полтавської ОДА (а.с.42 тому № 2).

15.06.2017 року проведено обшук приймальні та кабінету начальника Управління інфраструктури та спорту Особи 1 (а.с.43-45 тому № 2).

16.05.2017 року ухвалою слідчого судді Октябрського районного суду м.Полтави надано дозвіл на проведення обшуку автомобіля DAEWOO LANOS, д.н.з. НОМЕР_2 , володільцем якого був ОСОБА_5 (а.с.48 тому № 2).

15.06.2017 року проведено обшук автомобіля DAEWOO LANOS, д.н.з. НОМЕР_2 , володільцем якого був ОСОБА_5 , де вилучено речі та документи, зокрема, мобільний телефон «Iphone5» (а.с.49 - 52 тому № 2).

16.05.2017 року ухвалою слідчого судді Октябрського районного суду м.Полтави надано дозвіл на проведення обшуку квартири за адресою: АДРЕСА_1 , в якій проживав ОСОБА_5 (а.с.52 тому № 2).

15.06.2017 року проведено обшук квартири за адресою: АДРЕСА_1 , в якій проживав ОСОБА_5 , де вилучено речі та документи (а.с.53 - 55 тому № 2).

На а.с.56 -63 тому № 2 наявний протокол огляду від 16.06.2017 року, відповідно до якого проведено огляд номерів телефонів, які містяться в телефонній книзі мобільного телефону «Iphone5», який було вилучено у ОСОБА_5 у ході обшуку автомобіля DAEWOO LANOS, д.н.з. НОМЕР_2 . Крім того оглянуто блокнот коричневого кольору «IDEAS», де на 4-му аркуші наявний напис: «ОСОБА_9 ФОП Вільшанка Лубни Войниха Лубни Газель .122-13». У цьому ж блокноті виявлено аркуш паперу, на якому ручкою з синьою кулькою зроблено напис: « НОМЕР_1 ». На одному з двох аркушів паперу з чорновими записами ручкою з синьою кулькою виявлено записи імен та цифр, три чеки «Приватбанк від 01.05.2017 року про поповнення картки за номером НОМЕР_3 на суми 13527 грн, 8900 грн, 15030 грн,, дві банківські картки «Приватбанк» № НОМЕР_4 , № НОМЕР_5 , блокнот в обкладинці коричневого кольору, в якому виявлено запис 19.06.2016, анкетні дані Особи 1 із зазначенням контактного телефона НОМЕР_6 .

ОСОБА_10 добровільно видав працівникам поліції банківську картку на його ім`я № « НОМЕР_1 », про що написав відповідну розписку (а.с.71 тому № 2).

Протоколом огляду від 16.06.2017 року проведено огляду банківської картки № « НОМЕР_1 » на ім`я ОСОБА_10 , яку останній добровільно видав працівникам поліції (а.с.69 - 70 тому № 2).

16.06.2017 року проведено слідчий експеримент із свідком ОСОБА_10 , який показав, що до нього звернувся його знайомий ОСОБА_5 та попросив його надати йому реквізити належної йому банківської карти № « НОМЕР_1 ». Він виконав це прохання і через декілька днів на кортковий рахунок надійшли грошові кошти в розмірі 14000 грн, а потім ще 10000 грн. При зустрічі з ОСОБА_5 на перехресті вулиць Шевченка та Куйбишева в м.Полтаві він зняв частинами з банкомата готівку в розмірі 24000 грн та передав її тому. На місці ОСОБА_10 показав банкомат «Приватбанк», який знаходиться на перехресті вулиць Шевченка та Куйбишева в м.Полтаві, де він готівкою знімав грошові кошти вказані вище і передав їх ОСОБА_5 . Судом досліджено протокол слідчого експерименту від 16.06.2017 року та переглянуто відеозапис, як додаток до нього (а.с.62 - 64 тому № 2).

29.06.2017 року проведено огляд мобільного телефону «Fli», який добровільно надав свідок ОСОБА_10 . При відкритті розділу «Повідомлення» виявленння СМС 10.04.2017 року про зарахування на рахунок банківської картки № « НОМЕР_1 » 0 11 год 25 хв 14000 грн, а також зняття готівки 4 рази: 1000 грн о 20 год 20 хв; 4000 грн о 20 год 42 хв, 4000 грн о 20 год 43 хв, 4000 грн о 20 год 44 хв. 20.04.2017 року наявні повідомлення про нарахування на цю ж картку 9980 грн о 12 год 40 хв, зняття готівки: 6000 грн о 13 год 12 хв, 1600 грн о 13 год 13 хв (75 - 77 тому № 2).

16.06.2017 року проведено слідчий експеримент із підозрюваним ОСОБА_5 . У ході цього останній повідомив, що Особа 1 попросив його зустрітися з чоловіком на ім`я ОСОБА_20 з м.Лубен і повідомити, що з документами все добре, однак той повинен перерахувати за це 14000 грн. При цьому Особа 1 порадив знайти людину, якій перерахувати таку суму грошових коштів. Він виконав це прохання, зустрівся з ОСОБА_20 , передав йому потрібну інформацію та надав номер банківської картки на ім`я свого знайомого ОСОБА_10 . Останній наступного дня повідомив, що на його картку надійшли грошові кошти в розмірі 14000 грн, які в районі перехрестя вулиць Шевченка та Куйбишева в м.Полтаві він зняв та при зустрічі передавав йому. Того ж дня ці кошти він передав Особі 1. Десь через 2 тижні до нього знову звернувся Особа 1 і повідомив, що вирішується друге питання з відкриттям маршруту для ОСОБА_20 і для цього той повинен сплатити грошові кошти в розмірі 10000 грн. Як і попереднього разу він передав цю інформацію тому, надав номер того ж карткового рахунку і на перехресті вулиць Шевченка і Куйбишева в м.Полтаві ОСОБА_10 передав йому 10000 грн. Того ж дня частину грошових коштів в розмірі 8500 грн він передав дружині Особи 1 за місцем їхнього проживання, а решту 15000 грн за послуги залишив собі. На місці ОСОБА_5 показав місце, де він зустрічався біля банкомату з ОСОБА_10 та той передав йому грошові кошти в розмірі 14000 грн та 10000 грн, а також вказав місця, де передавав ці гроші Особі 1 та його дружині (а.с. 85 - 86 тому № 2).

У судовому засіданні допитаний свідок ОСОБА_8 , який показав, що за довіреністю представляв інтереси ФОП ОСОБА_9 , який здійснював господарську діяльність з перевезення пасажирів. Восени 2017 року, в кафе «Каспій», розташованого на трасі Київ - Харків, через позбавлення дозволу на здійснення такої діяльності та для позитивного вирішення цього питання, він, як представник, зустрівся з начальником управління інфраструктури та туризму Полтавської ОДА Особою 1, який познайомив його там зі своєю довіреною особою, представивши як ОСОБА_22 , який вирішуватиме питання з отримання дозволів на маршрути превізникам. На початку квітня 2017 року до нього зателефонував ОСОБА_22 і при зустрічі в кафе «Неаполь», що в м.Полтаві, повідомив про надання ФОП ОСОБА_9 дозволу на маршрут Калайдинці-Лубни-Терни та Войниха-Терни, після чого продиктував йому номер банківської картки, на яку необхідно було перерахувати 14000 грн. Також він повідомив, що загальна сума неправомірної вигоди за надання маршруту буде становити 2000 доларів США. Через кілька днів під контролем працівників поліції він, перебуваючи в м.Лубни, за допомогою терміналу самообслуговування «Приватбанку» перерахував на вказану ОСОБА_22 картку, яка належала ОСОБА_10 , 14000 грн, як частину неправомірної вигоди для Особи 1. З останнім він зустрівся в приміщенні Полтавської ОДА, де той повідомив про позитивне вирішення його питання найближчим часом. Приблизно через тиждень до нього зателефонував ОСОБА_22 та повідомив про необхідність перерахувати на раніше вказану ним картку ще 10000 грн. Таку суму грошей він перерахував через термінал самообслуговування в магазині «Брусничка», що по вул. Соборності у м. Полтаві, про що повідомив чоловікові на ім`я ОСОБА_22 , яким виявився ОСОБА_5 .

Також у ході судового розгляду були допитані як свідки ОСОБА_6 та ОСОБА_24 , які заперечили факти отримання грошових коштів від ОСОБА_5 .

VI. Аналіз та оцінка доказів судом щодо обвинувачення ОСОБА_5 , яке визнано судом недоведеним та підстави для перекваліфікації його дій

Згідно зі ст.84 КПК України, доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню. Процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів.

Положення ст.94 КПК України передбачають, що суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення. Жоден доказ не має наперед встановленої сили.

Відповідно до ст.91 КПК України, у кримінальному провадженні підлягають доказуванню, в тому числі, подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини кримінального правопорушення), винуватість обвинуваченого у його вчиненні, форма вини, мотив і мета його вчинення.

Як слідує із матеріалів кримінального провадження підставою для початку кримінального переслідування та внесення даних про вчинення кримінального правопорушення Особою 1 слугувала заява ОСОБА_25 від 07 березня 2017 року про вчинення державними службовцями Полтавської обласної державної адміністрації, у тому числі начальником управління інфраструктури та туризму Особою 1, вимагання у нього, як представника ФОП ОСОБА_9 , грошових коштів за надання тимчасового дозволу на здійснення перевезення пасажирів на маршруті руху в Лубенському районі Полтавської області. За вказаним фактом 09 березня 2017 року відомості було внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000089 за частиною 3 статті 368 КК (а.с.18 тому № 2).

У подальшому вказане кримінальне провадження постановою заступника начальника відділу прокуратури Полтавської області від 13 березня 2017 року було об`єднано з кримінальним провадженням № 0000349, розпочатим 13 грудня 2016 року на підставі заяви ФОП ОСОБА_26 про вимагання у неї службовими особами Полтавської обласної державної адміністрації, зокрема ОСОБА_27 та іншими невстановленими особами, грошових коштів за погодження графіків маршрутів руху автотранспорту територією Полтавського району, яка також на розгляд суду надана прокурором та її копія знаходиться на а.с. 12 тому № 2.

Розпорядженням голови Полтавської обласної державної адміністрації № 40-к від 24.01.2017 року Особу 1 призначено на посаду начальника управління інфраструктури та туризму Полтавської обласної державної адміністрації, цього ж дня ним складено присягу державного службовця та розпочато здійснення ним своїх посадових обов`язків. Згідно із записами трудової книжки НОМЕР_7 станом на 13 грудня 2016 року Особа 1 виконував обов`язки заступника директора Полтавського обласного комунального виробничо-комерційного підприємства «Полтавапаливо» та до штату працівників Полтавської обласної державної адміністрації зарахований не був (а.с.46 тому № 2).

Обвинуваченим ОСОБА_5 не заперечується, що він був знайомий з Особою 1 та перебував із ним у приятельських стосунках, зокрема, на час подій, які стосуються даного кримінального провадження.

На доведеність підтримуваного обвинувачення, при дослідженні доказів, прокурором, як на основний доказ, звернуто увагу суду на результати слідчого експерименту із обвинуваченим ОСОБА_5 , де останній без примусу, в присутності захисника, з метою перевірки і уточнення відомостей, які мали значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, відтворив події одержання від ОСОБА_8 за допомогою ОСОБА_10 грошових коштів та передачу їх сперш Особі 1, який був службовою особою та займав відповідальне становище, а другого разу його дружині за вчинення такою службовою особою в інтересах третьої особи будь-якої дії з використанням службового становища.

На думку прокурора, такі показання обвинуваченого повністю узгоджувалися з показаннями свідка ОСОБА_8 .

При цьому прокурор зазначив, що ОСОБА_5 укладав із прокурором угоду про визнання винуватості, де беззастережно визнавав свою винуватість у домовленостях з начальником управління інфраструктури та туризму Полтавської обласної державної адміністрації Особою 1 про одержання від ОСОБА_8 неправомірної вигоди в сумі еквівалентній 2000 доларам США та факти одержання грошей на виконання цих домовленостей, передачу коштів Особі 1 та його дружині, а тому це вказує на його причетність до вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.27 ч.3 ст.368 КК України.

Також прокурор вважав доведеним пособництво ОСОБА_5 в одержанні Особою 1 неправомірної вигоди саме як службовою особою - начальником управління інфраструктури та туризму Полтавської обласної державної адміністрації, за вчинення та невчинення дій, які входять до його повноважень.

До показань Особи 1 та ОСОБА_24 , які заперечували в ході допиту факти отримання грошових коштів від ОСОБА_5 , прокурор орієнтував суд ставитися критично, оскільки ті безпосередньо зацікавлені в результаті справи та такі показання не узгоджувалися з іншими дослідженими доказами. На теперішній час триває апеляційний розгляд кримінального провадження за обвинуваченням Особи 1 за ч. 3 ст. 368 КК України, а версія ОСОБА_5 щодо визнання ним вини у вчиненні заволодіння грошовими коштами шляхом обману не підтверджена іншими доказами в справі та є намаганням зменшити покарання за вчинення більш тяжкого злочину.

Аналізуючи наданий на розгляд суду протокол слідчого експерименту, проведений із ОСОБА_5 (а.с. 85 - 86 тому № 2), суд посилається на постанову об`єднаної палати Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду від 14 вересня 2020 року у справі № 740/3597/17 (провадження № 51-6070кмо19), відповідно до якої легітимна мета слідчого експерименту за участю підозрюваного, обвинуваченого досягається дотриманням встановленого порядку його проведення, забезпеченням реалізації прав особи як процесуальних гарантій справедливого судового розгляду та кримінального провадження в цілому.

Вказана слідча дія направлена насамперед на уточнення інформації, попередньо отриманої органом досудового розслідування. Таким чином проведення слідчого експерименту у формі, що не містить ознак відтворення дій, обстановки, обставин події, проведення дослідів чи випробувань, а посвідчує виключно проголошення підозрюваним зізнання у вчиненні кримінального правопорушення з метою його процесуального закріплення, належить розцінювати як допит, що не має в суді доказового значення з огляду на зміст частини 4 статті 95 КПК України.

З протоколу слідчого експерименту із ОСОБА_5 та додатків до нього, вбачається, що проведення цієї слідчої дії не в повній мірі відповідає вищезазначеній меті, оскільки у своїй частині не містить ознак відтворення, натомість фактично підміняє за своїм змістом інший вид доказу - показання, який за правилами частини 1 статті 23 КПК України може бути отриманий безпосередньо судом.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 надав суду показання, які викладено вище, суд безпосередньо оцінив їх, а тому позбавлений можливості посилатися на його показання, які він надавав у ході досудового розслідування.

З цих підстав суд відхиляє як доказ протокол слідчого експерименту із обвинуваченим ОСОБА_5 , визнаючи його недопустимим доказом у справі, з підстав, викладених вище.

З посиланням на ст.63 Конституції України Особа 1 відмовився надавати показання, окрім того заперечив причетність до отримання неправомірної вигоди від ОСОБА_8 за спільною змовою із ОСОБА_5 .

Допитана в судовому засіданні ОСОБА_13 заперечила факт отримання 20 квітня 2017 року від ОСОБА_5 грошових коштів.

У судовому засіданні свідок ОСОБА_8 підтвердив, що безпосередньо спілкувався із ОСОБА_5 . Останній озвучував йому умови, за яких питання стосовно отримання дозволу на маршрут буде вирішено позитивно, а також запропонував сплатити відповідну суму неправомірної вигоди та надав номер карткового рахунку.

Судом неодноразово викликався та повідомлявся належним чином свідок ОСОБА_10 , застосовувалися примусові приводи, накладалося грошове стягнення за неповагу до суду, однак протягом тривалого часу він у судове засідання не з`явився, прокурор не забезпечив його явку, через що суд позбавлений можливості безпосередньо допитати його як свідка.

При цьому суд приймає до уваги інші докази у справі, такі як як фрагмент аркушу паперу, на якому записано номер «« НОМЕР_1 », який належав ОСОБА_10 , протоколи огляду грошових купюр, аркуш з написом: «ОСОБА_9 ФОП Вільшанка Лубни Войниха Лубни Газель .122-13», виявлений у ОСОБА_5 , дані слідчого експерименту з ОСОБА_10 , дані, якими підтверджено факт перерахування грошових коштів ОСОБА_25 , отримання їх ОСОБА_10 та подальше знятття з карткового рахунку.

За результатами розгляду справи, суд приходить до висновку, що зазначені вище докази, у своїй сукупності, повністю узгоджуються з показаннями обвинуваченого ОСОБА_5 , в яких той визнав себе причетним у одержанні саме неправомірної вигоди від ОСОБА_8 і саме особисто для себе нібито за здійснення впливу на прийняття рішення особою, уповноваженою на виконання функцій держави.

При цьому залишився недоведеним факт пособництва ОСОБА_5 . Особі 1 в отриманні неправомірної вигоди.

Оскільки на тепершіній час триває апеляційний розгляд кримінального провадження за обвинуваченням Особи 1 за ч. 3 ст. 368 КК України, то суд позбавлений можливості надавати будь - яку оцінку його діям.

Крім того на розгляд суду не надано доказів попередньої домовленості та передачі грошових коштів ОСОБА_5 саме Особі 1 та його дружині, обвинучений такі факти заперечив.

Обов`язок доказування обставин, передбачених статтею 91 цього Кодексу, у відповідності до положень ст. 92 КПК України, покладається на сторону обвинувачення, належності та допустимості доказів - на сторону що їх подає.

Відповідно до ч. 3 ст. 62 Конституції України обвинувачення не може грунтуватися на припущеннях і всі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Як убачається з матеріалів справи, обвинувачення ОСОБА_5 , яке підтримував прокурор, грунтувалося лише на його викривальних показаннях, які він надавав у ході досудового слідства, протокол слідчого експерименту визнаний судом недопустимим доказом.

Будь-яких інших доказів його причетностідо пособництва в одержанні службовою особою неправомірної вигоди для себе та третьої особи за вчинення та невчинення такою службовою особою в інтересах третьої особи будь-якої дії з використанням службового становища, вчиненому службовою особою, яка займає відповідальне становище, на розгляд суду не надано можливості, інші можливості для одержання додаткових доказів вичерпані.

Частиною 2 ст. 369-2 КК України передбачена кримінальна відповідальність за прийняття пропозиції, обіцянки або одержання неправомірної вигоди для себе чи третьої особи за вплив на прийняття рішення особою, уповноваженою на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, або пропозиція чи обіцянка здійснити вплив за надання такої вигоди.

Об`єктивна сторона даного кримінального правопорушення характеризується активною поведінкою - діями, які вчиняються особою-посередником і полягають:

а) в одержанні направомірної вигоди за вплив на прийняття рішення уповноваженою особою або;

б) в пропозиції здійснити такий вплив за надання такої вигоди.

Суб`єктивна сторона кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 369-2 КК України характеризується прямим умислом і корисливими мотивами.

Аналіз доказів у своїй сукупності дають суду прийти до висновку про наявність у діях ОСОБА_5 ознак кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.369 - 2 КК України, а саме як одержання неправомірної вигоди для себе за вплив на прийняття рішення особою, уповноваженою на виконання функцій держави.

З цих підстав суд відхиляє доводи захисника в частині перекваліфікації дій обвинуваченого із ч.5 ст.27 ч.3 ст.368 КК України та ч.1 ст.190 КК України.

При прийнятті даного рішення суд враховує позицію Європейського суду з прав людини у рішеннях «Ірландія проти Сполученого Королівства» від 18.01.1978, «Коробов проти України» від 21.10.2011, відповідно до якої при оцінці доказів суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом», така доведеність може випливати із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків».

За результатами розгляду справи суд вважає за доцільне перекваліфікувати дії обвинуваченого ОСОБА_5 із ч.5 ст.27 ч.3 ст.368 КК України на ч.2 ст.369-2 КК України.

VII. Мотиви щодо призначення покарання ОСОБА_5 за обвинуваченням, яке визнано судом доведеним

Обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченого ОСОБА_5 є визнання вини.

Обставин, які б обтяжували покарання обвинуваченого ОСОБА_5 не встановлено.

Згідно ст.65 КК України, суд при призначенні покарання повинен врахувати ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного, обставини, що обтяжують та пом`якшують покарання, а також прийняти до уваги те, що згідно з ч.2 ст.50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого.

Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначено покарання необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Судом встановлено, що обвинуваченим ОСОБА_5 вчинено нетяжке кримінальне правопорушення, він є особою раніше несудимою, офіційно не працював, має стійкі соціальні зв`язки, за місцем проживання характеризується позитивно, на обліку в лікаря - психіатра, - нарколога, - невролога не перебуває.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_5 суд враховує тяжкість вчиненого ним кримінального правопорушення, його суспільну небезпечність, корисливий характер, характеристику його особи, вік, майновий стан, поведінку як під час вчинення кримінальних правопорушень, так і після цього,наявність пом`якшуючої та відсутність обтяжуючої обставини, а тому приходить до висновку про необхідність призначення покарання у виді штрафу.

VIII. Мотиви ухвалення інших рішень щодо питань, які вирішуються судом при ухваленні вироку

Долю речових доказів суд вирішує відповідно до ст.100 КПК України.

Процесуальні витрати на залучення експерта відсутні.

З метою забезпечення належного виконання обвинуваченим ОСОБА_5 призначеного йому покарання, до набрання вироком законної сили, обраний стосовно нього альтернативний запобіжний захід у вигляді застави (а.с.167-168 тому № 1) суд залишає без змін.

Керуючись ст.ст.373, 374 КПК України, суд,-

У Х В А Л И В:

Перекваліфікувати дії ОСОБА_5 із ч.5 ст.27 ч.3 ст.368 КК України на ч.2 ст.369-2 КК України.

ОСОБА_5 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.369-2 КК України та призначити йому покарання у виді штрафу в розмірі п`яти тисяч п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 93500 (дев`яносто три тисячі п`ятсот) гривень.

До набрання вироком законної сили, обраний стосовно ОСОБА_5 альтернативний запобіжний захід у вигляді застави - залишити без змін.

Після набрання вироком законної сили, обраний стосовно ОСОБА_5 альтернативний запобіжний захід у вигляді застави в розмірі 53680 грн повернути заставодавцю ОСОБА_30 .

Вирок може бути оскаржено до Полтавського апеляційного суду через Шевченківський районний суд м.Полтави протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок, якщо інше не передбачено цим Кодексом, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому, прокурору.

Суддя ОСОБА_1