УХВАЛА

за наслідками вирішення клопотань сторони захисту, пов`язаних із заходами забезпечення кримінального провадження у вигляді накладених арештів на майно

29 квітня 2025 року Сколівський районний суд Львівської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

з участю прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

його захисника адвоката ОСОБА_5 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні у залі судових засідань у м. Сколе Стрийського району Львівської області, що по вул. Д. Галицького, 8, у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0002242 від 25.11.2024 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 369-2 КК України:

- клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_4 адвоката ОСОБА_5 про скасування арешту майна;

- клопотання представника власника майна ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_5 про скасування арешту майна, -

в с т а н о в и в:

24.12.2024 року від Львівської обласної прокуратури до Сколівського районного суду Львівської області надійшов обвинувальний акт відносно ОСОБА_4 , складений старшим слідчим в ОВС Першого слідчого відділу (з дислокацією у м. Львові) Територіального управління ДБР, розташованого у м. Львові ОСОБА_7 та затверджений прокурором першого відділу процесуального керівництва управління процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих територіального управління ДБР Львівської обласної прокуратури ОСОБА_8 18.12.2024 року у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0002242 від 25.11.2024 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 369-2 КК України, що був зареєстрований в діловодстві за вх. № 8704.

Після визначення судді для здійснення судового провадження у передбаченому ч. 3 ст. 35 КПК України порядку (єдиний унікальний номер справи 453/2148/24), ухвалою судді Сколівського районного суду Львівської області ОСОБА_1 від 24.12.2024 року у вищевказаному кримінальному провадженні щодо розгляду обвинувального акта було призначено підготовче судове засідання. Рішення про необхідність призначення запасного судді у вищевказаному кримінальному провадженні у порядку, визначеному у ст. 320 КПК України, суддею Сколівського районного суду Львівської області ОСОБА_1 одночасно із призначенням названого підготовчого судового засідання не приймалось.

Від захисника обвинуваченого ОСОБА_4 адвоката ОСОБА_5 29.01.2025 року через канцелярію Сколівського районного суду Львівської області надійшло клопотання, яке було зареєстроване в діловодстві за вх. №722, про скасування арешту майна, за змістом якого зазначається, що 29.08.2024 року на підставі ухвали слідчого судді Личаківського районного суду м. Львова ОСОБА_9 проведений обушку за адресою проживання ОСОБА_4 , за результатами якого вилучено майно, зокрема грошові кошти у сумі 116 250 доларів США (1144 купюр номіналом по 100 доларів США та 37 купюр номіналом по 50 доларів США), з яких 43 700 доларів США належали та належать ОСОБА_6 , а інша частина грошових коштів, що складає 72 500 доларів США, належить ОСОБА_4 та його родині, та слугує для підтримання їх нормальної життєдіяльності. В подальшому, стороною обвинувачення, з метою забезпечення заходів кримінального провадження, ухвалою слідчого судді Личаківського районного суду м. Львова ОСОБА_10 від 18.09.2024 року за єдиним унікальним номером судової справи 463/8248/24, на майно, насамперед на грошові кошти у сумі 116 250 доларів США (1144 купюр номіналом по 100 доларів США та 37 купюр номіналом по 50 доларів США) накладено арешт. При розгляді клопотання сторони обвинувачення про накладення арешту на грошові кошти у сумі 116 250 доларів США (1144 купюр номіналом по 100 доларів США та 37 купюр номіналом по 50 доларів США), слідчий суддя Личаківського районного суду м. Львова ОСОБА_10 задовольнив клопотання сторони обвинувачення з підстав, що вилучене майно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України, а відтак і про наявність всіх правових підстав для накладення арешту на зазначене майно. Отже, з цього слідує, що причиною та метою накладення арешту являлась безперешкодна можливість проведення ряду судових експертиз, а також збереження речових доказів, тобто для забезпечення швидкого, повного та неупередженого досудового розслідування. За цей час органом досудового слідства із вилученим майном проведено всі необхідні слідчі та процесуальні дії, експертні дослідження. Разом із тим, на вилучених грошових коштах не виявлено жодної слідової інформації, яка б могла бути використана в ході розслідування, не міститься і слідів кримінального правопорушення, а тому будь-яких подальших потреб в утриманні вилученого майна немає.

Від представника власника об`єкту арешту майна ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_5 29.01.2025 року через канцелярію Сколівського районного суду Львівської області надійшло клопотання, яке було зареєстроване в діловодстві за вх. №723, про скасування арешту майна, за змістом якого зазначається, що 29.08.2024 року на підставі ухвали слідчого судді Личаківського районного суду м. Львова ОСОБА_9 проведений обушку за адресою проживання ОСОБА_4 за результатами якого вилучено майно, зокрема грошові кошти у сумі 116 250 доларів США (1144 купюр номіналом по 100 доларів США та 37 купюр номіналом по 50 доларів США), з яких 43 700 доларів США належали та належать ОСОБА_6 .. В подальшому, стороною обвинувачення, з метою забезпечення заходів кримінального провадження, ухвалою слідчого судді Личаківського районного суду м. Львова ОСОБА_10 від 18.09.2024 року за єдиним унікальним номером судової справи 463/8248/24, на майно, насамперед на грошові кошти у сумі 116 250 доларів США (1144 купюр номіналом по 100 доларів США та 37 купюр номіналом по 50 доларів США) накладено арешт. При розгляді клопотання сторони обвинувачення про накладення арешту на грошові кошти у сумі 116 250 доларів США (1144 купюр номіналом по 100 доларів США та 37 купюр номіналом по 50 доларів США), слідчий суддя Личаківського районного суду м. Львова ОСОБА_10 задовольнив клопотання сторони обвинувачення з підстав, що вилучене майно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України, а відтак і про наявність всіх правових підстав для накладення арешту на зазначене майно. Отже, з цього слідує, що причиною та метою накладення арешту являлась безперешкодна можливість проведення ряду судових експертиз, а також збереження речових доказів, тобто для забезпечення швидкого, повного та неупередженого досудового розслідування. Звертає увагу суду на те, що з часу накладення арешту на майно пройшов тривалий час, а досудове розслідування у вказаному кримінальному провадженні завершено, претензії кримінально-правового або будь-якого іншого юридичного характеру до ОСОБА_6 у сторони обвинувачення відсутні. За цей час органом досудового слідства із вилученим майном проведено всі необхідні слідчі та процесуальні дії, експертні дослідження. Разом із тим, на вилучених грошових коштах не виявлено жодної слідової інформації, яка б могла бути використана в ході розслідування, не міститься і слідів кримінального правопорушення, а тому будь-яких подальших потреб в утриманні вилученого майна немає.

У підготовчому судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 заперечив стосовно скасування арешту майна за клопотаннями сторони захисту, зазначивши, що ухвала слідчого судді Личаківського районного суду м. Львова ОСОБА_10 від 18.09.2024 року за єдиним унікальним номером судової справи 463/8248/24 оскаржувалась адвокатом ОСОБА_5 в апеляційному порядку, зокрема, й з підстав наведених в цих клопотаннях, які розглядаються, однак ухвалою Львівського апеляційного суду означена ухвала слідчого судді залишена без змін. Вказав, що одна з причин накладення арешту на тимчасове вилучення майна слугувала санкція тяжкого корупційного кримінального правопорушення, яка передбачає окрім як позбавлення волі ще й конфіскацію майна, тому в даному судовому розгляді може бути застосована спеціальна конфіскація. Підкреслив, що на цій стадії судового розгляду не можна надавати оцінку доказам задля дослідження доказів, в тому числі, й щодо проведення будь-яких експертиз, оскільки висновки експерта можуть в подальшому ставитись стороною захисту під сумнів або ж заявлятись нею клопотання про призначення повторних та/чи додаткових експертиз.

У підготовчому судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 , його захисник та одночасно представник ОСОБА_6 адвокат ОСОБА_5 підтримали подані клопотання про скасування арешту на майно обвинуваченого ОСОБА_4 та власника об`єкту арешту майна ОСОБА_6 , зазначивши, що причиною та метою накладення арешту являлась безперешкодна можливість проведення ряду судових експертиз, а також збереження речових доказів, тобто для забезпечення швидкого, повного та неупередженого досудового розслідування. Звертають увагу суду на те, на даний час з часу накладення арешту на майно пройшов тривалий час, а досудове розслідування у вказаному кримінальному провадженні завершено, претензії кримінально-правового або будь-якого іншого юридичного характеру до ОСОБА_6 у сторони обвинувачення відсутні. За цей час органом досудового слідства із вилученим майном проведено всі необхідні слідчі та процесуальні дії, експертні дослідження. Разом із тим, на вилучених грошових коштах не виявлено жодної слідової інформації, яка б могла бути використана в ході розслідування, не міститься і слідів кримінального правопорушення, а тому будь-яких подальших потреб в утриманні вилученого майна немає.

Дослідивши зміст поданих клопотань про скасування арешту, заслухавши міркування присутніх у підготовчому судовому засіданні сторін кримінального провадження, суд висновує наступне.

Відповідно до ч. 3 ст. 315 КПК України, під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити, продовжити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого. При розгляді таких клопотань суд додержується правил, передбачених розділом II цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Згідно з пунктом 1 ч. 2 ст. 170 КПК України арешт на майно накладається з метою забезпечення збереження речових доказів.

Відповідно до ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Речовими доказами, згідно з ч. 1 ст. 98 КПК України, є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, у тому числі предмети, що були об`єктом кримінально-протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально-протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Згідно ч. 1 ст. 174 КПК України, підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження судом. Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Як встановлено судом, ухвалою слідчого судді Личаківського районного суду м. Львова ОСОБА_10 від 18.09.2024 року за єдиним унікальним номером судової справи 463/8248/24, клопотання старшого слідчого в ОВС Першого слідчого відділу (з дислокацією у м. Львові) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Львові, ОСОБА_11 , про арешт майна, - задоволено частково. Накладено арешт на тимчасово вилучене майно у кримінальному провадженні № 0000326 від 04.08.2023 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 369-2 КК України, вилучене в результаті проведення обшуків, з-поміж іншого, на грошові кошти у сумі 116 250 доларів США (1144 купюр номіналом 100 доларів США, 37 купюр номіналом 50 доларів США). Ухвалою Львівського апеляційного суду від 01.10.2024 року за єдиним унікальним номером судової справи 463/8248/24, ухвалу слідчого судді Личаківського районного суду м. Львова від 18.09.2024 року про накладення арешту на майно залишено без змін, а апеляційні скарги захисника ОСОБА_12 в інтересах підозрюваного ОСОБА_4 , прокурора ОСОБА_8 залишено без задоволення.

Відповідно до ч. 1 ст. 131 КПК України, заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження. Частина 2 ст. 131 КПК України визначає арешт майна одним із видів заходів забезпечення.

Потреби кримінального провадження виправдовують арешт майна, як втручання у права та інтереси власника майна з метою забезпечення збереження речових доказів та конфіскації майна, як виду покарання (пункти 1, 3 ч. 2 ст. 170 КПК України).

Суд приймає до уваги, що ОСОБА_4 обвинувачується, зокрема, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 369-2 КК України, за яке законом передбачено додаткове покарання у виді конфіскації майна. Тому в даній частині, на переконання суду, арешт накладено обґрунтовано.

Як зазначалося вище, питання накладення арешту, в тому числі, грошових коштів було предметом неодноразового суддівського контролю. Тому при оцінці даного питання суд приймає до уваги, що слідчими суддями, судом, в попередніх судових рішеннях враховувалося пов`язаність виявлених грошових коштів з місцем проживання обвинуваченого ОСОБА_4 та недоведеність особами, які заявляють права на вилучені гроші їх належності цим особам та джерела їх походження. Водночас, представником ОСОБА_6 адвокатом ОСОБА_5 не надано суду жодного документа, який би очевидно стверджував, що законним володільцем грошових коштів на загальну суму 43 700 доларів США є саме ОСОБА_6 ..

У практиці Європейського Суду з прав людини напрацьовано три головні критерії, які слід оцінювати на предмет відповідності втручання в право особи на мирне володіння своїм майном, принципу правомірного втручання, сумісного з гарантіями ст. 1 Першого протоколу, а саме: (1) чи є втручання законним; (2) чи переслідує воно «суспільний інтерес»; (3) чи є такий захід (втручання в право на мирне володіння майном) пропорційним визначеним цілям. Європейський Суд з прав людини констатує порушення державою ст. 1 Першого протоколу, якщо хоча б одного критерію не буде додержано.

Тому щодо законності втручання, то КПК України не встановлює заборон щодо накладення арешту на майно, котре належить підозрюваному на власності з метою конфіскації майна як виду покарання. Поряд з цим, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура (ст. 2 КПК України).

Так, приписами частин 1, 2, 6 ст. 22 КПК України визначено, що кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом. Суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків.

Відповідно ч. 1 ст. 173 КПК України слідчий суддя, суд відмовляє у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність скасування такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим ч. 1 ст. 170 КПК України.

Враховуючи обставини кримінального провадження та завдання кримінального провадження, таке втручання в право володіння майном на даній стадії судового розгляду, яке продовжується, є співрозмірним та виправданим, сприятиме досягненню мети щодо повного, швидкого та неупередженого судового розгляду, а також забезпеченню збереження відповідного майна, яке є речовим доказом у кримінальному провадженні, в якому може бути застосована спеціальна конфіскація, відтак у задоволенні обидвох клопотань про скасування арешту майна належить відмовити.

Керуючись статтями 2, 22, 100, 173-174, 315, 371-372, 376, 392 КПК України, суд, -

п о с т а н о в и в:

У задоволенні клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_4 адвоката ОСОБА_5 про скасування арешту майна у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000326 від 04.08.2023 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 369-2 КК України, - відмовити.

У задоволенні клопотання представника власника майна ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_5 про скасування арешту майна у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000326 від 04.08.2023 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 369-2 КК України, - відмовити.

Ухвала суду, в силу ч. 2 ст. 392 КПК України, окремому оскарженню не підлягає. Заперечення проти такої ухвали можуть бути включені до апеляційної скарги на судове рішення, передбачене у ч. 1 цієї статті.

Текст ухвали у повному обсязі проголошувався 01 травня 2025 року о 14:15 год..

Суддя ОСОБА_13