Кропивницький апеляційний суд
№ провадження 11-кп/4809/391/25 Головуючий у суді І-ї інстанції >
Справа № 404/3851/24 Доповідач в колегії апеляційного суду
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.07.2025 року. м. Кропивницький

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Кропивницького апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю секретаря ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кропивницькому матеріали кримінального провадження №0000009за апеляційними скаргами захисника обвинуваченого ОСОБА_5 адвоката ОСОБА_6 та представника потерпілого ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 на вирок Кіровського районного суду м. Кіровограда від 25 березня 2025 року, яким

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кіровограда, українця, громадянина України, з професійно технічною освітою, працюючого ФОП « ОСОБА_9 » на посаді водія, розлученого, зареєстрованого та проживаючого по АДРЕСА_1 , раніше не судимого

визнано винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.125, ч.1 ст.122 КК України та призначено покарання за ч.1 ст.125 КК України у виді штрафу в розмірі 50 (п`ятдесят) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 850 грн.; за ч.1 ст.122 КК України у виді позбавлення волі строком на 2 (два) роки. На підставі ч.1 ст.70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, визначено остаточне покарання у виді позбавлення волі строком на 2 (два) роки. На підставі ст.75 КК України звільнено від відбування призначеного покарання з випробуванням, з іспитовим строком тривалістю 1 (один) рік, з покладенням обов`язків, передбачених ч.2 ст.76 КК України. Стягнуто з ОСОБА_5 на користь потерпілого ОСОБА_7 1219, 90 грн. в рахунок відшкодування матерілальної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням та 50 000 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням. Стягнуто з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_7 26 813, 57 грн. витрат на правову допомогу

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_10 ,

потерпілого ОСОБА_7 та його представника

адвоката ОСОБА_8 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 та його

захисника ОСОБА_6

В С Т А Н О В И Л А:

В апеляційній скарзі захисник обвинуваченого ОСОБА_5 адвокат ОСОБА_6 просить вирок суду скасувати, а кримінальне провадження закрити через відсутність в діянні обвинуваченого складу інкримінованого кримінального правопорушення. Свої вимоги обґрунтовує тим, що судом першої інстанції взято до уваги показання потерпілого ОСОБА_7 , які протягом досудового та судового розгляду справи змінювались (уточнювались/додавались), та які суперечать поясненням наданим самим потерпілим ОСОБА_7 під час спілкування з працівниками патрульної поліції. Вважає, що суд повинен критично ставитись до показів потерпілого ОСОБА_7 наданих під час допиту в суді першої інстанції, які не відповідають його показанням та поясненням наданим як під час спілкування з працівниками патрульної поліції одразу після події 30.12.2023 року та і поясненням наданим під час слідчого експерименту проведеного за його участю від 08.01.2024 року, вважаємо, що такі дії потерпілого ОСОБА_7 свідчать про умисне завищення ступеню суспільної небезпечності ОСОБА_5 . Аналогічно суд має критично ставитись до показів потерпілого ОСОБА_11 наданих під час допиту в суді першої інстанції, особливо в часті викладення обставин нанесення тілесних ушкоджень його брату, потерпілому ОСОБА_7 . Крім того, судом першої інстанції не було надано оцінку порушенню стороною обвинувачення вимог положення статті 214 КПК України, оскільки заява про вчинення кримінального правопорушення подана 30.12.2023 року, проте відомості внесено до ЄРДР 03.01.2024, через 3 днів, а не 24 години як того вимагає чинний Кримінально процесуальний кодекс України. Також судом не надано оцінку переглянутому відеозапису, та тим показанням які надали потерпілі та свідок ОСОБА_12 безпосередньо після події. Окрім того, судом першої інстанції не надано оцінку висновку експерта 144/11 від 23.02.2024 року відповідно до якого у ОСОБА_7 маються тілесні ушкодження, які утворились від дії не менше 3-х травматичних впливів і тому останній вирішує ще додати (уточнити) інформацію щодо кількості ударів нанесених йому обвинуваченим ОСОБА_5 . При цьому, обвинувачений ОСОБА_5 у суді зазначав, що у нього були відсутні наміри на спричинення тілесних ушкоджень потерпілим, а він сприйняв дії та поведінку потерпілих як загрозу нанесення йому тілесних ушкоджень та з метою захисту дружини. Окрім того, ОСОБА_5 намагався відшкодувати шкоду потерпілим, оскільки бажав залагодити конфлікт з сусідами. Вважає, що діях обвинуваченого ОСОБА_5 наявність необхідної оборони, оскільки обвинувачений ОСОБА_5 захищав своє життя та здоров`я, життя та здоров`я дружини, недоторканість житла. Крім того, вважає, що вини обвинуваченого ОСОБА_5 у спричиненні моральної шкоди, немає та просить відмовити в задоволенні цивільного позову повністю. Зазначає про те, що потерпілий самостійно провокував обвинуваченого, а відповідно не отримав ніяких моральних страждань. Щодо стягнення витрат на правничу допомогу, то вважає, що потерпілим не підтверджено належним чином витрат, які заявлені до стягнення. З боку потерпілого надано лише копію акту приймання-передачі наданих послуг №2 за договором про надання правничої допомоги від 09.01.2024 року, відповідно до якого вартість послуг становила 15 000 грн. та копія рахунку про оплату №2 від 14.05.2024, відповідно до якого ціна за надання правової допомоги становить 15 000, 00 грн., проте вказані документи не підтверджують належним чином факт перерахунку грошових коштів в рахунок оплати правової допомоги, при цьому в доданому Акті виконаних робіт не міститься інформації про повний розрахунком часу, виду виконаних робіт/послуг (розрахунок суми гонорару за надану правничу (правову) допомогу) та витрат, не надано.

В апеляційній скарзі представник потерпілого ОСОБА_7 адвокат ОСОБА_8 просить змінити вирок в частині стягнення моральної шкоди, задовольнивши цивільний позов потерпілого в повному обсязі. Стягнути з обвинуваченого на користь ОСОБА_7 10 000 грн. на професійну правничу допомогу, понесену в апеляційній інстанції. Свої вимоги обґрунтовує тим, що обвинувачений ОСОБА_5 своїми неправомірними діями, завдав ОСОБА_7 як фізичну, оральну гак матеріальну шкоду. Щоб оцінити об`єктивно моральну шкоду у грошовій формі, ОСОБА_7 вернувся до Кропивницького відділення Київського науково-дослідного інституту удових експертиз з заявою про проведення судової психологічної експертизи, для становлення можливого розміру відшкодування останньому моральної шкоди. Відповідно висновку експерта від 07.08.2024 року №46/24-27, досліджувана ситуація є психологічною травмою для ОСОБА_7 та йому завдано моральних страждань, а тому ОСОБА_7 просив стягнути на свою користь з відповідача 2 170 800 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, про що зазначав у своєму цивільному позові. Проте судом першої інстанції, ігноруючи вищезазначений висновок експерта, з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_7 стягнуто лише 50 000 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням. Звертає увагу на те, що потерпілому ОСОБА_7 дійсно спричинено моральну шкоду, яка полягає у душевних переживаннях та моральних стражданнях у зв`язку з нанесеними обвинуваченим тілесними ушкодженнями, порушенням нормального ритму життя внаслідок цього і отриманих травм. Ситуація, яка розглядалася у справі, призвела до суттєвих психоемоційних навантажень у ОСОБА_7 , що обумовлено хвилюванням за своє загальне самопочуття, так як внаслідок завданих йому ударів переживає фізично болісні відчуття. Унаслідок неможливості продовження звичного активного життя та плину буття порушені життєві зв`язки, відносини з оточенням та в приватному житті, відбувся розлад емоційної та вольової сфери. Однак суд першої інстанції означене не взяв до уваги та не навів у вироку обґрунтувань не взяття судом до уваги розрахунків моральної шкоди.

Вироком суду ОСОБА_5 визнано винним за те, що він 30.12.2023 близько 21:40 год., ОСОБА_7 перебуваючи у своїй квартирі за адресою: АДРЕСА_2 , почув що у вбиральні зі стіни тече вода, після чого разом з братом ОСОБА_11 вирішили піти до сусіда для з`ясування обставин.

Після цього, прибувши на поверх вище до кварти АДРЕСА_3 вказаного будинку, останнім відчинила двері ОСОБА_13 та повідомила, що сантехніка перебуває у справному стані та протікань немає. В цей час з вказаної квартири на сходовий майданчик вийшов ОСОБА_5 та вчинив сварку з ОСОБА_7 та ОСОБА_11 під час якої у ОСОБА_5 , на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, виник злочинний умисел на спричинення тілесних ушкоджень потерпілим ОСОБА_11 та ОСОБА_7 .

Реалізовуючи свій протиправний умисел, усвідомлюючи суспільну небезпеку своїх діянь, діючи умисно та протиправно, передбачаючи та бажаючи настання суспільно-небезпечних наслідків у вигляді тілесних ушкоджень, ОСОБА_5 зайшов до своєї квартири, звідки взяв дерев`яний предмет, зовні схожий на бейсбольну биту та тримаючи її в обох руках, перебуваючи ліворуч від ОСОБА_11 замахнувся вказаним предметом на останнього, але потерпілий встиг прикрити голову руками та повернувся до ОСОБА_5 спиною, після чого ОСОБА_5 наніс ОСОБА_11 один удар предметом, зовні схожим на дерев`яну биту, в область задньої поверхні грудної клітки справа.

Своїми протиправними діями ОСОБА_5 наніс потерпілому ОСОБА_11 тілесне ушкодження у вигляді синця по задній поверхні грудної клітки, яке відповідно до висновку експерта № 12 від 04.01.2024 відноситься до категорії легких тілесних ушкоджень.

Крім цього, реалізовуючи свій протиправний умисел, усвідомлюючи суспільну небезпеку своїх діянь, діючи умисно та протиправно, передбачаючи та бажаючи настання суспільно-небезпечних наслідків у вигляді тілесних ушкоджень, ОСОБА_5 , перебуваючи напроти ОСОБА_7 замахнувся на потерпілого, але останній встиг прикритися руками, внаслідок чого отримав удар предметом по задній поверхні правого ліктьового суглобу, після чого ОСОБА_5 цілеспрямовано наніс ОСОБА_7 ще один удар в область передньої поверхні грудної клітки зліва. Надалі ОСОБА_7 , намагаючись відібрати предмет, схожий на биту з рук ОСОБА_5 , перехопив биту обома руками та нахилився донизу, таким чином ОСОБА_5 опинився у потерпілого за спиною та наніс ОСОБА_7 кілька ударів коліном правої ноги в область задньої поверхні грудної клітки зліва по лопатковій лінії.

Своїми протиправними діями ОСОБА_5 наніс потерпілому ОСОБА_7 тілесні ушкодження у вигляді: синця по задній поверхні правого ліктьового суглобу, закритої тупої травми грудної клітки синця по правій поверхні грудної клітки зліва, перелому 2 ребра по середньо ключичній лінії зліва та 11 ребра по лопатковій лінії зліва. Відповідно до висновку судово-медичної експертизи №292/144/11 від 23.04.2024 тілесне ушкодження у вигляді синця по задній поверхні правого ліктьового суглобу, відноситься до категорії легких тілесних ушкоджень, тілесні ушкодження у вигляді закритої тупої травми грудної клітки синця по правій поверхні грудної клітки зліва, перелому 2 ребра по середньо ключичній лінії зліва та 11 ребра по лопатковій лінії зліва відносяться до категорії середньої ступені тяжкості тілесних ушкоджень.

Заслухавши доповідача, в дебатах обвинуваченого ОСОБА_5 та його захисника - адвоката ОСОБА_6 , які підтримала подану апеляційну скаргу та просили апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_8 залишити без задоволення, потерпілого ОСОБА_7 та його представника адвоката ОСОБА_8 , які підтримали подану апеляційну скаргу та просили апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 залишити без задоволення, думку прокурора, який просив вирок змінити, збільшивши суму моральної шкоди та стягнути з обвинуваченого на користь потерпілого витрати на правову допомогу, дослідивши матеріали кримінального провадження та проаналізувавши доводи апеляційних скарг, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Згідно ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до вимог ч.1 ст.404 КПК України, вирок суду першої інстанції перевіряється апеляційним судом в межах апеляційної скарги.

Висновки суду про винуватість ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, за які його засуджено, відповідають фактичним обставинам справи, визнаних судом доведеними, ґрунтуються на сукупності зібраних і належно оцінених доказах.

Обвинувачений ОСОБА_5 свою вину в інкримінованому йому злочинів визнав частково, вказав, що 30.12.2023 приблизно в 21 год. 40 хв. його дружина почула сильний гуркіт в двері. Відкривши двері, там були сусіди, які їм повідомили, що наче в них в квартирі тече вода, з їхньої квартири. Сусіди почали лаятися нецензурною лайкою і штовхнули дружину. Тоді він вискочив і ОСОБА_11 стояв позаду, а ОСОБА_7 ближче до нього. Він попросив їх вийти за двері. ОСОБА_12 ніхто не штовхав, вона коли виходила перечепилась через поріг. ОСОБА_7 це побачив і накинувся на нього. Тоді він, розуміючи, що їх багато і він не справиться, попросив дружину взяти биту. Він захищав себе і свою дружину. ОСОБА_7 кидався на нього, він вдарив його битою по руці, по ребрам він не бив потерпілого. Потім на нього почав нападати ОСОБА_11 і він його вдарив. Потерпілі тримали його руками. Вину визнає частково, в тій частині, що наніс легкі тілесні ушкодження потерпілому ОСОБА_11 .

Разом з тим, вина ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, за яке його засуджено, поза розумним сумнівом доведена зібраними та проаналізованими у справі доказами.

Обґрунтовуючи свої висновки щодо доведеності вини обвинуваченого, суд у вироку належним чином проаналізував показання допитаних в судовому засіданні потерпілих, свідків, висновки судово-медичних експертиз, протоколів слідчих дій та інші письмові докази.

Так, потерпілий ОСОБА_7 як в суді першої так і апеляційної інстанції пояснював, що 30.12.2023 він помітив, що у них вдома у ванній кімнаті тече вода по стінам зі стелі. Тоді, брат, ОСОБА_11 і мама ОСОБА_12 пішли до сусідів. Коли він піднявся до брата і мами, то почув, що ОСОБА_13 не реагувала на прохання мами подивитися до ванної кімнати. Потім різко відкрились двері вийшов обвинувачений ОСОБА_5 та штовхнув матір в груди і вона впала. Сам момент падіння він не бачив. Вони в свою чергу штовхнули обвинуваченого і запитали, що він творить. Обвинувачений сказав дружині ОСОБА_13 принести йому биту, вона не реагувала. Тоді сам обвинувачений пішов до квартири, взяв биту і наніс удари його брату ОСОБА_11 . Удари були по спині та ребрам. Потім обвинувачений замахнувся битою на нього. Він підняв руку і удар прийшов на руку. Коли обвинувачений замахнувся ще раз, він намагався перехватити його удар, тому вийшло так, що він вдарив його в грудну клітину. Тоді він прижав його стіни та просив випустити биту. Брат схватив обвинуваченого в районі плечей, щоб зафіксувати його рухи. Коли він уже не міг рухатися, він кричав дружині, щоб винесла пістолет. Биту обвинувачений віддав дружині. По тривалості все тривало 10-15 секунд.

Потерпілий ОСОБА_11 в суді першої інстанції зазначив, що 30.12.2023 вони помітили вдома, що в них тече вода у ванній кімнаті. Його брат ОСОБА_7 залишився вдома, а він та його мама піднялися до сусідів на поверх вище, щоб з`ясувати, чи не топлять їх сусіди. Він стукав голосно в двері, через що мама його відштовхнула від дверей. Сусідка ОСОБА_13 з тамбуру відповіла, що у них все в порядку, нічого не протікає у ванній кімнаті. Через кілька хвилин після цього відкрились двері і вийшов обвинувачений ОСОБА_5 та штовхнув маму. Потім обвинувачений крикнув дружині, щоб вона принесла биту, вона його прохання не виконала. Тоді обвинувачений сам пішов в квартиру, взяв биту і без слів наніс удари. Від больового шоку він присів. Коли він прийшов до тями, то побачив обвинуваченого, схватив його за плечі, щоб він нічого не міг зробити. Обвинувачений просив його відпустити, кричав дружині, щоб винесла пістолет. Биту він віддав дружині, тоді вони з братом його відпустили. В подальшому вони викликали поліцію та написали заяву. Він з братом ударів обвинуваченому не наносили.

Свідок ОСОБА_12 в судовому засіданні суду першої інстанції пояснила, що 30.12.2023 вона разом з синами ОСОБА_7 та ОСОБА_11 перебувала у себе в квартирі по вулиці Героїв України та в них в ванній кімнаті почала текти вода. Вона з ОСОБА_11 піднялась до сусідів, щоб запитати їх, що сталося. Вийшла в тамбур жінка, яка повідомила, що у них все добре. Вона відмовилась їм відкривати двері. Коли жінка відмовила їм відкривати двері, її син ОСОБА_11 постукав у двері і в цей же момент підійшов ОСОБА_7 . Вона була найближче до дверей. В цей момент відкрилися двері та обвинувачений однією рукою одразу штовхнув її і вона впала. ОСОБА_7 та ОСОБА_11 запитали обвинуваченого, що він робить. Тоді обвинувачений попросив свою жінку принести йому биту. Через пару хвилин з битою в руках обвинувачений нападає на ОСОБА_11 і наносить йому удари. ОСОБА_11 одразу присів і накрив голову руками, удари прийшлися по правій стороні тулуба. Потім намагається вдарити ОСОБА_7 і вдаряє його по ліктю. Тоді ОСОБА_11 зафіксували руки обвинуваченого. Обвинувачений просив, щоб його відпустили, а потім попросив дружину принести йому пістолет. Дружина забрала биту у обвинуваченого і потерпілі відпустили обвинуваченого.

Згідно пояснень свідка ОСОБА_13 , то 30.12.2023 вона перебувала в квартирі разом зі своїм колишнім чоловіком ОСОБА_5 . В двері квартири почали дуже гучно стукати. Вона підійшла до тамбура і чоловічий голос повідомив, що це сусіди, щоб вона відчинила їм двері, бо вони їх топлять. Вона відповіла, що такого не може бути, бо там все добре. Сусіди сказали, що якщо вона не відчинить двері, то вони їх виб`ють. Коли вона відкрила двері, то сусіди її відштовхнули. Коли чоловік побачив, що її відштовхнули, то зрозумів, що потрібно захищати дружину. Сусідів було троє, і він попросив принести біту. Він кілька разів махнув битою, десь рази три. Тривало це все секунд 10. Потім потерпілі накинулись на нього і зафіксували рухи. Потім чоловік крикнув дай пістолет, але це прозвучало образно. Ребра ніхто потерпілим не чіпав. Потім з`явився сусід ОСОБА_14 з їхнього поверху і побачив це все. Мати потерпілих не падала, вона зачепилась за поріг.

З пояснень свідка ОСОБА_14 вбачається, що відповідно до яких не пам`ятає якого числа відбулись події, він побачив, що у сусідів відкриті двері і якусь сварку почув. Він побачив потерпілих і обвинуваченого ОСОБА_5 , у яких була словесна перепалка. Бійки він не бачив, тому нічого з чого приводу сказати не може.

Надаючи оцінку показам потерпілих ОСОБА_7 , ОСОБА_11 та свідка ОСОБА_12 , суд першої інстанції правомірно взяв їх до уваги, оскільки такі є послідовними, логічними, належними та допустимими, вони об`єктивно підтверджуються іншими доказами, тому суд обґрунтовано послався на них у вироку.

Більш того, свідок ОСОБА_12 надавала свої показання в суді першої інстанції під присягою, з дотриманням усіх правил допиту, в судових засіданнях стороні захисту була забезпечена можливість ставити її запитання та спростовувати її доводи, об`єктивних підстав не довіряти свідку колегія суддів не встановила, а тому не вбачається порушень вимог кримінального процесуального закону при обґрунтуванні доведеності вини ОСОБА_5 цими показаннями.

Щодо показів свідка ОСОБА_13 , то суд правильно вказав, що вони підтверджують факт наявності конфлікту, а в частині самого перебігу конфлікту не узгоджуються із показами інших свідків та доказами у справі, тому такі покази оцінив критично.

Суд правильно вказав, що винуватість ОСОБА_5 також підтверджується даними письмовими матеріалами кримінального провадження, які були ретельно дослідженні судом першої інстанції без будь-яких порушень норм КПК України.

Так, відповідно до протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 08.01.2024, під час якого ОСОБА_7 впізнав ОСОБА_5 , як особу, яка 30.12.2023 нанесла йому тілесні ушкодженні в під`їзді будинку по вулиці героїв України, 28 біля квартири АДРЕСА_3 (т.1 а.п.22-24).

Відповідно до протоколу проведення слідчого експерименту від 08.01.2024 з фототаблицею за участю потерпілого ОСОБА_7 під час якого він показав обставини нанесення йому тілесних ушкоджень ОСОБА_5 (т.1 а.п.25-31).

Згідно висновку експерта №11 від 04.01.2024, у ОСОБА_7 маються тілесні ушкодження у вигляді синців по задній поверхні правого ліктьового суглобу, по передній поверхні грудної клітини зліва. Дані тілесні ушкодження утворились від дії тупого предмету індивідуальні властивості травмуючи предметів не відобразились. Враховуючи локалізацію та взаєморозташування тілесних ушкоджень виключається можливість їх утворення при падінні з положення стоячи на площину (т.1 а.п.33).

Згідно висновку експерта №30/11 від 15.01.2024, у ОСОБА_7 маються тілесні ушкодження у вигляді синців по задній поверхні правого ліктьового суглобу, по передній поверхні грудної клітини зліва. Механізм утворення тілесних ушкоджень, виявлених у ОСОБА_7 не суперечить механізму утворення на який вказував потерпілий в протоколі проведення слідчого експерименту за його участі. (т.1 а.п.36).

Відповідно до протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 08.01.2024, ОСОБА_11 впізнав ОСОБА_5 , як особу, яка 30.12.2023 наніс йому тілесні ушкодженні в під`їзді будинку по АДРЕСА_1 (т.1 а.п.61-63).

Згідно протоколу проведення слідчого експерименту від 08.01.2024 з фототаблицею за участю потерпілого ОСОБА_11 , під час якого він показав обставини нанесення йому тілесних ушкоджень ОСОБА_5 (т.1 а.п.64-69).

Згідно висновку експерта №12 від 04.01.2024, відповідно до якого у ОСОБА_11 маються тілесні ушкодження у вигляді синця по задній поверхні грудної клітки. Дані тілесні ушкодження утворились від дії тупого предмету індивідуальні властивості травмуючи предметів не відобразились. Враховуючи локалізацію та взаєморозташування тілесних ушкоджень виключається можливість їх утворення при падінні з положення стоячи на площину (т.1 а.п.71).

Відповідно до висновку експерта №29/12 від 15.01.2024, у ОСОБА_11 маються тілесні ушкодження у вигляді синця по задній поверхні грудної клітки. Механізм утворення тілесних ушкоджень, виявлених у ОСОБА_11 не суперечить механізму утворення на який вказував потерпілий в протоколі проведення слідчого експерименту за його участі. (т.1 а.п.74).

Відповідно до протоколу проведення слідчого експерименту від 17.04.2024 за участю свідка ОСОБА_12 , під час якого вона показала обставини нанесення тілесних ушкоджень потерпілим обвинуваченим ОСОБА_5 (т.1 а.п.93-102).

Копією медичної картки амбулаторного хворого ОСОБА_7 (т.1 а.п.121-122).

Згідно протоколу проведення слідчого експерименту від 18.04.2024 за участю потерпілого ОСОБА_7 під час якого він показав обставини нанесення йому тілесних ушкоджень ОСОБА_5 , відеозапис якого переглянутий в судовому засіданні (т.1 а.п.144-147);

Відповідно до висновку експерта №292/114/11 від 23.04.2024, у ОСОБА_7 маються тілесні ушкодження у вигляді синця по задній поверхні правого ліктьового суглобу; закритої тупої травми грудної клітки синця по передній поверхні грудної клітини зліва, перелому 2-ребра по середньо-ключичній лінії зліва та 11 ребра по лопатковій лінії зліва. Механізм утворення тілесних ушкоджень, виявлених у ОСОБА_7 не суперечить механізму утворення на який вказував потерпілий в протоколі проведення слідчого експерименту від 18.04.2024 за його участі. Механізм утворення тілесних ушкоджень у вигляді переламі ребер не суперечить механізму утворення, на який вказувала свідок ОСОБА_12 в протоколі проведення слідчого експерименту від 17.04.2024 (т.1 а.п.150-151).

Відеозаписом з нагрудної бодікамери поліцейського, яким зафіксовано відібрання пояснень у потерпілих (т.1 а.п.154-155).

Колегія суддів відзначає, що висновки, яких дійшов суд першої інстанції, були зроблені на підставі повного, всебічного та об`єктивного дослідження всіх фактичних обставин справи. Матеріали справи не містять обставин, що можуть викликати сумніви в правильності рішення суду, чи суперечливих доказів, які б суд невмотивовано відкинув.

При цьому, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що відсутні підстави критично оцінювати покази потерпілих, оскільки підстав вважати їх неправдивими суду не надано. Їх покази повністю узгоджуються з дослідженими судом письмовими та речовими доказами, які зібрані та перевірені органом досудового розслідування, а згодом судом, відповідно до вимог кримінального процесуального законодавства України.

Крім того, згідно ч.4 ст.95 КПК України, суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 цього Кодексу, у зв`язку з чим суд першої інстанції правильно обґрунтував свої висновки щодо доведеності вини ОСОБА_5 за пред`явленим обвинуваченням у вчиненні кримінальних правопорушень, показаннями потерпілих та свідків.

За таких обставин, суд першої інстанції прийшов до правильного переконання про доведеність вини ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованого йому злочину та кваліфікації його дій за ч.1 ст.125, ч.1 ст. 122 КК України.

Окрім того, суд першої інстанції, оцінюючи показання обвинуваченого ОСОБА_5 щодо того, що він не мав умислу на нанесення тілесних ушкоджень середньої тяжкості, а вказані дії були вчинені для захисту дружини, дійшов висновку, що такі показання є версію захисту та намаганням зменшити відповідальність за вчинене, оскільки вони спростовуються дослідженими доказами у сукупності.

Незгода стороною захисту з оцінкою суду першої інстанції доказів у кримінальному провадженні не може бути достатньою та обґрунтованою підставою для визнання доказів недопустимими, є лише способом захисту і намаганням спростувати вказані докази, які проведені за участі обвинуваченого або об`єктивно вказують на вчинення ним злочину, з метою уникнення відповідальності за скоєне.

Стосовно доводів захисника обвинуваченого щодо того, що суд першої інстанції не взяв до уваги те, що заява про вчинення кримінального правопорушення подана 30.12.2023, проте відомості внесено до ЄРДР 03.01.2024, через 3 дні, а не 24 години, як того вимагає чинний Кримінально процесуальний кодекс України, то колегія суддів зауважує на таке.

З матеріалів кримінального провадження убачається, що подія правопорушення відбулася 30.12.2023, у зв`язку з чим, потерпілий ОСОБА_7 звернувся до правоохоронних органів 30.12.2023 із заявою про вчинення кримінального правопорушення стосовно нього.

Згідно письмових пояснень ОСОБА_7 від 30.12.2023, він просить притягнути до відповідальності сусіда, який проживає у кв. АДРЕСА_4 , який наніс йому тілесні ушкодження (т.1 а.п.13, 14). Відповідно до рапорту старшого інспектора КРУП ГУНП в Кіровоградській області, 30.12.2023 надійшло повідомлення зі служби 102 про те, що по АДРЕСА_5 ОСОБА_7 наніс тілесні ушкодження сусід (т.1 а.п.16).

Разом з тим, працівники поліції, сформувавши матеріали справи, тільки 03.01.2024 передали слідчим для внесення відомостей до ЄРДР, що не залежало від потерпілого ОСОБА_7 та не впливає на правильність висновків суду першої інстанції щодо доведеність вини ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованих йому злочинів.

Щодо апеляційних вимог захисника ОСОБА_6 , а саме стягнення з обвинуваченого витрат на правову допомогу адвокату ОСОБА_8 в суді першої інстанції, то колегія суддів вважає зазначити наступне.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, між потерпілим ОСОБА_7 та адвокатом ОСОБА_8 укладено договір від 09.01.2025 про надання правової допомоги у кримінальному провадженні №0000009 та надано ордер до зазначеного договору.

Вироком суду постановлено стягнути з обвинуваченого ОСОБА_5 на користь потерпілого ОСОБА_7 26 813, 57 грн. витрат на правову допомогу.

В той же час, у матеріалах справи наявні довідка від 27.01.2025 в якій зазначено перелік робіт, які виконувалися адвокатом відповідно до укладеного сторонами умов договору та зазначено вартість послуг у сумі 15 000 грн.

Враховуючи наведене вище, висновки суду першої інстанції про стягнення з ОСОБА_5 на користь потерпілого ОСОБА_7 витрат на правничу допомогу у сумі 26 813, 57, колегія суддів вважає необґрунтованими.

Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 408 КПК України суд апеляційної інстанції змінює вирок у разі зменшення сум, які підлягають стягненню, або збільшення цих сум, якщо таке збільшення не впливає на обсяг обвинувачення і правову кваліфікацію кримінального правопорушення.

Таким чином в задоволенні цивільного позову потерпілого ОСОБА_7 в частині відшкодування витрат на правничу допомогу вирок суду слід змінити. В порядку ст.ст. 120, 124 КПК України стягнути з обвинуваченого ОСОБА_5 на користь потерпілого ОСОБА_7 процесуальні витрати, понесені останнім на професійну правничу допомогу в сумі 15 000 грн.

При призначенні покарання ОСОБА_5 суд першої інстанції з урахуванням ступеня тяжкості вчинених злочинів, даних про особу обвинуваченого та обставин, що впливають на покарання, прийшов до правильного висновку про необхідність призначення йому мінімального виду покарання, передбачених санкціями статті обвинувачення.

При цьому суд взяв до уваги, що обвинувачений врешті визнав вину, вчинив нетяжкий злочин та кримінальний проступок, вперше притягується до кримінальної відповідальності, на обліку лікаря психіатра, нарколога не перебуває, офіційно працевлаштований в ФОП " ОСОБА_9 ".

Суд врахував думку потерпілих, які просили призначити обвинуваченому сувору міру покарання, та за відсутності пом`якшуючих та обтяжуючих обставин, з додержанням вимог ст.ст. 50, 65 КК України, прийшов до правильного висновку, призначивши йому покарання в межах санкцій інкримінованих правопорушень, з дотриманням положень ч.1 ст. 70 КК України.

В той же час, оскільки обвинувачений повністю визнав вину у вчиненому, вперше притягується до кримінальної відповідальності, суд прийшов до висновку про можливість виправлення ОСОБА_5 і попередження нових злочинів без відбування покарання і вважав за можливе застосувати ст.75 КК України, звільнивши обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням із покладенням на нього обов`язків, передбачених ч.1 ст.76 КК України, з чим погоджується і колегія суддів.

Що стосується прохання потерпілої сторони про стягнення моральної шкоди із обвинуваченого та не співмірності із завданими стражданнями потерпілому, то слід зазначити таке.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 128 КПК України особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння.

Відповідно до ч. 1 ст. 129 КПК України суд, ухвалюючи обвинувальний вирок, постановляючи ухвалу про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково, чи відмовляє в ньому.

Цивільні правовідносини, що виникають з приводу відшкодування шкоди, заподіяної злочином, врегульовані положеннями ст. 1177 ЦК України, згідно із якою шкода, завдана особі, яка потерпіла від кримінального правопорушення, відшкодовується відповідно до закону.

Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних і душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення.

Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 з подальшими змінами і доповненнями «Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» вказано, що розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру і об`єму страждань (фізичних, душевних, психічних і тому подібне), яких отримав позивач, характер немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення і тому подібне) і з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін в його життєвих і виробничих відносинах, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час і зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд повинен виходити з принципів законності, зваженості і справедливості.

Як вбачається із матеріалів кримінального провадження, потерпілий ОСОБА_7 отримав тілесні ушкодження, що підтверджується висновками судово-медичної експертизи № 292/114/11 від 23.04.2024.

Оскільки суд першої інстанції з дотриманням положень ст.ст.23, 1167 ЦК України, правильно встановив наявність безпосереднього причинного зв`язку між протиправними діями обвинуваченого ОСОБА_5 і шкодою, заподіяною потерпілому ОСОБА_7 , в результаті цих дій, характер немайнових втрат, яких він поніс, зокрема стан його здоров`я, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, а також враховуючи, що потерпілому дійсно була заподіяна моральна шкода, яка виразилась у душевних та фізичних стражданнях, та враховуючи принципи розумності та справедливості щодо стягнення шкоди, дійшов до правильного висновку про необхідність стягнути із обвинуваченого ОСОБА_5 на користь потерпілого ОСОБА_7 завдану в результаті вчинення кримінального правопорушення моральну шкоду в розмірі 50 000 грн., що на переконання колегії суддів в даному випадку є достатнім, розумним та справедливим.

Висновок експерта за результатами судової психологічної експертизи щодо потерпілого ОСОБА_7 , наданий як доказ порушеного психологічного стану колегія суддів ураховує, проте зазначає, він має рекомендаційний та консультативний характер, та не констатує факт негативних наслідків для психіки потерпілого після отримання ним тілесних ушкоджень.

В той же час, на переконання колегії суддів, за встановлених обставин справи, присуджене судом першої інстанції моральне відшкодування потерпілому відповідає вимогам розумності та справедливості, а тому доводи апелянта у цій частині є безпідставними.

При цьому колегія суддів ураховує висновок Великої Палати Верховного Суду від 15 грудня 2020 року у справі № 752/17832/14-ц та Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду Верховного Суду від 05 грудня 2022 року у справі № 214/7462/20, постанови Верховного Суду від 05.12.2022 в справі № 214/7462/20, виходячи з яких при визначенні грошової суми компенсації моральної шкоди враховуються характер правопорушення, глибина фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступінь вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, інші обставини, які мають істотне значення, вимоги розумності й справедливості. При цьому розмір відшкодування моральної шкоди має бути не більшим, ніж достатньо для розумного задоволення потреб потерпілої особи, і не повинен приводити до її безпідставного збагачення.

Що стосується вимог представника потерпілого ОСОБА_7 - адвоката ОСОБА_8 про стягнення із обвинуваченого ОСОБА_5 понесених потерпілим витрат на правову допомогу в суді апеляційної інстанції в розмірі 10 000 грн., колегія суддів зауважує на тому, що доказів фактичного понесення потерпілим ОСОБА_7 витрат на правову допомогу під час апеляційного провадження представником до поданої апеляційної скарги долучено не було.

При перевірці справи колегія суддів не виявила допущених істотних порушень кримінально-процесуального закону чи неправильного застосування кримінального закону, які тягнули б за собою скасування вироку, тому колегія суддів вважає за необхідне в частині вирішення понесених потерпілим ОСОБА_7 витрат на правничу допомогу оскаржуваний вирок змінити, а в решті залишити без змін.

Керуючись ст.ст.376 ч.2, 404, 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_5 адвоката ОСОБА_6 задовольнити частково, апеляційну скаргу представника потерпілого ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 залишити без задоволення.

Вирок Кіровського районного суду м. Кіровограда від 25 березня 2025 року щодо ОСОБА_5 в частині вирішення понесених потерпілим ОСОБА_7 витрат на правничу допомогу змінити.

Стягнути з обвинуваченого ОСОБА_5 на користь потерпілого ОСОБА_7 15 000 грн. витрат на правову допомогу.

В іншій частині вирок суду залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення.

СУДДІ: