Єдиний унікальний номер 317/4421/24
Провадження № 1-кп/317/199/2025
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 травня 2025 року м. Запоріжжя

Запорізький районний суд Запорізької області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участі:

секретаря судового засідання ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

захисника обвинуваченого ОСОБА_5

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000225 від 18.06.2024 відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Василівка Запорізької області, громадянина України, освіта середня, офіційно не працевлаштованого, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше неодноразово судимого,

за обвинуваченням у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

До Запорізького районного суду Запорізької області надійшов обвинувальний акт з додатками у кримінальному провадженні № 0000225 від 18.06.2024 відносно ОСОБА_4 за обвинуваченням у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України.

Разом з обвинувальним актом на затвердження суду подано угоду про визнання винуватості, укладену 19.08.2024 між прокурором Запорізької окружної прокуратури Запорізької області ОСОБА_3 та підозрюваним ОСОБА_4 .

Згідно угоди про визнання винуватості від 19.08.2024 сторони погодились на призначення ОСОБА_4 покарання за ч. 1 ст. 309 КК України у вигляді 1 року обмеження волі з іспитовим строком та покладенням обов`язків, передбачених ст. 76 КК України. Згідно укладеної угоди ОСОБА_4 зобов`язався беззаперечно визнати свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України в повному обсязі і під час судового провадження.

Прокурор ОСОБА_3 у підготовчому судовому засіданні просила затвердити угоду про визнання винуватості.

Обвинувачений ОСОБА_4 та його захисник, адвокат ОСОБА_5 , також підтримали дану угоду про визнання винуватості, просили затвердити.

Заслухавши думку учасників судового провадження, суд дійшов наступних висновків.

Згідно п. 1 ч. 3 ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти такі рішення, зокрема, затвердити угоду або відмовити в затвердженні угоди та повернути кримінальне провадження прокурору для продовження досудового розслідування в порядку, передбаченому статтями 468-475 цього Кодексу.

У кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості (п. 2 ч. 1 ст. 468 КПК України).

Згідно із п. 1 ч. 4 ст. 469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, нетяжких злочинів, тяжких злочинів.

Відповідно до ст. 470 КПК України прокурор при вирішенні питання про укладення угоди про визнання винуватості зобов`язаний враховувати такі обставини:

1) ступінь та характер сприяння підозрюваного чи обвинуваченого у проведенні кримінального провадження щодо нього або інших осіб;

2) характер і тяжкість обвинувачення (підозри);

3) наявність суспільного інтересу в забезпеченні швидшого досудового розслідування і судового провадження, викритті більшої кількості кримінальних правопорушень;

4) наявність суспільного інтересу в запобіганні, виявленні чи припиненні більшої кількості кримінальних правопорушень або інших більш тяжких кримінальних правопорушень.

Частина 7 статті 474 КПК України визначає, що суд перевіряє угоду на відповідність вимогам цього Кодексу та/або закону. Суд відмовляє в затвердженні угоди, якщо:

1) умови угоди суперечать вимогам цього Кодексу та/або закону, в тому числі допущена неправильна правова кваліфікація кримінального правопорушення, яке є більш тяжким ніж те, щодо якого передбачена можливість укладення угоди;

2) умови угоди не відповідають інтересам суспільства;

3) умови угоди порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб;

4) існують обґрунтовані підстави вважати, що укладення угоди не було добровільним, або сторони не примирилися;

5) очевидна неможливість виконання обвинуваченим взятих на себе за угодою зобов`язань;

6) відсутні фактичні підстави для визнання винуватості.

Отже, за нормами процесуального закону умови угоди повинні відповідати інтересам суспільства. Кримінальне правопорушення є суспільно небезпечним діянням, за яке закон передбачає кримінальне покарання. Однак у кримінальних провадженнях про певні кримінальні правопорушення законодавець дозволяє учасникам кримінально-правового конфлікту вирішити його шляхом укладення угоди. Учасники кримінального провадження укладають їх для забезпечення власних інтересів (прокурор з метою процесуальної економії; потерпілий швидкого і повного відшкодування шкоди, завданої кримінальним правопорушенням; обвинувачений зменшення покарання). Якщо ці інтереси суперечать суспільним інтересам (наприклад, узгоджене сторонами покарання є суттєво заниженим порівняно з тим, що було б призначене обвинуваченому у разі доведення судового розгляду до завершення без укладення угоди), то у затвердженні угоди суд повинен відмовити.

У даному кримінальному провадженні ОСОБА_4 обвинувачується у незаконному придбанні, перевезенні та зберіганні наркотичних засобів без мети збуту, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України.

Згідно зі ст. 50, 65 КК України суд призначає покарання, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного, обставини, що обтяжують та пом`якшують покарання, а також враховує дані, які всебічно характеризують особу винного. Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчинення нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами. Виходячи з указаної мети і принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного. Тільки з врахуванням та належним аналізом усіх цих обставин у своїй сукупності буде досягнуто необхідного балансу верховенства права та справедливості при вирішенні цього питання.

Згідно із угодою про визнання винуватості сторони погодили, що ОСОБА_4 буде призначено покарання за ч. 1 ст. 309 КК України у виді 1 року обмеження волі зі звільненням від відбування покарання на підставі ст. 75 КК України, та покладенням на нього обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.

Перевіряючи угоду про визнання винуватості на відповідність її вимогам КПК України та КК України, суд установив, що погоджене сторонами покарання для обвинуваченого ОСОБА_4 у вигляді обмеження волі зі звільненням від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком, не у повній мірі відповідає вимогам КК України, зокрема, меті покарання, розумному балансу між охоронюваними інтересами держави, суспільства та правами особи, яка притягається до кримінальної відповідальності.

Як встановлено судом, ОСОБА_4 неодноразово судимий у тому числі за вчинення особливо тяжкого насильницького злочину. 29.06.2023 від звільнився з Бердичівської виправної колонії № 70, де відбував показання у вигляді 13 років позбавлення волі за злочин, передбачений п. 12 ч. 2 ст. 115 КК України. До відбування вказаного покарання ОСОБА_4 відбував покарання у вигляді 5 років 2 місяців позбавлення волі за іншим вироком. У даному кримінальному провадженні ОСОБА_4 ухилявся від явки до суду, перебував у розшуку.

Узгоджене в угоді про визнання винуватості показання у вигляді одного року обмеження волі з іспитовим строком та покладенням обов`язків, передбачених ст. 76 КК України, явно не відповідає вимогам ст. 65 КК України, суперечить інтересам суспільства в частині забезпечення принципу визначення необхідного та достатнього для виправлення особи покарання, яке в подальшому також сприятиме попередженню вчинення аналогічних кримінальних правопорушень, як обвинуваченими, так і іншими особами.

Отже, умови угоди не відповідають вимогам КК України та інтересам суспільства.

Відповідно до п. 2 ч. 7 ст. 474 КПК України суд відмовляє у затверджені угоди, якщо умови угоди не відповідають інтересам суспільства.

За вищевказаних обставин суд дійшов висновку, що у затвердженні угоди про визнання винуватості слід відмовити з указаних підстав.

Керуючись ст. 314, 474 КПК України,-

УХВАЛИВ:

Відмовити у затвердженні угоди про визнання винуватості, укладеної 19.08.2024 між прокурором Запорізької окружної прокуратури Запорізької області ОСОБА_3 та підозрюваним ОСОБА_4 у кримінальному провадженні № 0000225 від 18.06.2024 відносно ОСОБА_4 за обвинуваченням у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України.

Судове провадження продовжити у загальному порядку.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1