Заводський районний суд м. Запоріжжя

Справа № 332/3148/20
Провадження №: 1-кп/332/9/25
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 червня 2025 р.м. Запоріжжя

Заводський районний суд міста Запоріжжя у складі:

головуючого судді - ОСОБА_1 ;

при секретарі - ОСОБА_2 ;

за участю: прокурора ОСОБА_3 , захисників ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , обвинуваченого ОСОБА_6 , представників потерпілої сторони ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Запоріжжя кримінальне провадження № 0000513 за обвинуваченням:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Запоріжжя, громадянина України, маючого вищу освіту, працюючого виконуючим обов`язки директора ЗДП «Кремнійполімер», зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

- у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.191, ч.1 ст.366 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Наказом Міністерства регіонального розвитку будівництва та житлово- комунального господарства України №125 К/ОС від 25.03.2019 Про призначення виконувачем обов`язків директора Запорізького державного підприємства «Кремнійполімер» - ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 призначений виконувачем обов`язків директора Запорізького державного підприємства «Кремнійполімер» (далі Підприємство) з 29.03.2019.

Розділом 1 Статуту Підприємства, затвердженого наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України № 186 від 07.05.2013 (Далі Статут) передбачено, що Підприємство засновано на державній формі власності, створено наказом Державного комітету Української РСР по хімічній, нафтохімічній промисловості та медичних препаратів від 05.03.1992 №28, внесене до єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців з ідентифікаційним кодом №00203625.

Відповідно до пункту 4.1 Статуту, майно Підприємства є державною власністю і закріплюється за ним на праві господарського відання.

Пункт 4.7 Статуту встановлює, що Підприємство не має права безоплатно передавати належне йому майно іншим юридичним та фізичним особам, крім випадків, передбачених законом.

Разом з тим пункт 7.2 Статуту передбачає, що управління підприємством здійснюється його директором, який підзвітний Уповноваженому органу управління.

Згідно з пунктом 7.6 Статуту директор підприємства самостійно вирішує питання діяльності підприємства, за винятком тих, що віднесені Статутом до компетенції Уповноваженого органу управління.

Пунктом 7.8 Статуту передбачено, що директор підприємства несе персональну відповідальність за виконання покладених на нього завдань, що визначені Статутом.

Цим же пунктом передбачені повноваження директора підприємства, а саме:

під час реалізації своїх прав і виконання обов`язків директор повинен діяти в інтересах Підприємства;

діє без довіреності від імені Підприємства, представляє його інтереси в органах державної влади та органах місцевого самоврядування судових та правоохоронних органах, інших організаціях, а також у відносинах юридичними та фізичними особами;

формує адміністрацію Підприємства;

видає в межах своєї компетенції накази, розпорядження та учення;

організовує виробничо-господарську, соціально-побутову та іншу діяльність Підприємства відповідно до мети та основних напрямів його діяльності;

затверджує за погодженням з Уповноваженим органом управління структуру і штатний розпис Підприємства;

вносить пропозиції Уповноваженому органу управління щодо прийняття (звільнення) заступників керівника Підприємства;

у встановленому порядку призначає на посади та звільняє з посад працівників Підприємства;

обирає форму і систему оплати праці, установлює працівникам конкретні розміри тарифних ставок, посадових окладів, винагород, надбавок доплат з отриманням норм і гарантій, передбачених законодавством;

застосовує заходи заохочення та дисциплінарного стягнення до працівників Підприємства;

розпоряджається коштами та майном Підприємства відповідно до цього Статуту та законодавства;

забезпечує ефективне використання та збереження майна, переданого Підприємству;

укладає договори, видає довіреності, відкриває в установах банків поточний та інші рахунки;

погоджує із Уповноваженим органом управління накази про свої закордонні відрядження та інформує про відрядження в межах України.

З огляду на викладене, ОСОБА_6 , займаючи посаду виконувача обов`язків директора Підприємства, тимчасово виконував організаційно розпорядчі та адміністративно-господарські функції, у зв`язку із чим, відповідно до ч. 3 ст. 18 КК України, є службовою особою.

В період часу з 10.04.2019р. до 31.10.2019р. (більш точні дата і час не встановлені) ОСОБА_6 , діючи умисно, з корисливих мотивів, шляхом зловживання своїм службовим становищем і використання офіційних документів, про передачу рухомого майна Підприємства до ТОВ «НВК» Укравтоматика» (далі Товариство) для проведення дефектовки та ремонту за договором № 040801 від 10.04.2019, вчинив розтрату майна Підприємства, яке перебувало у його віданні.

Так, у невстановлений в ході досудового розслідування час, у ОСОБА_6 виник умисел на розтрату рухомого майна Підприємства, яке перебувало у його віданні, шляхом зловживання своїм службовим становищем і складання офіційних документів, про його передачу іншим суб`єктам господарської діяльності (далі СГД) для проведення дефектовки і ремонтних робіт. З цією метою ОСОБА_6 розробив детальний план вчинення кримінального правопорушення, який полягав в укладенні з СГД договору про виконання робі та пов`язаних з ремонтом транспортних засобів, який би в подальшому слугував прикриттям злочинних дій останнього.

Реалізовуючи свій злочинний план на вчинення кримінального правопорушення, направленого на розтрату майна Підприємства, яке перебувало його віданні, діючи умисно, з корисливих мотивів, перебуваючи на території Підприємства, за адресою: м. Запоріжжя, вул. Теплична, 7, підписав від імені Підприємства Договір № 040801 від 10.04.2019 «Про дефектовку та ремонт транспортного засобу» (далі Договір), з Товариством, керівником якого була ОСОБА_10 , яка не була обізнаною про злочинний намір і протиправний характер дій ОСОБА_6 .

Відповідно до пункту 1.1 Договору Товариство (виконавець) бере на себе зобов`язання надати замовнику послуги з дефектовки та ремонту автомобільного транспортного засобу чи його складових частин, у тому числі з використанням матеріалів (запасних частин) як замовника, так і спеціально замовлених виконавцем, по попередній домовленості як по запасним частинам, так і по вартості робіт.

В свою чергу Підприємство (замовник) бере на себе зобов`язання прийняти й оплатити ці послуги, а також вартість використаних матеріалів (запасних частин) Товариства в розмірі та строки та в порядку, що передбачені умовами цього договору, у разі схвалення попередньої домовленості.

Згідно пункту 4.1 Договору прийняття транспортного засобу (його складових) на технічне обслуговування та/або ремонт здійснюється у присутності замовника або його уповноваженого представника, про що складається акт приймання - передаю транспортного засобу, його складових для надання послуг з технічного обслуговування та ремонту.

Пунктом 4.2 Договору встановлено, що акт приймання - передачі транспортного засобу, його складових для надання послуг з технічною обслуговування або ремонту підписується замовником та особою, відповідальною за прийняття на ремонт, скріпляється печаткою виконавця замовника.

Крім того, пунктом 4.3 Договору встановлено, що після прийняття транспортного засобу і його складових на технічне обслуговування та/або ремонт замовнику видається один екземпляр акту приймання - передачі.

У подальшому, ОСОБА_6 , продовжуючи свої злочинні дії, направлені на розтрату чужого майна, яке перебувало у його віданні, достовірно знаючи про відсутність фінансової можливості Підприємства здійснити оплату за дефектовку і ремонт транспортних засобів, що перебувають на балансі Підприємства, діючи умисно, з корисливих мотивів, після укладення Договору, в період часу з 10.04.2019р. до 31.10.20р. (більш точні дата і час не встановлені), перебуваючи на території Підприємства за адресою: м. Запоріжжя, вул. Теплична, 7, гр-н ОСОБА_6 , всупереч вимогам, передбаченим пунктом 7.8 Статуту, маючи єдиний умисел на розтрату рухомою майна Підприємства, яке перебувало у його віданні, діючи з корисливих мотивів, вчинив подальші дії, направлені на розтрату майна Підприємства, тобто склав завідомо неправдиві офіційні документи, а саме: Додаток до договору №040801 від 10.04.2019р. - Акт прийому-передачі транспортних засобів, в яких зазначив відомості про передачу рухомого майна Підприємства та фактичне отримання його Товариством, зокрема:

додаток до договору №040801 від 10.04.2019 - Акт прийому передачі транспортних засобів від 03.05.2019р. за підписом ОСОБА_6 і ОСОБА_10 , відповідно до якого Підприємство передало, а Товариство прийняло для проведення дефектовки і ремонтних робіт на транспортний засіб: КАМАЗ 53213 (номерний знак НОМЕР_1 , шасі № НОМЕР_2 ).

Таким чином, ОСОБА_6 в період часу з 10.04.2019р. до 31.10.2019р. (більш точні дата і час не встановлені) вчинив розтрату чужого майна, яке перебувало в його віданні, шляхом зловживання своїм службовим становищем на території Підприємства, за адресою; м. Запоріжжя, вул. Теплична, 7, а саме:

колісного транспортного засобу - автомобіль КАМАЗ 53213, номерний знак: НОМЕР_1 , 1984 року випуску, шасі (рама): НОМЕР_2 , вартістю згідно висновку судової авто-товарознавчої експертизи №11/1-135 від 27.08.2020 року - 82882,37 гривень.

В результаті злочинних дій ОСОБА_6 підприємству заподіяна майнова шкода в сумі 82882 грн. 37 коп.

Крім того встановлено, що наказом Міністерства регіонального розвитку будівництва та житлово-комунального господарства України № 125 К/ОС від «Про призначення виконувачем обов`язків директора Запорізького державного підприємства «Кремнійполімер» - ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , призначений виконувачем обов`язків директора Запорізького державного підприємства «Кремнійполімер» (далі Підприємство) з 29.03.2019р.

Розділом 1 Статуту Підприємства, затвердженого наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України № 186 від 07.05.2013 (Даті Статут) передбачено, що Підприємство засновано на державній формі власності, створено наказом Державного комітету Української РСР по хімічній, нафтохімічній промисловості та медичних препаратів від 05.03.1992 №28, внесене до єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб підприємців з ідентифікаційним кодом №00203625.

Відповідно до пункту 4.1 Статуту, майно Підприємства є державною власністю і закріплюється за ним на праві господарського відання.

Пункт 4.7 Статуту встановлює, що Підприємство не має права безоплатно передавати належне йому майно іншим юридичним та фізичним особам крім випадків, передбачених законом.

Разом з тим пункт 7.2 Статуту передбачає, що управління підприємством здійснюється його директором, який підзвітний Уповноваженому органу управління.

Згідно з пунктом 7.6 Статуту, директор підприємства самостійно вирішує питання діяльності підприємства, за винятком тих, що віднесені Статутом до компетенції Уповноваженого органу управління.

Пунктом 7.8 Статуту передбачено, що директор підприємства несе персональну відповідальність за виконання покладених на нього завдань, що визначені Статутом.

Цим же пунктом передбачені повноваження директора підприємства, а саме:

під час реалізації своїх прав і виконання обов`язків директор повинен діяти в інтересах Підприємства;

діє без довіреності від імені Підприємства, представляє його інтереси в органах державної влади та органах місцевого самоврядування судових та правоохоронних органах, інших організаціях, а також у відносинах юридичними та фізичними особами;

формує адміністрацію Підприємства;

видає в межах своєї компетенції накази, розпорядження та доручення;

організовує виробничо-господарську, соціально-побутову та іншу діяльність Підприємства відповідно до мети та основних напрямів його діяльності;

затверджує за погодженням з Уповноваженим органом управління структуру і штатний розпис Підприємства;

вносить пропозиції Уповноваженому органу управління щодо прийняття (звільнення) заступників керівника Підприємства;

у встановленому порядку призначає на посади та звільняє з посад працівників Підприємства;

обирає форму і систему оплати праці, установлює працівникам конкретні розміри тарифних ставок, посадових окладів, винагород, надбавок і доплат з отриманням норм і гарантій, передбачених законодавством;

застосовує заходи заохочення та дисциплінарного стягнення до працівників Підприємства;

розпоряджається коштами та майном Підприємства відповідно до цього Статуту та законодавства;

забезпечує ефективне використання та збереження майна, переданого Підприємству;

укладає договори, видає довіреності, відкриває в установах банків поточний та інші рахунки;

погоджує із Уповноваженим органом управління накази про свої закордонні відрядження та інформує про відрядження в межах України.

З огляду на викладене, ОСОБА_6 , займаючи посаду виконувача обов`язків директора Підприємства, тимчасово виконував організаційно- розпорядчі та адміністративно-господарські функції, у зв`язку із чим, відповідно до ч. 3 ст. 18 КК України, є службовою особою.

В період часу з 10.04.2019р. до 31.10.2019р. (більш точні дата і час не встановлені) ОСОБА_6 , діючи умисно, з корисливих мотивів, шляхом зловживання своїм службовим становищем і використання офіційних документів, про передачу рухомого майна Підприємства до ТОВ «НВК» Укравтоматика» (далі Товариство) для проведення дефектовки та ремонту за договором №040801 від 10.04.2019, вчинив розтрату майна Підприємства, яке перебувало у його віданні.

Так, у невстановлений в ході досудового розслідування час, у ОСОБА_6 виник умисел на розтрату рухомого майна Підприємства, яке перебувало у його віданні, шляхом зловживання своїм службовим становищем і складання офіційних документів, про його передачу іншим суб`єктам господарської діяльності (далі СГД) для проведення дефектовки і ремонтних робіт. З цією метою, ОСОБА_6 розробив детальний план вчинення кримінального правопорушення, який полягав в укладенні з СГД договору про виконання робіт, пов`язаних з ремонтом транспортник засобів, який би в подальшому слугував прикриттям злочинних дій останнього.

Реалізовуючи свій злочинний план на вчинення кримінального правопорушення, направленого на розтрату майна Підприємства, яке перебувало його віданні, діючи умисно, з корисливих мотивів, перебуваючи на території Підприємства за адресою: м. Запоріжжя, вул. Теплична, 7, підписав від імені Підприємства Договір №040801 від 10.04.2019 «Про дефектовку та ремонт транспортного засобу» (далі Договір), з Товариством, керівником якого була ОСОБА_10 , яка не була обізнаною про злочинний намір і протиправний характер дій ОСОБА_6 .

У подальшому, ОСОБА_6 , продовжуючи свої злочинні дії, направлені на розтрату чужого майна, яке перебувало у його віданні, достовірно знаючи про відсутність фінансової можливості Підприємства здійснити оплату за дефектовку і ремонт транспортних засобів, що перебувають на балансі Підприємства, діючи умисно, з корисливих мотивів, після укладення Договору, в період часу з 10.04.2019р. до 31.10.2019р. (більш точні дата і час не встановлені), перебуваючи на території Підприємства, за адресою: м. Запоріжжя, вул. Теплична, 7, ОСОБА_6 , всупереч вимогам передбаченим пунктом 7.8 Статуту, маючи єдиний умисел на розтрату рухомого майна Підприємства, яке перебувало у його віданні, діючи з корисливих мотивів, вчинив подальші дії, направлені на розтрату майна Підприємства, тобто склав завідомо неправдиві офіційні документи, а саме: Додаток до договору №040801 від 10.04.19р. - Акт прийому-передачі транспортних засобів, в яких зазначив відомості про передачу рухомого майна Підприємства та фактичне отримання його Товариством, зокрема:

додаток до договору №040801 від 10.04.2019 - Акт прийому передачі транспортних засобів від 03.05.2019, за підписом ОСОБА_6 і ОСОБА_10 , відповідно до якого Підприємство передало, а Товариство прийняло для проведення дефектовки і ремонтних робіт транспортного засобу: КАМАЗ - 53213 (номерний знак НОМЕР_1 , шасі № НОМЕР_2 ).

Таким чином ОСОБА_6 , в період часу з 10.04.2019р. до 31.10.2019р. (більш точні дата і час не встановлені), вчинив розтрату чужого майна, яке перебувало в його віданні, шляхом зловживання своїм службовим становищем, а також складанням завідомо неправдивих офіційних документів на території Підприємства, за адресою: м. Запоріжжя, вул. Теплична, 7, а саме:

колісного транспортного засобу - автомобіль КАМАЗ 53213, номерний знак: НОМЕР_1 , 1984 року випуску, шасі (рама): НОМЕР_2 , вартістю згідно висновку судової авто-товарознавчої експертизи №11/1-135 від 27.08.2020 - 82882,37 гривень;

Таким чином, ОСОБА_6 , займаючи посаду виконувача обов`язків директора Запорізького державного підприємства «Кремнійполімер», склав завідомо неправдиві офіційні документи, а саме: Додаток до договору № 040801 від 10.04.2019 - Акт прийому-передачі транспортних засобів, в якому зазначив відомості про передачу рухомого майна Підприємства та фактичне отримання його Товариством, тобто документи, які складаються, видаються повноважними (компетентними) особами, містять зафіксовану на папері інформацію і спричиняють наслідки правового характеру, тобто документи, які відповідно до примітки ст.358 КК України є офіційними документами.

Обвинувачений ОСОБА_6 в судовому засіданні свою провину в інкримінованих кримінальних правопорушеннях не визнав, та суду пояснив, що йому у 2019 році запропонували бути директором підприємства «Кремнійполімер». Він погодився, запустив виробництво, хоча хлор, який був на підприємств на той момент у великій кількості, є небезпечною речовиною. Він знайшов споживачів в Німеччині, світові ціни на хлор виросли, але йому заважала російська компанія «Корона», яка керувала діями поліції по цій справі. Вважає себе невинуватим. Також пояснив, що не поклав собі до кишені жодної копійки. Губернатор йому казав, що ОСОБА_11 є бідною особою. Також обвинувачений пояснив, що якщо наявна печатка на документі, отже і підпис є справжнім, неможливо возити з собою лабораторію, а з самою ОСОБА_11 він не знайомий. Також обвинувачений пояснив, що йому для підприємства були потрібні гроші. З Бушуй вела справи головний бухгалтер заводу Хорольська, вона займалась укладенням з нею договору щодо ремонту техніки, він бачив ОСОБА_11 в кабінеті Хорольської, техніку направили на ремонт, щоб в подальшому здавати її в оренду, ця техніка рахується за заводом, хоча фактично наразі чомусь відсутня. На дефектовку техніка мала передаватись по акту. Частина техніки поверталась назад на завод, оскільки вартість ремонту буди вище вартості нового автомобіля, тому такі автомобілі забирали назад на завод. Від «Укравтоматики» приїжджав ОСОБА_12 , він забирав техніку на дефектовку.

Також обвинувачений пояснив, що про повернення техніки назад він не пам`ятає, яким чином вони повертались та чи були документи. При цьому передача техніки на дефектовку та оформлення документів відбувались в один день, все перевіряла охорона, з урахуванням правил бухгалтерського обліку. Щоб оплатити дефектовку, здавався металобрухт, який був в наявності на заводі. Також обвинувачений зазначив, що був прецедент автомобіль «Газель» був зупинений співробітниками поліції, машину заарештували. Він передзвонив ОСОБА_11 і запитав, чому на машині їздять сторонні особи. Обвинувачений додав, що він не знає, чому ОСОБА_11 сказала, що вона не підписувала акти та додатки до договору. Екземпляри актів та додатків з боку заводу підписували матеріально відповідальні особи. Ті екземпляри, що знаходяться у справі це не екземпляри заводу, а «Укравтоматики», тому там немає підписів відповідальних працівників заводу «Кремнійполімер». Екземпляри заводу ніхто не запитував, тому їх і немає у справі. Де наразі техніка обвинувачений пояснити не може. Він її бачив, але де вона зараз він не знає. Техніка була наявна, її передавали представникам «Укравтоматики», наразі на заводі «Кремнійполімер» ця техніка відсутня. Завод звертався до господарського суду, позов «Кремнійполімера» у першій інстанції був задоволений, але в апеляційній інстанції рішення було скасовано за скаргою прокурора. Цивільний позов ФДМУ не визнав та вважав його необґрунтованим. Обвинувачений просив його виправдати та у задоволенні позову ФДМУ відмовити.

Незважаючи на те, що обвинувачений свою вину не визнав, суд прийшов до висновку, що його винність у скоєнні кримінальних правопорушеннях за фактичних обставин, які викладені у вироку, повністю підтверджується нижченаведеними показами учасників процесу та наступними письмовими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Показаннями свідка ОСОБА_10 , яка пояснила суду, що вона з 2016 по 2019 роки працювала директором ТОВ «Укравтоматика». Дефектовку техніки заводу «Кремнійполімер» вони не проводили, акти отримання техніки не підписували. Свідок пояснила, що вони збирались укласти договір з «Кремнійполімером», але з`ясувалось, що техніка цього підприємства перебуває в арешті, тому вони техніку на дефектовку не вивозили та нічого не підписували, ці події були у 2019 році, інших домовленостей не було. Свідок також пояснила, що де вони зустрічались з ОСОБА_13 вона не пам`ятає, перед цим її попросила розібратись з документацією її подруга ОСОБА_14 , яка працювала на заводі. ОСОБА_13 запропонував провести дефектовку, але «Укравтоматика» не мала КВЕДів, тому ці розмови ні до чого не привели. Між двома підприємствами з цього питання був укладений договір, але в подальшому цей договір не пропустили юристи. Свідок також пояснила, що ніякі акти по дефектовкам вона не підписувала, а печатка «Укравтоматики» була або з нею, або в столі, оскільки вона місяць побула на «Кремнійполімері» та допомагала з бумагами своїй подрузі ОСОБА_14 , яка працювала там бухгалтером. Свідок також пояснила, що ОСОБА_13 ніколи не звертався до неї з приводу повернення техніки. Підписи на актах по дефектовкам стоять не її. Випадків крадіжки печатки не було, про використання печатки сторонніми особами їй нічого не відомо. Адвокату ОСОБА_15 довіреність вона не надавала, гроші за дефектовку не надходили.

Показаннями свідка ОСОБА_16 , яка пояснила суду, що вона працювала апаратником на заводі «Кремнійполімер» з 2002 по 2018 роки. Обвинуваченого ОСОБА_13 знає, що він був директором заводу з 2019 року. Свідок пояснила, що 20.07.2019р. біля заводського цеху був затриманий КАМАЗ з металобрухтом, вона була залучена в кості понятої, з`ясувалось, що здійснювалась порізка металу, вирізали шостий цех «Кремнійполімера». В ході проведеного огляду вона підписувала протокол, підтверджуючи його правильність. Також свідок пояснила, що вона писала заяву про злочин до СБУ на Суліму, а потім вона була понятою при проведенні огляду, але він проводився по іншій справі.

Показаннями свідка ОСОБА_17 , яка пояснила суду, що вона працювала на заводі «Кремнійполімер» з 1981 по 2018 року, остання посада заступник начальника цеху № 6, тоді всіх звільнили у зв`язку із скороченням штатів. Інвентаризацію проводили з липня 2018 року, про договір з «Укравтоматикою» їй нічого не відомо, оскільки вона не приймала участі при його укладанні. Також свідок пояснила, що при проведенні інвентаризації було виявлено багато нестачі, в цеху № 11 та в цеху № 6 все вирізали. Вона була залучена в якості понятої ри проведенні огляду, були відсутні автомобілі, трактор, екскаватор, причеп. Огляд проводили співробітники СБУ, де вона була понятою. Також свідок пояснила, що вона раніше направляла в СБУ заяву про злочин.

Показаннями свідка ОСОБА_18 , яка пояснила суду, що вона з 2016 по 2018 роки працювала апаратником на заводі «Кремнійполімер». Вона була понятою при проведенні слідчих дій, які СБУ проводила на заводі «Кремнійполімер». В ході огляду виявили, що в цеху № 5 розбита лабораторія, вирізаний кабель, це було в липні жовтні 2019 року. Також свідок пояснила, що напередодні був мітинг з приводу невиплати заробітної плати, створилась ініціативна група, та були подані заяви до СБУ, оскільки вирізався завод. В цеху № 13 стояли автобуси, був КАМАЗ та дві машини протипожежної безпеки. Також свідок пояснила, що вона писала зави на Суліму до СБУ, та була понятою на оглядах п`ять чи шість разів.

Показаннями свідка ОСОБА_19 , який пояснив суду, що він працює на підприємстві «Укравтоматика», в нього там є підприємство по ремонту автомобілів. З ОСОБА_11 він знайомий, оскільки з 2016 році орендує у неї бокси. Бушуй казала йому в 2019 році про дефектовку та подальший ремонт автомобілів з заводу «Кремнійполімер», угоди з цього приводу укладені, але до нього та до «Укравтоматики» техніка так і не дійшла, окрім нього на «Укравтоматиці» такі роботи ніхто не виконував, про іншу техніку йому нічого не відомо. Свідок також пояснив, що зі слів ОСОБА_11 йому відомо, що з «Кремнійполімера» техніка не надійшла внаслідок фінансових проблем, тому в 2019 році автомобільна техніка на «Укравтоматиці» була відсутня, при цьому ним вився облік всіх транспортних засобів.

Показаннями свідка ОСОБА_20 , яка пояснила суду, що вона працювала на заводі «Кремнійполімер» бухгалтером з квітня 2019 року на протязі декількох місяців. Директором заводу на той час був ОСОБА_13 , він брав її на роботу. Вона поновлювала документацію, бухгалтерську програму 1С та пов`язане з цим комп`ютерне забезпечення заводу. Свідок пояснила, що знайшла в документах стару інвентаризацію, призначила нову інвентаризацію, роздрукувала інвентаризаційні відомості та віддала їх в роботу матеріально-відповідальним людям, щоб встановити залишки товарно-матеріальних цінностей по підприємству «Кремнійполімер». Після інвентаризації вона отримала відомості про фактичні залишки, зробила зведену відомість і передала її ОСОБА_13 , щоб вирішити, що робити з розходженнями. Свідок пояснила, що вона звільнилась, коли повністю проведення інвентаризації ще не закінчили, чого не хватало тоді вона зараз не пам`ятає. Свідок також пояснила, що гр-ку ОСОБА_11 вона знає давно, оскільки ОСОБА_11 працювала на підприємстві, де ремонтували автомобільну техніку, а заводу «Кремнійполімер» потрібні були такі послуги, тому вона познайомила ОСОБА_11 з ОСОБА_13 , а саме вона запросила ОСОБА_11 на «Кремнійполімер», де їх і познайомила. Вони підписали договір про передачу техніки на ремонт, який мала зробити фірма ОСОБА_11 . Але свідок пояснила, що вона не перевіряла, чи була та техніка на заводі, по території «Кремнійполімеру» вона не ходила, та не знає, чи виконувався договір про ремонт техніки, та не знає, що зробила ОСОБА_11 по тому договору. Свідок також пояснила, що коли підписували договір на ремонт техніки ОСОБА_11 була с печаткою, але печатку вона залишала в приймальні директора. Свідок також пояснила, що вона не приймала участі в передачі техніки на ремонт, але в наявності був акт прийомки-передачі на ремонт автомобіля КАМАЗ, при цьому на ньому був підпис тільки ОСОБА_13 та був відсутній підпис ОСОБА_11 . Цей акт був підписаний з боку «Кремнійполімера», щоб він далі був переданий в роботу. Свідок також пояснила, що акти на дефектовку техніка скоріш за все складала вона, можливо декілька, але в подальшому до неї не доходила інформація, щоб техніка пішла на дефектовку до ОСОБА_11 . Свідок також пояснила, що за ремонт та дефектовку вона сплат не бачила, оскільки завод «Кремнійполімер» не мав таких коштів на здійснення цих платежів, але вона пропрацювала всього два або три місяці. Суліма в той період намагався запустити підприємство. З приводу претензійно-позовної роботи на заводі стосовно «Укравтоматики» свідок нічого не знає, та про зникнення техніки їй нічого не відомо.

Згідно з Витягом з ЄРДР № 0000052 на підставі матеріалів правоохоронних та контролюючих органів 23.07.2019р. внесені відомості про такі обставини, що в період часу з квітня 2019 року службові особи ЗДП «Кремнійполімер», зловживаючи своїм службовим становищем, за попередньою змовою з не встановленою групою осіб вчиняють дії, спрямовані на розтрату майна державного підприємства (т.2 а/с 112).

Постановою прокурора Прокуратури Запорізької області ОСОБА_21 від 27.12.2019р. територіальні підслідність кримінального провадження № 0000052 визначена за СУ ГУНП в Запорізькій області (т.2 а/с 113-114).

Постановою прокурора Прокуратури Запорізької області ОСОБА_22 від 08.05.2017р. кримінальні провадження № 0000052 та № 0000513 об`єднані в одне провадження, яке зареєстроване в ЄРДР за № 0000513 (т.2 а/с 115-116).

Згідно з Витягом з ЄРДР № 0000513 на підставі повідомлення про кримінальне правопорушення 19.04.2019р. внесені відомості про такі обставини, що посадові особи ЗДП «Кремнійполімер», зловживаючи своїм службовим становищем, діючи умисно, з метою одержання неправомірної вигоди для себе, проводять незаконні операції щодо списання основних засобів без погодження з … Фондом державного майна України (т.2 а/с 117-122).

Ухвалою слідчого судді Жовтневого районного суду м.Запоріжжя від 25.10.2019р. процесуальним прокурорам та слідчим УСБУ в Запорізькій області було надано дозвіл на проведення огляду території за місцем фактичного знаходження ЗДП «Кремнійполімер» за адресою: м.Запоріжжя, вул.Теплична, 7 (т.2 а/с 127-130).

Протоколом огляду, проведеного з 29.10.2019 до 20.11.2019, в ході якого проведено огляд рухомого і нерухомого майна ЗДП «Кремнійполімер». Відповідно до складеного протоколу, до матеріалів кримінального провадження долучено копію інвентаризаційного опису № 29 від 01.07.2018, а також оригіналів договору № 040801 від 10.04.2019 з додатками до нього (т.2 а/с 131-152).

Договором про дефектовку та ремонт транспортного засобу № 040801 від 10.04.2019р., укладеного між ЗДП «Кремнійполімер» та ТОВ «НВК «Укравтоматика» (т.2 а/с 153-157).

Додатком до Договору про дефектовку та ремонт транспортного засобу № 040801 від 10.04.2019р. Актом прийому-передачі транспортних засобів від 03.05.2019:

КАМАЗ 53213, рік випуску не зазначено, номерний знак: НОМЕР_1 ,

підписаний від імені ОСОБА_6 та ОСОБА_10 (т.2 а/с 161).

Інвентаризаційний опис основних засобів № 29 від 01.07.2018р. (в копії) містить інформацію щодо основних засобів, котрі перебувають у власності цеху № 15 ЗДП «Крейніполімер». Зазначено, що на балансі підприємства перебувають транспорті засоби, в т.ч. і ті, які відповідно до договору № 040801 від 10.04.2019р з додатками оформлені як передані для дефектовки та ремонту до ТОВ «НВК «Укравтоматика» (т.2 а/с 162-168).

Протоколом огляду слідчого поліції ОСОБА_23 від 11.06.2020р. були оглянуті вищезазначені документи, а саме: копію інвентаризаційного опису № 29 від 01.07.2018, а також оригіналів договору № 040801 від 10.04.2019 з додатками до нього у вигляді Актів прийому-передачі транспортних засобів (т.2 а/с 169-171).

Постановою слідчого поліції ОСОБА_23 від 10.06.2020р. було визнано доказами вищезазначені документи, а саме: копію інвентаризаційного опису № 29 від 01.07.2018, а також оригіналів договору № 040801 від 10.04.2019 з додатками до нього у вигляді Актів прийому-передачі транспортних засобів (т.2 а/с 172-174).

Постановою слідчого поліції ОСОБА_23 від 07.05.2020р. було призначено судову почеркознавчу експертизу для визначення питань:

- ким, ОСОБА_6 чи іншою особою був виконаний підпис на договорі № 040801 від 10.04.2019?

- ким, ОСОБА_10 чи іншою особою був виконаний підпис на договорі № 040801 від 10.04.2019? (т.2 а/с 175-179).

Згідно висновку експерта № 4-44 від 19.05.20р.:

- в графі «ТВО Директора ОСОБА_6 » в договорі № 040801 від 10.04.2019 виконаний ОСОБА_6

- відповісти на питання «ким, ОСОБА_10 чи іншою особою був виконаний підпис на договорі № 040801 від 10.04.2019?» не виявилось можливим через неоднозначну оцінку виявлених результатів порівняльного дослідження. (т.2 а/с 182-191).

Постановою слідчого поліції ОСОБА_23 від 07.05.2020р. було призначено судову почеркознавчу експертизу для визначення питань:

- ким, ОСОБА_6 чи іншою особою був виконаний підпис на додатку до договору № 040801 від 10.04.2019 Акту прийому-передачі транспортних засобів від 03.05.2019?

- ким, ОСОБА_10 чи іншою особою був виконаний підпис на додатку до договору № 040801 від 10.04.2019 Акту прийому-передачі транспортних засобів від 03.05.2019? (т.2 а/с 246-248).

Висновком експерта № 4-46 від 27.05.20р.:

- в графі «ТВО Директора ОСОБА_6 » на додатку до договору № 040801 від 10.04.2019 Акту прийому-передачі транспортних засобів від 03.05.2019 виконаний ОСОБА_6

- відповісти на питання «ким, ОСОБА_10 чи іншою особою був виконаний підпис на додатку до договору № 040801 від 10.04.2019 Акту прийому-передачі транспортних засобів від 03.05.2019 не виявилось можливим у зв`язку із тим, що досліджуваний підпис у більшій своїй частині виконаний циклічними, неодноразово повторюючимися рухами. (т.3 а/с 2-12).

Постановою слідчого поліції від 08.05.20р. були відібрані зразки підпису у гр-ки ОСОБА_10 (т.5 а/с 218-235).

Згідно висновку експерта № 11/1-135 від 27.08.20р.: середньо ринкова (довідкова) вартість автомобіля КАМАЗ 53213, 1984 року виготовлення, станом на 03.05.2019р. може складати 82882 грн. 37 коп. (т.3 а/с 57-59оборот).

Експертне дослідження було призначене постановою слідчого поліції від 03.08.20р. про призначення судової авто-товарознавчої експертизи (т.3 а/с 180-182).

Відповідно до копії наказу Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлового господарства України № 125 К/ОС від 25.03.2019р. гр-н ОСОБА_6 був призначений виконуючи обов`язки директора Запорізького ДП «Кремнійполімер» з 29.03.2019р. (т.3 а/с 134).

Згідно наказу виконуючого обов`язки директора Запорізького ДП «Кремнійполімер» ОСОБА_6 від 12.04.2019р. затверджено штатний розклад вказаного підприємства, який доданий до цього наказу та підписаний головним бухгалтером ОСОБА_20 (т.3 а/с 135-137).

За заявою ОСОБА_24 від 01.06.2020р. слідчому поліції добровільно видані для долучення до матеріалів кримінального провадження копії наступних документів (т.3 а/с 138-151):

розпорядження про проведення інвентаризації від 04.07.2018р.,

протоколу від 18.07.2018р. «Про проведення інвентаризації основних засобів»,

інвентаризаційного опису № 29 від 01.07.2018р.,

інвентаризаційного опису № 33 від 01.07.2018р.

Протоколом огляду слідчого поліції від 02.06.2020р. були оглянуті документи, які були видані за заявою ОСОБА_24 від 01.06.2020р. (т.3 а/с 152-154).

Постановою слідчого поліції від 02.06.2020р. були визнані доказами документи, які були видані за заявою ОСОБА_24 від 01.06.2020р. (т.3 а/с 155-156).

Згідно запиту слідчого поліції від 14.05.20р. у директора ЗДП «Кремнійполімер» була витребувана інформація щодо перебування на балансі підприємства рухомого майна, а саме: трактор ЮМЗ 6, д.н.з. НОМЕР_3 , автомобіль ГАЗ 66, д.н.з. НОМЕР_4 , погрузчик «Balkancar», трактор Т-25, трактор Т40 АМ, автомобіль ГАЗ 33021, д.н.з. НОМЕР_5 , автомобіль МАЗ-5337, д.н.з. НОМЕР_6 , А/кран, шасі (рама) НОМЕР_7 , автомобіль КАМАЗ 53213, д.н.з. НОМЕР_1 (т.3 а/с 157-158).

Згідно відповіді на вказаний запит в.о.диретора ЗДП «Кремнійполімер» ОСОБА_6 від 27.05.20р. зазначена у запиті слідчого рухоме майно перебуває на балансі ЗДП «Кремнійполімер» (т.3 а/с 159).

Відповідно до листа директора ТОВ «НПК «Укравтоматика» ОСОБА_25 від 18.10.2020р. на адресу слідчого поліції вказано, що були наміри фінансово-господарської діяльності між ЗДП «Кремнійполімер» та ТОВ «НПК «Укравтоматика», але фінансово-господарська діяльність не відбулась, оскільки техніка не була поставлена та не здійснена оплата за послуги (т.3 а/с 169).

До вказаного листа додана балансова довідка за підписом головного бухгалтера ОСОБА_26 , в якій зазначено, що за відомостями бухгалтерського обліку на ЗДП «Кремнійполімер» рахується майно: трактор ЮМЗ 6, д.н.з. НОМЕР_3 , автомобіль ГАЗ 66, д.н.з. НОМЕР_4 , погрузчик «Balkancar», трактор Т-25, трактор Т40 АМ, автомобіль ГАЗ 33021, д.н.з. НОМЕР_5 , автомобіль МАЗ-5337, д.н.з. НОМЕР_6 , автомобіль КАМАЗ 53213, д.н.з. НОМЕР_1 (т.3 а/с 171).

Згідно інформації Регіонального сервісного центру ГСЦ МВС в Запорізькій області (філія ГСЦ МВС) № 31/8 від 29.05.2020р. за ЗДП «Кремнійполімер» зареєстровані транспорті засоби (т.5 а/с 14-18):

автомобіль КАМАЗ 5511, держномер 2472 ЗПР,

автомобіль ГАЗ 33021, держномер НОМЕР_5 ,

автомобіль МАЗ 5337, держномер НОМЕР_6 ,

автомобіль ГАЗ 66, держномер НОМЕР_8 ,

автомобіль КАМАЗ 53213, держномер НОМЕР_1 .

Згідно повідомлення про вчинення кримінального правопорушення від 09.07.2020р. УСБУ в Запорізькій області повідомило начальника СУ ГУНП в Запорізькій області про факти протиправної діяльності посадових осіб ЗДП «Кремнійполімер», які причетні до розтрати державного майна шляхом зловживання посадовим становищем (т.5 а/с 216).

Суд критично відноситься до показань обвинуваченого в тій частині, де він оспорює вчинення ним злочинів за викладених у вироку обставинах, оскільки ця позиція обвинуваченого спростовується показаннями свідків ОСОБА_10 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , та дослідженими судом вищезазначеними письмовими доказами, які є допустимими та здобуті в порядку та у спосіб, передбачений нормами кримінального процесуального законодавства.

При цьому судом не встановлені обставини, які дають підстави вважати, що вищезазначені свідки обмовляють обвинуваченого. Ці свідчення є логічними і послідовними та узгоджуються між собою та з письмовими доказами, які були зазначені раніше.

Також суд зазначає, що в ході розгляду справи в якості свідка був допитаний ОСОБА_27 , який пояснив суду, що він раніше працював начальником заводу «Кремнійполімер» з 19 квітня по жовтень 2019 року, керівником заводу був ОСОБА_6 . Свідок пояснив, що його обов`язком було забезпечення безпеки та пропускного режиму на заводі, а також охорона майна. Коли на завод прийшов ОСОБА_13 , то була проведена інвентаризація заводська та СБУ. Свідок також пояснив, що на виконання укладеного договору відповідний транспорт з заводу фірма «Укравтоматика» забрала транспорт і техніку. Бушуй заходила на завод з цього приводу у квітні 2019 року, вона заходила до директора Суліми, вони оформили акт про передачу техніки на дефектовку. Згідно договору транспорт відправлявся на дефектовку, а завод «Кремнійполімер» потім був повинен при отриманні рахунку сплатити за це. Вся техніка була в наявності. Бушуй зі своїм спеціалістом вивозила техніку з заводу у квітні 2019 року на лафетах. При цьому оформлювались доповідні на вивезення техніки. Свідок також пояснив, що він був присутній при завантаженні та бачив, що при ньому ОСОБА_13 та ОСОБА_11 підписували акти. Однак в подальшому жодна одиниця техніки не повернулась на завод, хоча і писались відповідні листи. Всього передали на дефектовку: два трактори, кран, КАМАЗ, ГАЗ-66, техніка передавалась у різний час. Також при передачі техніки були ОСОБА_14 і Колеснік. Свідок також уточнив, що техніка передавалась частинами, протягом квітня-травня, можливо червня, він точно не пам`ятає. Свідок також доповнив, що він був присутній при підписанні договору між заводом «Кремнійполімер» та «Укравтоматикою», Бушуй була на підписанні, і печатка підприємства «Укравтоматика» була разом з нею.

Але зазначені покази свідка не знайшли свого підтвердження в ході розгляду справи та були спростовані показами свідків ОСОБА_10 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , та дослідженими судом вищезазначеними письмовими доказами. Суд вважає, що такі покази свідок ОСОБА_27 надав суду внаслідок добросовісної помилки, або маючи на меті бажання сприяти обвинуваченому ОСОБА_6 уникнути від передбаченої законом кримінальної відповідальності.

При цьому покази свідка ОСОБА_10 беззаперечно підтверджують версію обвинувачення щодо фіктивності та підробки документів про передачу техніки від ЗДП «Кремнійполімер» до ТОВ «НПК «Укравтоматика» на дефектовку, оскільки вона зазначила, що не підписувала відповідні акти прийому-передачі транспортних засобів, що посилює доказове значення некатегоричних висновків почеркознавчої експертизи підписів ОСОБА_28 та підтверджує версію обвинувачення про використання підроблених документів з метою імітації господарської діяльності. Суд не вбачає підстав та причин обмовляти свідком ОСОБА_10 обвинуваченого ОСОБА_6 . В свою чергу, підтвердження факту використання підробленого акту про передачу на дефектовку автомобіля КАМАЗ 53213, держномер НОМЕР_1 , підтверджує версію сторони обвинувачення про імітацію таким способом господарської діяльності з метою прикриття вчиненої розтрати.

Посилання сторони захисту на матеріали та судові рішення у господарській справі за позовом ЗДП «Кремнійполімер» до ТОВ «НВК «Укравтоматика» про витребування майна з чужого незаконного володіння суд вважає необґрунтованими, оскільки рішення господарського суду Запорізької області від 25.02.2021р. по справі № 908/2622/20, яким позовні вимоги ЗДП «Кремнійполімер» були задоволені, було в подальшому скасоване апеляційною інстанцією (т.6 а/с 31).

При цьому в судовому рішенні апеляційної інстанції господарської юрисдикції не містяться преюдиціальні факти, які встановлені господарським судом та мають значення для цього кримінального провадження.

Що стосується тверджень сторони захисту про висновки апеляційної інстанції суду господарської юрисдикції щодо вірогідності доказів, наданих на спростування обставин належності ОСОБА_10 підписів, виконаних від її імені в зазначених актах, а саме висновків експерта, отриманими за результатами проведення судової почеркознавчої експертизи під час досудового розслідування кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 191, ч. 1 ст. 366 КК України, то суд вважає за необхідне зазначити, що відповідно до вимог КПК України надання оцінки експертним висновкам, отриманих в ході досудового розслідування та наданих суду при розгляді кримінальної справи по суті, належить до компетенції суду, який розглядає це кримінальне провадження, і така оцінка висловлюється судом у відповідному вироку.

Що стосується тверджень сторони захисту про недопустимість протоколу огляду від 29.10.2019р., викладених в дебатах, суд зазначає наступне.

Свої мотиви сторона захисту обґрунтовує наступним чином.

«Відповідно до ч. 7 ст. 233 КПК України слідчий, прокурор зобов`язаний запросити не менше двох незаінтересованих осіб (понятих) для пред`явлення особи, трупа чи речі для впізнання, огляду трупа, в тому числі пов`язаного з ексгумацією, слідчого експерименту, освідування особи. Винятками є випадки застосування безперервного відеозапису ходу проведення відповідної слідчої (розшукової) дії. Поняті можуть бути запрошені для участі в інших процесуальних діях, якщо слідчий, прокурор вважатиме це за доцільне.

Обшук або огляд житла чи іншого володіння особи, обшук особи здійснюються з обов`язковою участю не менше двох понятих незалежно від застосування технічних засобів фіксування відповідної слідчої (розшукової) дії.

Понятими не можуть бути потерпілий, родичі підозрюваного, обвинуваченого і потерпілого, працівники правоохоронних органів, а також особи, заінтересовані в результатах кримінального провадження.

Всупереч цим вимогам КПК України, при проведенні огляду від 29.10.2019р. в якості понятих залучалися бувші працівники ЗДП «Кремнійполімер», які були зацікавлені в результатах кримінального провадження, т. я. ними були підписані відповідні звернення та листи до правоохоронних органів про нібито протиправну діяльність директора заводу ОСОБА_6 , за результатами розгляду яких були порушені кримінальні справи за фактом зловживання службовими особами ЗДП «Кремнійполімер» своїм службовим обов`язком (т. 4 а.с. 187-189, т. 5 а.с. 20-22). Цими понятими були ОСОБА_17 , ОСОБА_16 , ОСОБА_18 , ОСОБА_29 , ОСОБА_30 , ОСОБА_31 , ОСОБА_32 .

Відповідно до ст. 79 КПК спеціаліст та інші, вказані у цій статті учасники провадження не мають права брати участі у кримінальному провадженні та відводяться за підставами, передбаченими ч. 1 ст. 77 цього Кодексу.

Згідно з ч. 1 ст. 77 КПК спеціаліст не має права брати участь у кримінальному провадженні, якщо він є заявником (п. 1 ч. 1 ст. 77 КПК) або, якщо він особисто заінтересований в результатах кримінального провадження або існують інші обставини, які викликають обґрунтовані сумніви в його неупередженості (п. 3 ч. 1 ст. 77 КПК).

Спеціаліст не має права брати участі в кримінальному провадженні, якщо він проводив ревізію, перевірку тощо, матеріали яких використовуються у цьому провадженні.

При проведенні огляду від 29.10.2019р. в якості спеціалістів були залучені ОСОБА_17 , ОСОБА_16 , які всупереч вказаним нормам КПК не мали права брати участі у цьому кримінальному провадженні, т.я. раніше були членами інвентаризаційної комісії, матеріали якої використовуються у цьому провадженні та вони є зацікавленими особами в результатах цього кримінального провадження.

У випадках , передбачених цим Кодексом, хід і результати проведення процесуальної дії фіксуються у протоколі (ч. 1 ст. 104 КПК).

Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 104 КПК у вступній частині протоколу повинні міститися відомості про всіх осіб, які присутні під час проведення процесуальної дії (прізвища, імена, по батькові, дати народження, місця проживання).

Всупереч цієї вимоги у протоколі огляду не зазначені відомості про всіх осіб, присутніх під час огляду. Так, в якості понятих залучені ОСОБА_29 . (т. 2 а.с. 139), ОСОБА_33 (т. 2 а.с. 141), ОСОБА_17 (т. 2 а.с.143), ОСОБА_34 (т. 2 а.с. 146). Інших даних стосовно цих осіб, окрім ПІБ, не зазначено.

Також, відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 104 в протоколі має міститися інформація про те, що особи, які беруть участь у процесуальній дії, заздалегідь повідомлені про застосування технічних засобів фіксації, характеристики про застосування технічних засобів фіксації та носіїв інформації, які застосовуються при проведенні процесуальної дії, умови та порядок їх використання.

Порушуючи цю вимогу КПК, вищезазначені вище особи, а також особи, які були залучені у якості спеціалістів, не були заздалегідь повідомлені про застосування технічних засобів фіксації.

Також, всупереч вимогам ст. 104 КПК у протоколі огляду від 29.10.2019р.:

-відсутній підпис понятої ОСОБА_16 (т. 2 а.с. 139);

-взагалі відсутні підписи понятих та інших учасників слідчої дії (зокрема спеціаліста) (т.2 а.с.140);

-відсутні підписи понятих ОСОБА_29 та ОСОБА_30 (т. 2 а.с. 141);

-понятим ОСОБА_35 та ОСОБА_31 взагалі не роз`яснені права та обов`язки, передбачені відповідними статтями КПК (т. 2 а.с. 141, 146);

-відсутні підписи понятих ОСОБА_17 та ОСОБА_16 (т. 2 а.с. 146);

-відсутні підписи усіх учасників слідчої дії (т. 2 а.с. 151).

Відповідно до ст. 105 КПК особою, яка проводила процесуальну дію, до протоколу долучаються додатки.

Додатками до протоколу можуть бути:

1) спеціально виготовлені копії, зразки об`єктів, речей і документів;

2) письмові пояснення спеціалістів, які брали участь у проведенні відповідної процесуальної дії;

3) стенограма, аудіо-, відеозапис процесуальної дії;

4) фототаблиці, схеми, зліпки, носії комп`ютерної інформації та інші матеріали, які пояснюють зміст протоколу.

Додатки до протоколів повинні бути належним чином виготовлені, упаковані з метою надійного збереження, а також засвідчені підписами слідчого, прокурора, спеціаліста, інших осіб, які брали участь у виготовленні та/або вилученні таких додатків.

Статтею 106 КПК передбачено, що протокол під час досудового розслідування складається слідчим або прокурором, які проводять відповідну процесуальну дію, під час її проведення.

До складу слідчої (розшукової) дії входять також дії щодо належного упакування речей і документів та інші дії, що мають значення для перевірки результатів процесуальної дії.

Всупереч цим вимогам у протоколі огляду не зазначено чи взагалі упаковувалися вилучені під час огляду документи (Договір дефектовки, акти приймання-передачі транспортних засобів тощо) і яким способом.

Додатком до договору також є Micro-CD, який виготовляв та пакував слідчий ОСОБА_36 . Однак, останній не приймав участі в огляді, а тому відповідно до ч. 3 ст. 105 КПК не мав цього права, т.я. додатки до протоколів повинні бути належним чином виготовлені, упаковані, а також засвідчені підписами слідчого, інших осіб, які брали участь у виготовленні та/або вилученні таких додатків.».

Однак, такі мотиви сторони захисту суд вважає необґрунтованими з нижченаведених підстав.

Постановою Верховного Суду 28.02.2019 (Справа № 539/1636/16-к) визначено, що відповідно доктрини «плодів отруєного дерева» (fruit of the poisonous tree) недопустимими є докази, здобуті завдяки інформації, отриманій внаслідок суттєвого порушення прав та свобод людини.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 31.08.2022 (справа № 756/10060/17) вказано, що імперативною законодавчою забороною використовувати результати процесуальних дій як докази охоплюються випадки, коли недотримання процедури їх проведення призвело до порушення конвенційних та/або конституційних прав і свобод людини заборони катування й нелюдського поводження (ст. 3 Конвенції, ч. 1 ст. 28 Конституції України), прав підозрюваного, обвинуваченого на захист, у тому числі професійну правничу допомогу (п. «с» ч. 3 ст. 6 Конвенції, ст. 59 Конституції України), на участь у допиті свідків (п. «d» ч. 3 ст. 6 Конвенції), права людини на повагу до свого приватного життя, недоторканність житла (ст. 8 Конвенції), на відмову давати показання щодо себе, членів своєї сім`ї та близьких родичів (ч. 1 ст. 63 Конституції України).

Відтак у кожному з вищезазначених випадків простежується чіткий зв`язок правил допустимості доказів з фундаментальними правами і свободами людини, гарантованими Конвенцією та/або Конституцією України.

З огляду на зазначене суд, вирішуючи питання про вплив порушень порядку проведення процесуальних дій на доказове значення отриманих у їх результаті відомостей, повинен насамперед з`ясувати вплив цих порушень на ті чи інші конвенційні або конституційні права людини, зокрема встановити, наскільки процедурні недоліки «зруйнували» або звузили ці права або ж обмежили особу в можливостях їх ефективного використання.

Верховний Суд у Постанові від 27.10.2021 у справі № 668/69/16-к зазначив, що концепція «плодів отруєного дерева» не є абсолютною, а критерії допустимості доказів обумовлюють диференційований порядок вирішення питання щодо їх недопустимості. Тому, докази, отримані з порушеннями КПК України, можуть бути використані судом як допустимі, зокрема, коли ці порушення не є істотними та не вплинули на результат отриманих фактичних даних.

Таким чином, наведена вище норма процесуального закону, яка за своєю природою є імперативної, зобов`язує суд не просто у рішенні викласти кінцевий підсумок стосовно впливу того чи іншого доказу на недоведеність тих фактів, які є предметом доказування у кримінальному провадженні, а й викласти детальний аналіз того, чому суд дійшов такого переконання, та чому не бере до уваги такі докази. Вказані висновки відображені у постанові Верховного Суду від 16.01.2025 (справа № 686/18206/21).

Тому суд вважає, що викладені стороною захисту обставини не потягли за собою порушення фундаментальних прав і свобод людини, гарантованими Конвенцією та/або Конституцією України.

З огляду на зазначене та враховуючи, що поняті, які були заявниками, не є потерпілими по справі та не заявляли матеріальних вимог до обвинуваченого, отже не мають прямої зацікавленості у справі, а також враховуючи, що огляд ЗДП «Кремнійполімер» 29.10.2019р. проводився із застосуванням відеофіксації технічними засобами (т.2 а/с 152), суд вважає, що викладені стороною захисту формальні недоліки вищезазначеного протоколу огляду не «зруйнували» та не звузили фундаментальні права обвинуваченого, а також не обмежили обвинуваченого в можливостях їх ефективного використання.

З цих же мотивів суд вважає необґрунтованими доводи сторони захисту про недопустимість доказу, яким є висновок експерта від 27.08.2020р. за №11/1-135 судової авто товарознавчої експертизи визначення середньої ринкової (довідкової) вартості транспортного засобу автомобіля КАМАЗ 53213, 1984 року виготовлення (т.3 а.с. 57-60), який є похідним та здобутий, на думку захисту, внаслідок незаконних дій при проведенні огляду ЗДП «Кремнійполімер» 29.10.2019р.

Також стороною захисту було заявлене клопотання про визнання всіх доказів по справі недопустимими, оскільки, на думку сторони захисту, слідчі підрозділи СБУ з 25.07.19р. по 27.12.19р. необґрунтовано та з порушенням підслідності здійснювали досудове розслідування цього кримінального провадження (т.5 а/с 126-128).

Суд вважає такі доводи необґрунтованими, оскільки відповідно до вимог ч.2 ст.218 КПК України (станом на 2019 рік) «якщо слідчому із заяви, повідомлення або інших джерел стало відомо про обставини, які можуть свідчити про кримінальне правопорушення, розслідування якого не віднесене до його компетенції, він проводить розслідування доти, доки прокурор не визначить іншу підслідність.».

Отже, оскільки постанова про визначення територіальної підслідності та місця проведення досудового розслідування була визначена прокурором прокуратури Запорізької області ОСОБА_21 тільки 27.12.2019р., що не оспорюється сторонами та зафіксовано в реєстрі слідчих дій під № 6 у розділі ІІ (т.1 а/с 27), суд вважає, що порушень підслідності з боку слідчих підрозділів УСБУ в Запорізькій області не було. Постанова прокурора долучена до матеріалів справи (т.2 а/с 113-114).

Також стороною захисту було заявлене клопотання про визнання всіх доказів по справі недопустимими, оскільки, на думку сторони захисту, начальник відділу розслідування особливо тяжких злочинів слідчого управління ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_37 не є керівником органу досудового розслідування в розумінні ст.3 КПК України, а тому він не мав права в порядку п.1 ч.2 ст.39 та ч.1 ст.214 КПК України визначати слідчих, які мають здійснювати досудове розслідування цього кримінального провадження (т.5 а/с 134-135).

Однак, такі мотиви сторони захисту суд вважає необґрунтованими з нижченаведених підстав.

Відповідно до положень ст. 39 КПК України керівник органу досудового розслідування уповноважений, зокрема, визначати слідчого (слідчих), який здійснюватиме досудове розслідування, а у випадках здійснення досудового розслідування слідчою групою - визначати старшого слідчої групи, який керуватиме діями інших слідчих.

Згідно з положеннями п. 8 ч. 1 ст. 3 КПК України керівник органу досудового розслідування - це, зокрема, начальник Головного слідчого управління, слідчого управління, відділу, відділення органу Національної поліції, органу безпеки та заступники зазначених посадових осіб, які діють у межах своїх повноважень.

Отже, оскільки ОСОБА_37 перебував на посаді начальника відділу розслідування особливо тяжких злочинів слідчого управління ГУНП в Запорізькій області, що не оспорюється сторонами та підтверджено відповідними матеріалами кримінального провадження, суд вважає, що ОСОБА_37 був наділений процесуальними повноваженнями, передбаченими ст.39 КПК України для керівника органу досудового розслідування, тому відповідна постанова ОСОБА_38 від 29.10.20р. про здійснення досудового розслідування слідчою групою винесена ним в межах своєї процесуальної компетенції (т.5 а/с 37-38).

Також стороною захисту було заявлене клопотання про закриття кримінального провадження на підставі п.10 ч.1 ст.284 КПК України у зв`язку із закінченням строку досудового розслідування (т.1 а/с 127-130).

Клопотання мотивоване тим, що ОСОБА_6 було повідомлено про підозру 21.08.20р. за ч.5 ст.191 КК України, отже в силу ч.1 ст.219 КПК України двомісячний термін досудового розслідування повинен був закінчиться 21.10.2020р. 19.10.20р. слідчим була винесена постанова про зупинення провадження внаслідок хвороби обвинуваченого, та відновлено провадження було 29.10.20р. В подальшому, 13.11.20р. слідчим суддею встановлений строк стороні захисту з 16.10.20р. по 20.10.20р. для ознайомлення з матеріалами провадження. Отже, на думку сторони захисту, строк досудового розслідування закінчився 31.10.20р.

Таким чином, на думку сторони захисту, з 31.1.20 по 13.11.20 органом досудового розслідування проводились слідчі дії поза межами двомісячного строку досудового розслідування.

Обвинувальний акт складено лише 20.11.20р. та направлений до суду 24.11.20р.

Однак, такі мотиви сторони захисту суд вважає необґрунтованими з нижченаведених підстав.

З матеріалів справи вбачається, що 29.10.20р. підозрюваному ОСОБА_6 та його захисникам було повідомлено про завершення досудового розслідування та надання доступу до матеріалів досудового розслідування. Але фактично доступ до матеріалів підозрюваному ОСОБА_6 та його захисникам відбувся з 13.11.20 по 20.11.20 (п.75-80 розділу І Реєстру слідчих дій (т.1 а/с 23-32). Сторона обвинувачення пояснила такі події внаслідок ухилення підозрюваного ОСОБА_6 та його захисників від ознайомлення з матеріалами провадження, тому слідчий був змушенй звернутись до слідчого судді з клопотанням про стороні захисту строку для ознайомлення з матеріалами кримінального провадження. Зазначені твердження прокурора підтверджено ухвалою слідчого судді Орджонікідзевського районного суду м.Запоржжя від 13.11.20р., якою встановлений строк стороні захисту з 16.10.20р. по 20.10.20р. для ознайомлення з матеріалами провадження (т.5 а/с 217).

Суд враховує висновок, що міститься в постанові колегії суддів Третьої судової палати Касаційного кримінального суду від 17 лютого 2021 року у справі № 344/6630/17 (провадження № 51?4852км20), де Верховний Суд констатував, що закон містить поняття «завершення» як проміжний етап досудового розслідування. Досудове розслідування, наслідком якого є звернення до суду з обвинувальним актом має три ключові віхи: початок визначається внесенням відомостей до ЄРДР; завершення пов`язується з фактом відкриття матеріалів досудового розслідування підозрюваному, його захиснику, законному представнику, захиснику особи та іншим особам відповідно до положень ст. 290 КПК України; закінчення фіксується направленням до суду обвинувального акту. Тобто кінцевим моментом строку досудового розслідування є його закінчення, як це передбачено у ст. 219 КПК України, та не має точок дотику із завершенням досудового розслідування. До цього слід додати, що законодавчі обмеження на проведення слідчих (розшукових) дій «прив`язані» саме до закінчення, а не до завершення досудового розслідування.

Висновок, який сформульовано в постанові колегії суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду від 22 лютого 2022 року у справі № 543/1309/19 (провадження № 51-4884км21), визначає, що лише саме собою внесення прокурором (слідчим) відомостей до ЄРДР про завершення досудового розслідування та складання (оформлення) письмового повідомлення не призведе до обізнаності підозрюваного та захисника про можливість ознайомлюватися з матеріалами досудового розслідування. Саме тому виконання цих дій не є початком строку ознайомлення з матеріалами, який відповідно до ч. 5 ст. 219 КПК України не включається до строків досудового розслідування, адже ознайомлення не може розпочатися раніше, ніж підозрюваному та захиснику стане відомо про надання доступу до матеріалів.

Також суд звертає увагу на висновок щодо застосування положень ч. 5 ст. 219 КПК України, який викладено в постанові об`єднаної палати Касаційного кримінального суду від 24 жовтня 2022 року у справі № 216/4805/20 (провадження № 51-4684кмо21), а саме: відповідно до положень ч. 5 ст. 219 КПК України (в редакції Закону України від 14 квітня 2022 року № 2201-IX) не включається у строк досудового розслідування строк ознайомлення з матеріалами досудового розслідування сторонами кримінального провадження в порядку, передбаченому ст. 290 цього Кодексу, який обраховується з наступного дня після направлення або безпосереднього вручення підозрюваному, його захиснику повідомлення про завершення досудового розслідування та надання доступу до матеріалів досудового розслідування із зазначенням дати, часу та місця ознайомлення із матеріалами розслідування, до моменту закінчення ознайомлення вказаних осіб з матеріалами досудового розслідування.

Верховний Суд у вказаній постанові також вказав, що день направлення або безпосереднього вручення підозрюваному, його захиснику повідомлення про завершення досудового розслідування та надання доступу до матеріалів досудового розслідування, має рахуватися у строк досудового розслідування.

Забезпечення безпосереднього доступу до матеріалів досудового розслідування має бути максимально наближене до дня повідомлення про завершення досудового розслідування. Це також випливає зі змісту завдань кримінального провадження в частині забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений (ст. 2 КПК України).

Разом з тим проміжок у часі між повідомленням про завершення досудового розслідування та наданням фактичного доступу до матеріалів досудового розслідування не може свідчити про те, що строк досудового розслідування має рахуватися аж до моменту реального забезпечення доступу до матеріалів розслідування, оскільки можуть існувати ситуації, коли уповноважені суб`єкти об`єктивно не можуть негайно надати фактичний доступ до вказаних матеріалів. До того ж приписи КПК України не містять вимоги «невідкладності» щодо забезпечення доступу до матеріалів розслідування після здійснення повідомлення про завершення досудового розслідування.

Таким чином, день повідомлення про завершення досудового розслідування та день фактичного надання доступу до матеріалів досудового розслідування можуть не збігатися. День направлення або безпосереднього вручення повідомлення про завершення досудового розслідування, у якому зазначається дата, час та місце ознайомлення з матеріалами досудового розслідування, має рахуватися у строк досудового розслідування.

Також суд зазначає щодо періоду, який не включається в строк досудового розслідування. З цією метою суд посилається на висновок, що міститься в постанові колегії суддів Другої судової палати ККС ВС від 20 грудня 2022 року у справі № 639/328/19 (провадження № 51-1451км22). Верховний Суд констатував, що періодом, який не включається в строк досудового розслідування, є період, що обчислюється з наступного дня після повідомлення підозрюваних та їх захисників про завершення досудового розслідування.

Отже, оскільки підозрюваному ОСОБА_6 та його захисникам було повідомлено про завершення досудового розслідування та надання доступу до матеріалів досудового розслідування 29.10.20р., тобто в межах строку досудового розслідування, суд вважає, що твердження сторони захисту про порушення строку досудового розслідування є необґрунтованим.

Тому зазначену позицію обвинуваченого суд розцінює як спосіб уникнути від передбаченої законом відповідальності.

Отже, суд вважає доведеним вчинення обвинуваченим ОСОБА_6 кримінальних правопорушень за викладених у вироку обставинах і кваліфікує його дії за:

- ч.2 ст.191 КК України, як розтрата чужого майна шляхом зловживання службовою особою своїм службовим становищем,

- за ч. 1 ст. 366 КК України, як складання службовою особою завідомо неправдивих офіційних документів.

Разом з цим, суд зазначає, що згідно пред`явленого органом досудового розслідування обвинувачення, викладеного в обвинувальному акті від 20.11.2020р., ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.191 КК України та ч.1 ст.366 КК України, які він вчинив, за версією обвинувачення, за наступних обставин:

«Наказом Міністерства регіонального розвитку будівництва та житлово- комунального господарства України №125 К/ОС від 25.03.2019 Про призначення виконувачем обов`язків директора Запорізького державного підприємства «Кремнійполімер» - ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 призначений виконувачем обов`язків директора Запорізького державного підприємства «Кремнійполімер» (далі Підприємство) з 29.03.2019.

Розділом 1 Статуту Підприємства, затвердженого наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України № 186 від 07.05.2013 (Далі Статут) передбачено, що Підприємство засновано на державній формі власності, створено наказом Державного комітету Української РСР по хімічній, нафтохімічній промисловості та медичних препаратів від 05.03.1992 №28, внесене до єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців з ідентифікаційним кодом №00203625.

Відповідно до пункту 4.1 Статуту, майно Підприємства є державною власністю і закріплюється за ним на праві господарського відання.

Пункт 4.7 Статуту встановлює, що Підприємство не має права безоплатно передавати належне йому майно іншим юридичним та фізичним особам, крім випадків, передбачених законом.

Разом з тим пункт 7.2 Статуту передбачає, що управління підприємством здійснюється його директором, який підзвітний Уповноваженому органу управління.

Згідно з пунктом 7.6 Статуту директор підприємства самостійно вирішує питання діяльності підприємства, за винятком тих, що віднесені Статутом до компетенції Уповноваженого органу управління.

Пунктом 7.8 Статуту передбачено, що директор підприємства несе персональну відповідальність за виконання покладених на нього завдань, що визначені Статутом.

Цим же пунктом передбачені повноваження директора підприємства, а саме:

під час реалізації своїх прав і виконання обов`язків директор повинен діяти в інтересах Підприємства;

діє без довіреності від імені Підприємства, представляє його інтереси в органах державної влади та органах місцевого самоврядування судових та правоохоронних органах, інших організаціях, а також у відносинах юридичними та фізичними особами;

формує адміністрацію Підприємства;

видає в межах своєї компетенції накази, розпорядження та учення;

організовує виробничо-господарську, соціально-побутову та іншу діяльність Підприємства відповідно до мети та основних напрямів його діяльності;

затверджує за погодженням з Уповноваженим органом управління структуру і штатний розпис Підприємства;

вносить пропозиції Уповноваженому органу управління щодо прийняття (звільнення) заступників керівника Підприємства;

у встановленому порядку призначає на посади та звільняє з посад працівників Підприємства;

обирає форму і систему оплати праці, установлює працівникам конкретні розміри тарифних ставок, посадових окладів, винагород, надбавок доплат з отриманням норм і гарантій, передбачених законодавством;

застосовує заходи заохочення та дисциплінарного стягнення до працівників Підприємства;

розпоряджається коштами та майном Підприємства відповідно до цього Статуту та законодавства;

забезпечує ефективне використання та збереження майна, переданого Підприємству;

укладає договори, видає довіреності, відкриває в установах банків поточний та інші рахунки;

погоджує із Уповноваженим органом управління накази про свої закордонні відрядження та інформує про відрядження в межах України.

З огляду на викладене, ОСОБА_6 , займаючи посаду виконувача обов`язків директора Підприємства, тимчасово виконував організаційно розпорядчі та адміністративно-господарські функції, у зв`язку із чим, відповідно до ч. 3 ст. 18 КК України, є службовою особою.

В період часу з 10.04.2019р. до 31.10.2019р. (більш точні дата і час не встановлені) ОСОБА_6 , діючи умисно, з корисливих мотивів, шляхом зловживання своїм службовим становищем і використання офіційних документів, про передачу рухомого майна Підприємства до ТОВ «НВК» Укравтоматика» (далі Товариство) для проведення дефектовки та ремонту за договором № 040801 від 10.04.2019, вчинив розтрату майна Підприємства, яке перебувало у його віданні.

Так, у невстановлений в ході досудового розслідування час, у ОСОБА_6 виник умисел на розтрату рухомого майна Підприємства, яке перебувало у його віданні, шляхом зловживання своїм службовим становищем і складання офіційних документів, про його передачу іншим суб`єктам господарської діяльності (далі СГД) для проведення дефектовки і ремонтних робіт. З цією метою ОСОБА_6 розробив детальний план вчинення кримінального правопорушення, який полягав в укладенні з СГД договору про виконання робі та пов`язаних з ремонтом транспортних засобів, який би в подальшому слугував прикриттям злочинних дій останнього.

Реалізовуючи свій злочинний план на вчинення кримінального правопорушення, направленого на розтрату майна Підприємства, яке перебувало його віданні, діючи умисно, з корисливих мотивів, перебуваючи на території Підприємства, за адресою: м. Запоріжжя, вул. Теплична, 7, підписав від імені Підприємства Договір № 040801 від 10.04.2019 «Про дефектовку та ремонт транспортного засобу» (далі Договір), з Товариством, керівником якого була ОСОБА_10 , яка не була обізнаною про злочинний намір і протиправний характер дій ОСОБА_6 .

Відповідно до пункту 1.1 Договору Товариство (виконавець) бере на себе зобов`язання надати замовнику послуги з дефектовки та ремонту автомобільного транспортного засобу чи його складових частин, у тому числі з використанням матеріалів (запасних частин) як замовника, так і спеціально замовлених виконавцем, по попередній домовленості як по запасним частинам, так і по вартості робіт.

В свою чергу Підприємство (замовник) бере на себе зобов`язання прийняти й оплатити ці послуги, а також вартість використаних матеріалів (запасних частин) Товариства в розмірі та строки та в порядку, що передбачені умовами цього договору, у разі схвалення попередньої домовленості.

Згідно пункту 4.1 Договору прийняття транспортного засобу (його складових) на технічне обслуговування та/або ремонт здійснюється у присутності замовника або його уповноваженого представника, про що складається акт приймання - передаю транспортного засобу, його складових для надання послуг з технічного обслуговування та ремонту.

Пунктом 4.2 Договору встановлено, що акт приймання - передачі транспортного засобу, його складових для надання послуг з технічною обслуговування або ремонту підписується замовником та особою, відповідальною за прийняття на ремонт, скріпляється печаткою виконавця замовника.

Крім того, пунктом 4.3 Договору встановлено, що після прийняття транспортного засобу і його складових на технічне обслуговування та/або ремонт замовнику видається один екземпляр акту приймання - передачі.

У подальшому, ОСОБА_6 , продовжуючи свої злочинні дії, направлені на розтрату чужого майна, яке перебувало у його віданні, достовірно знаючи про відсутність фінансової можливості Підприємства здійснити оплату за дефектовку і ремонт транспортних засобів, що перебувають на балансі Підприємства, діючи умисно, з корисливих мотивів, після укладення Договору, в період часу з 10.04.2019р. до 31.10.20р. (більш точні дата і час не встановлені), перебуваючи на території Підприємства за адресою: м. Запоріжжя, вул. Теплична, 7, гр-н ОСОБА_6 , всупереч вимогам, передбаченим пунктом 7.8 Статуту, маючи єдиний умисел на розтрату рухомою майна Підприємства, яке перебувало у його віданні, діючи з корисливих мотивів, вчинив подальші дії, направлені на розтрату майна Підприємства, тобто склав завідомо неправдиві офіційні документи, а саме: Додатки до договору №040801 від 10.04.2019р. - Акти прийому-передачі транспортних засобів, в яких зазначив відомості про передачу рухомого майна Підприємства та фактичне отримання його Товариством, зокрема:

додаток до договору №040801 від 10.04.2019р.: Акт прийому передачі транспортних засобів від 10.04.2019, за підписом ОСОБА_6 і ОСОБА_10 , відповідно до якого Підприємство передало, а Товариство прийняло для проведення дефектовки і ремонтних робіт такі транспортні засоби: КАМАЗ -5111 (номерний знак НОМЕР_9 , 1990 року виготовлення, двигун № НОМЕР_10 , шасі рама) № НОМЕР_11 ), МАЗ - 5337 (номерний знак НОМЕР_6 , 1992 року виготовлення, шасі (рама) № НОМЕР_7 , двигун № НОМЕР_12 );

додаток до договору №040801 від 10.04.2019 - Акт прийому передачі транспортних засобів від 26.04.2019, за підписом ОСОБА_6 і ОСОБА_10 відповідно до якого Підприємство передало, а Товариство прийняло для проведення дефектовки і ремонтних робіт такі транспортні засоби: Трактор ЮМЗ - 6 (номерний знак НОМЕР_13 , НОМЕР_3 ), ГАЗ 66 (номерний знак НОМЕР_4 ), погрузчик «Balkancar»;

додаток до договору №040801 від 10.04.2019 - Акт прийому передачі транспортних засобів від 26.04.2019, за підписом ОСОБА_6 і ОСОБА_39 , відповідно до якого Підприємство передало, а Товариство прийняло для проведення дефектовки і ремонтних робіт такі транспортні засоби: ТРАКТОР Т-25 (без номерного знаку), ТРАКТОР Т40АМ (без номерного знаку);

додаток до договору №040801 від 10.04.2019 - Акт прийому передачі транспортних засобів від 03.05.2019р. за підписом ОСОБА_6 і ОСОБА_10 , відповідно до якого Підприємство передало, а Товариство прийняло для проведення дефектовки і ремонтних робіт на такі транспортні засоби: КАМАЗ 53213 (номерний знак НОМЕР_1 , шасі № НОМЕР_2 ).

Таким чином, ОСОБА_6 в період часу з 10.04.2019р. до 31.10.2019р. (більш точні дата і час не встановлені) вчинив розтрату чужого майна, яке перебувало в його віданні, шляхом зловживання своїм службовим становищем на території Підприємства, за адресою; м. Запоріжжя, вул. Теплична, 7, а саме:

колісного транспортного засобу - автомобіль МАЗ - 5337, номерний знак: НОМЕР_6 , 1992 року випуску, шасі (рама): НОМЕР_7 , двигун: НОМЕР_12 , вартістю згідно Звіту про оцінку майна від 06.12.2019 - 136745,83 гривень;

колісного транспортного засобу - автомобіль КАМАЗ 53213, номерний знак: НОМЕР_1 , 1984 року випуску, шасі (рама): НОМЕР_2 , вартістю згідно висновку судової авто-товарознавчої експертизи №11/1-135 від 27.08.2020 82882,37 гривень;

колісного транспортного засобу - Трактор Т-25, вартістю згідно Звіту про оцінку майна від 06.12.2019 - 40761,67 гривень;

колісного транспортного засобу - Трактор Т40АМ, вартістю згідно Звіту про оцінку майна від 06.12.2019 - 40761,67 гривень;

колісного транспортного засобу - автомобіль ГАЗ - 66, номерний знак НОМЕР_4 , вартістю згідно Звіту про оцінку майна від 06.12.2019 138434,97 гривень.

В результаті злочинних дій ОСОБА_6 . Підприємству заподіяна майнова шкода у великих розмірах на суму, яка в двісті п`ятдесят і більше разів перевищує неоподаткований мінімум доходів громадян на момент вчинення злочину, а саме 439586,51 гривень.

Крім того встановлено, що наказом Міністерства регіонального розвитку будівництва та житлово-комунального господарства України № 125 К/ОС від «Про призначення виконувачем обов`язків директора Запорізького державного підприємства «Кремнійполімер» - ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , призначений виконувачем обов`язків директора Запорізького державного підприємства «Кремнійполімер» (далі Підприємство) з 29.03.2019р.

Розділом 1 Статуту Підприємства, затвердженого наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України № 186 від 07.05.2013 (Даті Статут) передбачено, що Підприємство засновано на державній формі власності, створено наказом Державного комітету Української РСР по хімічній, нафтохімічній промисловості та медичних препаратів від 05.03.1992 №28, внесене до єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб підприємців з ідентифікаційним кодом №00203625.

Відповідно до пункту 4.1 Статуту, майно Підприємства є державною власністю і закріплюється за ним на праві господарського відання.

Пункт 4.7 Статуту встановлює, що Підприємство не має права безоплатно передавати належне йому майно іншим юридичним та фізичним особам крім випадків, передбачених законом.

Разом з тим пункт 7.2 Статуту передбачає, що управління підприємством здійснюється його директором, який підзвітний Уповноваженому органу управління.

Згідно з пунктом 7.6 Статуту, директор підприємства самостійно вирішує питання діяльності підприємства, за винятком тих, що віднесені Статутом до компетенції Уповноваженого органу управління.

Пунктом 7.8 Статуту передбачено, що директор підприємства несе персональну відповідальність за виконання покладених на нього завдань, що визначені Статутом.

Цим же пунктом передбачені повноваження директора підприємства, а саме:

під час реалізації своїх прав і виконання обов`язків директор повинен діяти в інтересах Підприємства;

діє без довіреності від імені Підприємства, представляє його інтереси в органах державної влади та органах місцевого самоврядування судових та правоохоронних органах, інших організаціях, а також у відносинах юридичними та фізичними особами;

формує адміністрацію Підприємства;

видає в межах своєї компетенції накази, розпорядження та доручення;

організовує виробничо-господарську, соціально-побутову та іншу діяльність Підприємства відповідно до мети та основних напрямів його діяльності;

затверджує за погодженням з Уповноваженим органом управління структуру і штатний розпис Підприємства;

вносить пропозиції Уповноваженому органу управління щодо прийняття (звільнення) заступників керівника Підприємства;

у встановленому порядку призначає на посади та звільняє з посад працівників Підприємства;

обирає форму і систему оплати праці, установлює працівникам конкретні розміри тарифних ставок, посадових окладів, винагород, надбавок і доплат з отриманням норм і гарантій, передбачених законодавством;

застосовує заходи заохочення та дисциплінарного стягнення до працівників Підприємства;

розпоряджається коштами та майном Підприємства відповідно до цього Статуту та законодавства;

забезпечує ефективне використання та збереження майна, переданого Підприємству;

укладає договори, видає довіреності, відкриває в установах банків поточний та інші рахунки;

погоджує із Уповноваженим органом управління накази про свої закордонні відрядження та інформує про відрядження в межах України.

З огляду на викладене, ОСОБА_6 , займаючи посаду виконувача обов`язків директора Підприємства, тимчасово виконував організаційно- розпорядчі та адміністративно-господарські функції, у зв`язку із чим, відповідно до ч. 3 ст. 18 КК України, є службовою особою.

В період часу з 10.04.2019р. до 31.10.2019р. (більш точні дата і час не встановлені) ОСОБА_6 , діючи умисно, з корисливих мотивів, шляхом зловживання своїм службовим становищем і використання офіційних документів, про передачу рухомого майна Підприємства до ТОВ «НВК» Укравтоматика» (далі Товариство) для проведення дефектовки та ремонту за договором №040801 від 10.04.2019, вчинив розтрату майна Підприємства, яке перебувало у його віданні.

Так, у невстановлений в ході досудового розслідування час, у ОСОБА_6 виник умисел на розтрату рухомого майна Підприємства, яке перебувало у його віданні, шляхом зловживання своїм службовим становищем і складання офіційних документів, про його передачу іншим суб`єктам господарської діяльності (далі СГД) для проведення дефектовки і ремонтних робіт. З цією метою, ОСОБА_6 розробив детальний план вчинення кримінального правопорушення, який полягав в укладенні з СГД договору про виконання робі ї пов`язаних з ремонтом транспортник засобів, який би в подальшому слугував прикриттям злочинних дій останнього.

Реалізовуючи свій злочинний план на вчинення кримінального правопорушення, направленого на розтрату майна Підприємства, яке перебувало його віданні, діючи умисно, з корисливих мотивів, перебуваючи на території Підприємства за адресою: м. Запоріжжя, вул. Теплична, 7, підписав від імені Підприємства Договір №040801 від 10.04.2019 «Про дефектовку та ремонт транспортного засобу» (далі Договір), з Товариством, керівником якого була ОСОБА_10 , яка не була обізнаною про злочинний намір і протиправний характер дій ОСОБА_6 .

У подальшому, ОСОБА_6 , продовжуючи свої злочинні дії, направлені на розтрату чужого майна, яке перебувало у його віданні, достовірно знаючи про відсутність фінансової можливості Підприємства здійснити оплату за дефектовку і ремонт транспортних засобів, що перебувають на балансі Підприємства, діючи умисно, з корисливих мотивів, після укладення Договору, в період часу з 10.04.2019р. до 31.10.2019р. (більш точні дата і час не встановлені), перебуваючи на території Підприємства, за адресою: м. Запоріжжя, вул. Теплична, 7, ОСОБА_6 , всупереч вимогам передбаченим пунктом 7.8 Статуту, маючи єдиний умисел на розтрату рухомого майна Підприємства, яке перебувало у його віданні, діючи з корисливих мотивів, вчинив подальші дії, направлені на розтрату майна Підприємства, тобто склав завідомо неправдиві офіційні документи, а саме: Додатки до договору №040801 від 10.04.19р. - Акти прийому-передачі транспортних засобів, в яких зазначив відомості про передачу рухомого майна Підприємства та фактичне отримання його Товариством, зокрема:

додаток до договору №040801 від 10.04.2019 - Акт прийому - передачі транспортних засобів від 10.04.2019, за підписом ОСОБА_6 і ОСОБА_10 , відповідно до якого Підприємство передало, а Товариство прийняло для проведення дефектовки і ремонтних робіт такі транспортні засоби: КАМАЗ 5511 (номерний знак НОМЕР_9 , 1990 року виготовлення, двигун № НОМЕР_10 , шасі (рама) № НОМЕР_11 ), МАЗ - 5337 (номерний знак НОМЕР_6 , 1992 року виготовлення, шасі (рама) № НОМЕР_7 , двигун № НОМЕР_12 );

додаток до договору №040801 від 10.04.2019 - Акт прийому передачі транспортних засобів від 26.04.2019, за підписом ОСОБА_6 і ОСОБА_10 , відповідно до якого Підприємство передало, а Товариство прийняло для проведення дефектовки і ремонтних робіт такі транспортні засоби: Трактор ЮМЗ - 6 (номерний знак НОМЕР_13 , НОМЕР_3 ), ГАЗ 66 (номерний знак НОМЕР_4 ), погрузчик «Ваlkаnсаг»;

додаток до договору №040801 від 10.04.2019 - Акт прийому передачі транспортних засобів від 26.04.2019р. за підписом ОСОБА_6 і ОСОБА_10 , відповідно до якого Підприємство передало, а Товариство прийняло для проведення дефектовки і ремонтних робіт такі транспортні засоби: ТРАКТОР Т-25 (без номерного знаку), ТРАКТОР Г40АМ (без номерного знаку);

додаток до договору №040801 від 10.04.2019 - Акт прийому передачі транспортних засобів від 03.05.2019, за підписом ОСОБА_6 і ОСОБА_10 , відповідно до якого Підприємство передало, а Товариство прийняло для проведення дефектовки і ремонтних робіт такі транспортні засоби: КАМАЗ - 53213 (номерний знак НОМЕР_1 , шасі № НОМЕР_2 ).

Таким чином ОСОБА_6 , в період часу з 10.04.2019р. до 31.10.2019р. (більш точні дата і час не встановлені), вчинив розтрату чужого майна, яке перебувало в його віданні, шляхом зловживання своїм службовим становищем, а також складанням завідомо неправдивих офіційних документів на території Підприємства, за адресою: м. Запоріжжя, вул. Теплична, 7, а саме:

колісного транспортного засобу - автомобіль МАЗ - 5337, номерний знак НОМЕР_6 , 1992 року випуску, шасі (рама): НОМЕР_7 , двигун: НОМЕР_12 , вартістю згідно Звіту про оцінку майна від 06.12.2019- 136745,83 гривень;

колісного транспортного засобу - автомобіль КАМАЗ 53213, номерний знак: НОМЕР_1 , 1984 року випуску, шасі (рама): НОМЕР_2 , вартістю згідно висновку судової авто-товарознавчої експертизи №11/1-135 від 27.08.2020 -82882,37 гривень;

колісного транспортного засобу - Трактор Т-25, вартістю згідно Звіту про оцінку майна від 06.12.2019 - 40761,67 гривень;

колісного транспортного засобу - Трактор Т40АМ, вартістю згідно Звіту про оцінку майна від 06.12.2019 - 40761,67 гривень;

колісного транспортного засобу - автомобіль ГАЗ - 66, номерний знак НОМЕР_4 , вартістю згідно Звіту про оцінку майна від 06.12.2019 - 138434, 97 гривень.

Таким чином, ОСОБА_6 , займаючи посаду виконувача обов`язків директора Запорізького державного підприємства «Кремнійполімер», склав завідомо неправдиві офіційні документи, а саме: Додатки до договору №040801 від 10.04.2019 - Акти прийому-передачі транспортних засобів, в яких зазначив відомості про передачу рухомого майна Підприємства та фактичне отримання його Товариством, тобто документи, які складаються, видаються повноважними (компетентними) особами, містять зафіксовану на папері інформацію і спричиняють наслідки правового характеру, тобто документи, які відповідно до примітки ст.358 КК України є офіційними документами.».

Згідно обвинувального акту дії ОСОБА_6 були кваліфіковані (т.1 а/с 14-22):

- за ч.4 ст.191 КК України, як розтрата чужого майна шляхом зловживання службовою особою своїм службовим становищем, вчинена у великих розмірах,

- за ч. 1 ст. 366 КК України, як складання службовою особою завідомо неправдивих офіційних документів.

Судовий розгляд проведено в межах обвинувачення відповідно до вимог ст. 337 КПК України.

Статтею 7 КПК України закріплені найважливіші засади кримінального провадження, серед яких є верховенство права, презумпція невинуватості та забезпечення доведеності вини.

Стаття 2 КПК України встановлює, що завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Відповідно до ч. 2 ст. 62 Конституції України, ч. 2 ст. 17 КПК України, ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчинені злочину (кримінального правопорушення) і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом, а, відповідно до ч. 3 ст. 62 Конституції України та ч. 4 ст. 17 КПК України, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на користь такої особи.

Поводження з особою, вина якої у вчиненні кримінального правопорушення не встановлена обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили, має відповідати поводженню з невинуватою особою.

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського Суду з прав людини» передбачено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Так, у справі «Барбера, Мессеґе і Хабардо проти Іспанії» Європейський Суд з прав людини встановив, що принцип презумпції невинуватості вимагає, серед іншого, щоб, виконуючи свої обов`язки, судді не розпочинали розгляд справи з упередженої думки, що підсудний вчинив злочин, який йому ставиться в вину; обов`язок доказування лежить на обвинуваченні і будь-який сумнів має тлумачитися на користь підсудного.

Відповідно до ст. 91 КПК України, у кримінальному провадженні підлягають доказуванню: у тому числі подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення); винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення.

Обов`язок доказування обставин, передбачених статтею 91 цього Кодексу, у відповідності до положень ч. 1 ст. 92 КПК України, покладається на слідчого, прокурора та, в установлених цим Кодексом випадках, - на потерпілого.

Згідно зі ст. 84 КПК України, доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню. Процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів.

Суд, оцінивши у сукупності наявні у справі докази в порядку ст. 94 КПК України за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, ґрунтуючись на засадах справедливості, виваженості та неупередженості та керуючись законом, в їх сукупності, прийшов до висновку, що пред`явлене ОСОБА_6 обвинувачення в частині розтрати майна, та складання службовою особою завідомо неправдивих документів відносно майна:

автомобіля МАЗ-5337 вартістю 164095 грн. ,

трактора Т-25, вартістю 48194 грн.,

трактора Т-40АМ вартістю 64309 грн.,

автомобіля ГАЗ 66 вартістю 166122 грн.,

не знайшло своє підтвердження в ході судового слідства, з огляду на наступне.

Відповідно до рішення Конституційного Суду України № 12 рп/2011 від 20 жовтня 2011 року, визнаватися допустимими і використовуватися як докази в кримінальній справі можуть тільки фактичні дані, одержані відповідно до вимог кримінально-процесуального законодавства. Перевірка доказів на їх допустимість є найважливішою гарантією забезпечення прав і свобод людини і громадянина в кримінальному процесі та ухвалення законного і справедливого рішення у справі.

Як позначив Європейський суд з прав людини по справі «Капо проти Бельгії», в кримінальних справах питання прийняття доказів належить досліджувати загалом в світі пункту 2 статті 6 Європейської Конвенції про захист з прав людини і вимагає воно, окрім іншого, щоб тягар доказування лежав на стороні обвинувачення.

Під час судового розгляду на підтвердження вини ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.191, ч.1 ст.366 КК України, сторона обвинувачення посилалась, в т.ч., на наступні докази: показання у судовому засіданні свідків ОСОБА_10 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , та дослідженими судом вищезазначеними у вироку письмовими доказами, а також наступними письмовими доказами:

Постановою слідчого поліції ОСОБА_23 від 07.05.2020р. було призначено судову почеркознавчу експертизу для визначення питань:

- ким, ОСОБА_6 чи іншою особою був виконаний підпис на додатку до договору № 040801 від 10.04.2019 Акту прийому-передачі транспортних засобів від 26.04.2019?

- ким, ОСОБА_10 чи іншою особою був виконаний підпис на додатку до договору № 040801 від 10.04.2019 Акту прийому-передачі транспортних засобів від 26.04.2019? (т.2 а/с 193-196).

Висновком експерта № 4-45 від 21.05.20р.:

- в графі «ТВО Директора ОСОБА_6 » на додатку до договору № 040801 від 10.04.2019 Акту прийому-передачі транспортних засобів від 26.04.2019 виконаний ОСОБА_6 (акт про передачу трактора ЮМЗ 6 та автомобіля ГАЗ 66).

- відповісти на питання «ким, ОСОБА_10 чи іншою особою був виконаний підпис на додатку до договору № 040801 від 10.04.2019 Акту прийому-передачі транспортних засобів від 26.04.2019 не виявилось можливим у зв`язку із тим, що досліджуваний підпис у більшій своїй частині виконаний циклічними, неодноразово повторюючимися рухами. (т.2 а/с 199-208).

Постановою слідчого поліції ОСОБА_23 від 07.05.2020р. було призначено судову почеркознавчу експертизу для визначення питань:

- ким, ОСОБА_6 чи іншою особою був виконаний підпис на додатку до договору № 040801 від 10.04.2019 Акту прийому-передачі транспортних засобів від 10.04.2019?

- ким, ОСОБА_10 чи іншою особою був виконаний підпис на додатку до договору № 040801 від 10.04.2019 Акту прийому-передачі транспортних засобів від 10.04.2019 (т.2 а/с 210-213).

Висновком експерта № 4-48 від 22.05.20р.:

- в графі «ТВО Директора ОСОБА_6 » на додатку до договору № 040801 від 10.04.2019 Акту прийому-передачі транспортних засобів від 10.04.2019 виконаний ОСОБА_6

- відповісти на питання «ким, ОСОБА_10 чи іншою особою був виконаний підпис на додатку до договору № 040801 від 10.04.2019 Акту прийому-передачі транспортних засобів від 10.04.2019 не виявилось можливим через неоднозначну оцінку виявлених результатів порівняльного дослідження (т.2 а/с 216-225).

Постановою слідчого поліції ОСОБА_23 від 07.05.2020р. було призначено судову почеркознавчу експертизу для визначення питань:

- ким, ОСОБА_6 чи іншою особою був виконаний підпис на додатку до договору № 040801 від 10.04.2019 Акту прийому-передачі транспортних засобів від 18.06.2019?

- ким, ОСОБА_10 чи іншою особою був виконаний підпис на додатку до договору № 040801 від 10.04.2019 Акту прийому-передачі транспортних засобів від 18.06.2019? (т.2 а/с 227-230).

Згідно висновку експерта № 4-47 від 26.06.20р.:

- в графі «ТВО Директора ОСОБА_6 » на додатку до договору № 040801 від 10.04.2019 Акту прийому-передачі транспортних засобів від 18.06.2019 виконаний ОСОБА_6

- відповісти на питання «ким, ОСОБА_10 чи іншою особою був виконаний підпис на додатку до договору № 040801 від 10.04.2019 Акту прийому-передачі транспортних засобів від 18.06.2019 не виявилось можливим у зв`язку із тим, що досліджуваний підпис у більшій своїй частині виконаний циклічними, неодноразово повторюючимися рухами. (т.2 а/с 233-244).

Постановою слідчого поліції ОСОБА_23 від 07.05.2020р. було призначено судову почеркознавчу експертизу для визначення питань:

- ким, ОСОБА_6 чи іншою особою був виконаний підпис на додатку до договору № 040801 від 18.06.2019 Акту прийому-передачі транспортних засобів від 03.05.2019?

- ким, ОСОБА_10 чи іншою особою був виконаний підпис на додатку до договору № 040801 від 10.04.2019 Акту прийому-передачі транспортних засобів від 03.05.2019? (т.2 а/с 246-248).

Висновком експерта № 4-46 від 27.05.20р.:

- в графі «ТВО Директора ОСОБА_6 » на додатку до договору № 040801 від 10.04.2019 Акту прийому-передачі транспортних засобів від 03.05.2019 виконаний ОСОБА_6

- відповісти на питання «ким, ОСОБА_10 чи іншою особою був виконаний підпис на додатку до договору № 040801 від 10.04.2019 Акту прийому-передачі транспортних засобів від 03.05.2019 не виявилось можливим у зв`язку із тим, що досліджуваний підпис у більшій своїй частині виконаний циклічними, неодноразово повторюючимися рухами. (т.3 а/с 2-12).

Додатком до Договору про дефектовку та ремонт транспортного засобу № 040801 від 10.04.2019р. Актом прийому-передачі транспортних засобів від 26.04.2019:

Трактора ЮМЗ-6, номерний знак: НОМЕР_13 , 328930,

ГАЗ-66, номерний знак: НОМЕР_14 ,

Погрузчик «Balkancar»,

підписаний від імені ОСОБА_6 та ОСОБА_10 (т.2 а/с 158).

Додатком до Договору про дефектовку та ремонт транспортного засобу № 040801 від 10.04.2019р. Актом прийому-передачі транспортних засобів від 10.04.2019:

КАМАЗ-5511, 1990 року випуску, номерний знак: НОМЕР_9 ,

ГАЗ 33021, 2003 року випуску, номерний знак: НОМЕР_5 ,

МАЗ-5337, 1992 року випуску, номерний знак: НОМЕР_6 ,

підписаний від імені ОСОБА_6 та ОСОБА_10 (т.2 а/с 159).

Додатком до Договору про дефектовку та ремонт транспортного засобу № 040801 від 10.04.2019р. Актом прийому-передачі транспортних засобів від 18.06.2019:

КАМАЗ 53213, 1984 року випуску, номерний знак: НОМЕР_1 ,

підписаний від імені ОСОБА_6 та ОСОБА_10 (т.2 а/с 160).

Звітом про оцінку майна колісного транспортного засобу від 06.12.2019р., ринкова вартість автомобіля МАЗ-5337, номерний знак: НОМЕР_6 , 1992р., станом на 10.07.2019р. з урахуванням ПДВ становить: 164095 грн. (т.3 а/с 62-68).

Звітом про оцінку майна колісного транспортного засобу від 06.12.2019р., ринкова вартість трактора Т-25, станом на 26.04.2019р. з урахуванням ПДВ становить: 48194 грн. (т.3 а/с 80-86).

Звітом про оцінку майна колісного транспортного засобу від 06.12.2019р., ринкова вартість трактора Т-40АМ, станом на 26.04.2019р. з урахуванням ПДВ становить: 64309 грн. (т.3 а/с 98-104).

Звітом про оцінку майна колісного транспортного засобу від 06.12.2019р., ринкова вартість автомобіля ГАЗ 66, станом на 26.04.2019р. з урахуванням ПДВ становить: 166122 грн. (т.3 а/с 116-122).

Стороною захисту в ході розгляду справи та в дебатах висловлена позиція про недопустимість вищезазначених Звітів про оцінку транспортних засобів з тих мотивів, що в силу п.6 ч.2 ст.242 КПК України визначення розміру матеріальних збитків, якщо потерпілий не може їх визначити та не надав документ, що підтверджує розмір такої шкоди, здійснюється виключно шляхом проведення експертизи.

З цього приводу суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 242 КПК України експертиза проводиться експертною установою, експертом або експертами, яких залучають сторони кримінального провадження або слідчий суддя за клопотанням сторони захисту у випадках та порядку, передбачених статтею 244 цього Кодексу, якщо для з`ясування обставин, що мають значення для кримінального провадження, необхідні спеціальні знання. Не допускається проведення експертизи для з`ясування питань права. Згідно з п. 6 ч. 2 ст. 242 КПК для визначення розміру матеріальних збитків, якщо потерпілий не може їх визначити та не надав документ, що підтверджує розмір такої шкоди, розміру шкоди немайнового характеру, шкоди довкіллю, заподіяного кримінальним правопорушенням, проведення експертизи є обов`язковим.

На цьому також наголошувала Об`єднана палата касаційного кримінального суду Верховного Суду у своїй постанові у справі №420/1667/18 від 25.11.2019р., зробивши наступний висновок:

Обов`язкове залучення експерта для проведення експертизи необхідне за наявності двох підстав: по-перше, коли характер об`єктивних обставин, які мають значення для кримінального провадження, неможливо достовірно встановити без залучення особи, яка володіє науковими, технічними або іншими спеціальними знаннями (що є загальною підставою проведення експертизи в кримінальному провадженні, передбаченою ч. 1 ст. 242 КПК у редакції Закону № 1261-VII); по-друге, коли мають місце обставини, передбачені ч. 2 цієї норми.

Імперативність п. 6 ч. 2 ст. 242 КПК у редакції Закону № 1261-VII щодо призначення експертизи у кожному кримінальному провадженні для визначення розміру збитків, завданих кримінальним правопорушенням, має обмежений характер, оскільки не стосується тих випадків, коли предметом злочину є гроші або інші цінні папери, що мають грошовий еквівалент, а також коли розмір матеріальних збитків, шкоди, заподіяних кримінальним правопорушенням, можливо достовірно встановити без спеціальних знань, а достатньо загальновідомих та загальнодоступних знань, проведення простих арифметичних розрахунків для оцінки даних, отриманих за допомогою інших, крім експертизи, джерел доказування.

У решті випадків сторона обвинувачення на стадії досудового розслідування зобов`язана незалежно від наявності інших доказів, за допомогою яких можливо встановити розмір матеріальних збитків, звернутися до слідчого судді з клопотанням про залучення експерта (а в редакції Закону № 187-IX залучити експерта).

Окрім цього, відповідно до послідовної практики Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду, виходячи із системного аналізу норм статей 84, 298-1 КПК випливає, що висновок спеціалістів у розумінні абз. 2 ч. 1 ст. 298-1 КПК не є доказом у кримінальному провадженні щодо злочинів, а відтак не може підтверджувати чи спростовувати обставини, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні щодо злочинів, передбачені ч. 1 ст. 91 КПК. (Постанова ККС ВС від 29.05.2023р. у справі №583/877/21).

Наведене вище узгоджується з послідовною практикою Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду (наприклад, із постановами від 27.09.2018р. у справі №533/93/16-к, провадження №51-4187км18; від 28.07.2021р. у справі №754/7890/19, провадження №51-2468км21; від 24.11.2021р. у справі №711/93/17, провадження №51-3425км21).

З матеріалів справи вбачається, що старший слідчий в ОВС СУ ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_23 своєю постановою від 03.08.2020р. призначив судову авто-товарознавчу експертизу щодо встановлення середньої ринкової вартості автомобіля МАЗ-5337, номерний знак: НОМЕР_6 , 1992 року випуску та доручає її проведення експерту Запорізького науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України (т. 4 а.с. 196-198).

Повідомленням від 28.08.2020р. за №11/1-137 експерт повідомив слідчого про неможливість проведення вказаної експертизи, оскільки не вказано вантажопід`ємність крану, довжина вильоту стріли та інші технічні характеристики, що унеможливлює її проведення. Посилаючись на ч. 4 ст. 69 КПК експерт повідомив про неможливість проведення судової експертизи (т. 4 а.с. 200).

Також 03.08.2020р. слідчим винесена постанова про призначення судової авто-товарознавчої експертизи щодо встановлення середньої ринкової вартості трактора Т-25 та доручено її проведення експерту Запорізького науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України (т. 4 а.с. 201-203).

Повідомленням від 28.08.2020р. за №11/1-141 експерт повідомив слідчого про неможливість проведення вказаної експертизи, оскільки не вказано рік випуску та інші вихідні дані, що унеможливлює її проведення. Посилаючись на ч. 4 ст. 69 КПК експерт повідомив про неможливість проведення судової експертизи (т. 4 а.с. 205).

Окрім того, 03.08.2020р. слідчим винесена постанова про призначення судової авто-товарознавчої експертизи щодо встановлення середньої ринкової вартості трактора Т40АМ та доручено її проведення експерту Запорізького науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України (т. 4 а.с. 206-208).

Повідомленням від 28.08.2020р. за №11/1-140 експерт повідомив слідчого про неможливість проведення вказаної експертизи, оскільки не вказано рік випуску та інші вихідні дані, що унеможливлює її проведення. Посилаючись на ч. 4 ст. 69 КПК експерт повідомив про неможливість проведення судової експертизи (т. 4 а.с. 210).

Також 03.08.2020р. слідчим винесена постанова про призначення судової авто-товарознавчої експертизи щодо встановлення середньої ринкової вартості автомобіля ГАЗ-66, та доручено її проведення експерту Запорізького науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України (т. 4 а.с. 211-213).

Повідомленням від 28.08.2020р. за №11/1-138 експерт повідомив слідчого про неможливість проведення вказаної експертизи, оскільки не вказано рік випуску та інші вихідні дані, що унеможливлює її проведення. Посилаючись на ч. 4 ст. 69 КПК експерт повідомив про неможливість проведення судової експертизи (т. 4 а.с. 215).

Відповідно до п.25 Постанови Пленуму ВСУ № 10 від 06.11.2009р. «Про судову практику у справах про злочини проти власності» розмір майна, яким заволоділа винна особа в результаті вчинення відповідного злочину, визначається лише вартістю цього майна, яка виражається у грошовій оцінці. Вартість викраденого майна визначається за роздрібними (закупівельними) цінами, що існували на момент вчинення злочину, а розмір відшкодування

завданих злочином збитків - за відповідними цінами на час вирішення справи в суді. За відсутності зазначених цін на майно його вартість може бути визначено шляхом проведення відповідної експертизи.

Враховуючи викладене суд прийшов до висновку, що надані прокурором письмові докази щодо оцінки завданих збитків, а саме:

Звіт про оцінку майна колісного транспортного засобу автомобіля МАЗ-5337, номерний знак: НОМЕР_6 (т.3 а/с 62-68),

Звіт про оцінку майна колісного транспортного засобу трактора Т-25 (т.3 а/с 80-86),

Звіт про оцінку майна колісного транспортного засобу трактора Т-40АМ (т.3 а/с 98-104),

Звіт про оцінку майна колісного транспортного засобу автомобіля ГАЗ 66 (т.3 а/с 116-122),

є неналежними та недопустимими доказами, оскільки вони не можуть визначати та підтверджувати розмір спричиненої злочином шкоди в силу п.6 ч.2 ст.242 КПК України.

Отже, фактично сторона обвинувачення не довела вартість вказаних транспортних засобів, і як наслідок - розмір розтрати, яка інкримінована ОСОБА_6 щодо вказаного майна, що є обов`язковою кваліфікуючою ознакою по даній категорії кримінальних справ.

Особливо це має значення в аспекті пред`явленого ОСОБА_6 обвинувачення за ч.4 ст.191 КК України, оскільки за цією статтею кваліфікуючою ознакою розтрати чужого майна орган досудового розслідування визначив її великий розмір.

При цьому зазначена обставина підлягає обов`язковому доказуванню, оскільки законодавець у ч.3 примітки до ст.185 КК України чітко визначив умови кваліфікації злочину за ознакою великого розміру розтрати - у великих розмірах визнається кримінальне правопорушення, що вчинене однією особою чи групою осіб на суму, яка в двісті п`ятдесят і більше разів перевищує неоподатковуваний мінімум доходів громадян на момент вчинення кримінального правопорушення.

Обвинувачення за ч.1 ст.366 КК України є похідним та фактично по цій справі, за версією обвинувачення, виступає як спосіб виконання об`єктивної сторони злочину за ч.4 ст.191 КК України. Отже, у зв`язку із не доведенням винності ОСОБА_6 в частині зазначеного обвинувачення за ч.4 ст.191 КК України відсутні докази суспільної небезпечності, тому суд вважає також недоведеним склад злочину по ч.1 ст.366 КК України в частині обвинувачення у складані службовою особою завідомо неправдивих документів щодо розтрати майна: автомобіля МАЗ-5337 вартістю 164095 грн., трактора Т-25, вартістю 48194 грн., трактора Т-40АМ вартістю 64309 грн. та автомобіля ГАЗ 66 вартістю 166122 грн.

Згідно ч.3 ст. 373 КПК України обвинувальний вирок не може ґрунтуватися на припущеннях і ухвалюється лише за умови доведення у ході судового розгляду винуватості особи у вчиненні кримінального правопорушення.

Виправдувальний вирок постановляється судом у випадках, передбачених ст.ст.284 та 373 КПК України.

Згідно п.1 ч.1 ст.373 КПК України виправдувальний вирок ухвалюється у разі, якщо не доведено, що вчинено кримінальне правопорушення, в якому обвинувачується особа.

Тому суд прийшов до переконання, що ОСОБА_6 необхідно виправдати з підстав, передбачених п.1 ч.1 ст.373 КПК України, в частині обвинувачення у розтраті майна та складання службовою особою завідомо неправдивих документів відносно майна:

автомобіля МАЗ-5337 вартістю 164095 грн.,

трактора Т-25, вартістю 48194 грн.,

трактора Т-40АМ вартістю 64309 грн.,

автомобіля ГАЗ 66 вартістю 166122 грн.

З урахуванням положень ч.2 ст.124 КПК України суд вважає, що судові витрати в цій частині обвинувачення необхідно покласти на рахунок держави, оскільки ці витрати стягуються тільки при постановленні обвинувального вироку.

Цивільний позов Фонду державного майна України в частині позовних вимог на суму 442720 грн. (164095 + 48194 + 64309 + 166122), які стосуються цій частині обвинувачення, необхідно залишити без розгляду згідно ч.3 ст.126 КПК України.

Щодо доведеного обвинувачення в частині розтрати ОСОБА_6 чужого майна у вигляді автомобіля КАМАЗ 53213 д.н.з. НОМЕР_1 на суму 82882 грн. 37 коп. шляхом зловживання службовою особою своїм службовим становищем, що кваліфіковано судом за ч.2 ст.191 КК України, та складання службовою особою завідомо неправдивих офіційних документів, що кваліфіковано судом за ч. 1 ст. 366 КК України, суд зазначає наступне.

При призначенні покарання за вчинення цих кримінальних правопорушень суд враховує ступінь тяжкості скоєних кримінальних правопорушень, обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання і дані, характеризуючи особу обвинуваченого.

Відповідно до ч.2 ст. 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання необхідне і достатнє для її виправлення і попередження нових злочинів. Виходячи з зазначеної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання має бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного. Таким чином, суд також при призначенні покарання враховує ступень суспільної небезпеки і спосіб злочинних дій, а також їх наслідки.

Призначаючи обвинуваченому покарання суд, відповідно до вимог ст. ст.50,65-67 КК України щодо загальних засад призначення покарання, враховує положення ст. 12 Кримінального кодексу України, фактичні обставини кримінального провадження, особу обвинуваченого, яка несудимий, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, не має на утриманні неповнолітніх дітей, стан здоров`я обвинуваченого, який страждає на певні (в т.ч. онкологічні) захворювання (т.6 а/с 11-16), відсутність обставини, що обтяжують та пом`якшують покарання.

Враховуючи викладене, з урахуванням особи обвинуваченого, який є пенсіонером, є лауреатом Державної премії України в галузі науки і техніки (т.6 а/с 8), суд вважає, що ОСОБА_6 слід призначити покарання за ч.2 ст. 191 КК України у виді позбавлення волі з позбавленням права обіймати посади, пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських функцій та за ч.1 ст.366 К України у виді штрафу, з позбавленням права обіймати посади, пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських функцій.

Суд вважає, що дане покарання обвинуваченого з врахуванням вказаних вище обставин, буде достатнім для його виправлення та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень, тобто таке покарання відповідатиме цілям, які передбачені ч.2 ст.50 та ч.2 ст.65 КК України.

Підстави до застосування положень ст.69, ст.75 КК України при призначенні покарання не встановлені, в зв`язку тим, що злочини, передбачені ч. 2 ст. 191 КК України, належать до корупційних.

Крім того, суд зазначає, що якщо обвинувачений визнається винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, суд ухвалює обвинувальний вирок, призначає покарання і, за наявності підстав, в порядку ч. 5 ст.74, ст.49 КК України вирішує питання щодо звільнення від нього обвинуваченого.

Вчинені ОСОБА_6 кримінальні правопорушення мали місце в період часу з 10.04.2019р. до 31.10.2019р., тобто більше, ніж п`ять років тому.

Згідно п.3 ч.1 ст.49 КК України особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минули такі строки:

п`ять років - у разі вчинення нетяжкого злочину, крім випадку, передбаченого у пункті 2 цієї частини.

Вчинені ОСОБА_6 кримінальні правопорушення в силу ст.12 КК України відносяться до нетяжких злочинів і не визначені у пункті 2 ст.49 КК України.

Відповідно до ч. 5ст. 74 КК України особу може бути за вироком суду звільнено від покарання на підставах, передбачених ст. 49 цього Кодексу.

Враховуючи викладене, ОСОБА_6 на підставі п. 2 ч. 1 ст.49, ч. 5 ст.74 КК України слід звільнити від призначеного основного та додаткового покарання за ч.2 ст.191 та ч. 1ст. 366 КК України у зв`язку із закінченням строків давності.

По справі Фондом державного майна України заявлений цивільний позов до ОСОБА_6 про стягнення з нього матеріальних збитків завданих злочином, в сумі 439586 грн. 51 коп. (т.1 а/с 118-125).

В ході розгляду справи представники Фонду державного майна України ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 цивільний позов підтримали та просили його задовольнити у повному обсязі. Також ОСОБА_7 в судовому засіданні пояснила, що очевидцем вчинення злочину вона не була, з приводу інкримінованих кримінальних правопорушень пояснити нічого не може, джерело отримання інформації про збитки їй не відоме, але вона виражає позицію керівництва, ФДМУ на її думку може бути потерпілою у справі. Обвинуваченого просила покарати на розсуд суду.

Обвинувачений ОСОБА_6 проти позову заперечував, оскільки не визнавав свою вину у вчиненні інкримінованих кримінальних правопорушень. Також на думку обвинуваченого та сторони захисту, ФДМУ не може бути потерпілим у справі, оскільки ЗДП «Кремнійполімер» є самостійною юридичною особою, а за версією обвинувачення збитки спричинені саме підприємству.

Суд вважає, що позовні вимоги Фонду державного майна України підлягають частковому задоволенню, а саме на суму 82882,37 грн. з нижченаведених підстав.

Судом в ході розгляду цієї справи встановлено, що ОСОБА_6 , в період часу з 10.04.2019 до 31.10.2019 (більш точні дата і час не встановлено), вчинив розтрату чужого майна, яке перебувало в його віданні, шляхом зловживання своїм службовим становищем на території Підприємства, за адресою: м. Запоріжжя, вул. Теплична, 7, а саме:

колісного транспортного засобу - автомобіля КАМАЗ 53213, номерний знак: НОМЕР_1 , 1984 року випуску, шасі (рама): НОМЕР_2 , вартістю згідно висновку судової авто-товарознавчої експертизи №11M-135 від 27.08.2020 - 82882,37 гривень.

В результаті злочинних дій ОСОБА_6 підприємству заподіяна майнова шкода на вказану суму, а саме на суму 82882,37 грн.

Фонд державного майна України (далі - Фонд) є засновником та органом управління ДП «Кремнійполімер».

Згідно з ч. 1 ст. 1 Закону України «Про Фонд державного майна України» Фонд є центральним органом виконавчої влади із спеціальним статусом, що реалізує державну політику у сфері приватизації, оренди, використання та відчуження державного майна, управління об`єктами державної власності, у тому числі корпоративними правами держави щодо об`єктів державної власності, що належать до сфери його управління, а також у сфері державного регулювання оцінки майна, майнових прав та професійної оціночної діяльності.

Відповідно до п. З, 4 ч. 1 ст. 4 Закону України «Про Фонд державного майна України», до основних завдань Фонду належать:

управління об`єктами державної власності, зокрема корпоративними правами держави у статутних капіталах господарських товариств, щодо яких прийнято рішення про приватизацію та затверджено план розміщення акцій, товариств, утворених у процесі перетворення (у тому числі шляхом корпоратизації) державних підприємств, що належать до сфери його управління, а також товариств, утворених за участю Фонду державного майна України;

захист майнових прав державних підприємств, а також державних пакетів акцій (часток), що належать до сфери управління Фонду державного майна України на території України.

Згідно з п. 12 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про Фонд державного майна України» Фонд здійснює управління підприємствами та організаціями, заснованими на державній власності, що перебувають у сфері його управління.

Положеннями ч. 2, 3 ст. 73 Господарського кодексу України (далі - ГК України) встановлено, що орган державної влади, до сфери управління якого входить підприємство, є представником власника і виконує його функції у межах, визначених цим Кодексом та іншими законодавчими актами. Майно державного унітарного підприємства перебуває у державній власності і закріплюється за таким підприємством на праві господарського відання чи праві оперативного управління.

Згідно з ч. 2, 3 ст. 167 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) держава може створювати юридичні особи публічного права у випадках та в порядку, встановлених Конституцією України та законом, а також юридичні особи приватного права, брати участь в їх діяльності на загальних підставах, якщо інше не встановлено законом.

Особливості управління державним унітарним підприємством визначаються Законом України «Про управління об`єктами державної власності».

Згідно зі ст. 1 Закону України «Про управління об`єктами державної власності» управління об`єктами державної власності - здійснення Кабінетом Міністрів України та уповноваженими ним органами, іншими суб`єктами, визначеними цим Законом, повноважень щодо реалізації прав держави як власника таких об`єктів, пов`язаних з володінням, користуванням і розпоряджанням ними, у межах, визначених законодавством України, з метою задоволення державних та суспільних потреб. Ст. З цього Закону майно, яке передане державним комерційним підприємствам, відносить до об`єктів управління державної власності.

З огляду на наведене, закон установлює особливості правового статусу державного підприємства як юридичної особи публічного права та особливості правового режиму майна державного підприємства, до яких застосовується спеціальний порядок правового регулювання, в тому числі й щодо управління майном державного підприємства, розпорядження цим майном, що не дає підстав для їх цілковитого ототожнення з правовим статусом юридичних осіб приватного права та порядком регулювання правового режиму майна юридичних осіб приватного права.

Аналогічна правова позиція викладена у Постанові судових палат у цивільних та господарських справах Верховного Суду України від 06.09.2017 у справі № 6-108Іцс 17.

Положеннями ч. 1, ч. 2 ст. 55 Кримінального процесуального кодексу України закріплено, що потерпілим у кримінальному провадженні може бути, зокрема, юридична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової шкоди.

Потерпілим є також особа, яка не є заявником, але якій кримінальним правопорушенням завдана шкода і у зв`язку з цим вона після початку кримінального провадження подала заяву про залучення її до провадження як потерпілого.

Як вбачається із ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно з ч. 1 ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 22 ЦК України збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2 доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Згідно з ч. З ст. 22 ЦК України збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.

Згідно з ч. 4 ст. 128 Кримінального процесуального кодексу України форма та зміст позовної заяви повинні відповідати вимогам, встановленим до позовів, які пред`являються у порядку цивільного судочинства.

Такі вимоги наведені у ст. 175 Цивільного процесуального кодексу України.

За правилами ст. 61 Кримінального процесуального кодексу України цивільним позивачем у кримінальному провадженні, зокрема, є юридична особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової шкоди, та яка в порядку, встановленому цим Кодексом, пред`явила цивільний позов. Права та обов`язки цивільного позивача виникають з моменту подання позовної заяви органу досудового розслідування або суду.

Згідно зі ст. 62 Кримінального процесуального кодексу України цивільним відповідачем у кримінальному провадженні може бути, зокрема, фізична особа, яка в силу закону несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану злочинними діями (бездіяльністю) підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, та до якої пред`явлено цивільний позов у порядку, встановленому цим Кодексом. Права та обов`язки цивільного відповідача виникають з моменту подання позовної заяви органу досудового розслідування або суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 128 Кримінального процесуального кодексу України особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння.

Враховуючи викладені обставини суд приходить до висновку, що позов ФДМУ підлягає частковому задоволенню, а саме на суму 82882,37 грн.

В іншій частині позовні вимоги підлягають залишенню без розгляду на підставі ч.3 ст.126 КПК України, оскільки суд прийшов до переконання, що ОСОБА_6 необхідно виправдати з підстав, передбачених п.1 ч.1 ст.373 КПК України, в частині обвинувачення у розтраті майна та складання службовою особою завідомо неправдивих документів відносно майна: автомобіля МАЗ-5337 вартістю 164095 грн., трактора Т-25, вартістю 48194 грн., трактора Т-40АМ вартістю 64309 грн. та автомобіля ГАЗ 66 вартістю 166122 грн.

Крім того, на підставі ст.124 КПК України необхідно стягнути з обвинуваченого на користь держави процесуальні витрати на залучення експертів, а саме:

щодо висновку експерта № 4-44 від 19.05.20р. - в сумі 3269 грн. (т.2 а/с 192),

щодо висновку експерта № 4-46 від 27.06.20р. - в сумі 3269 грн. (т.3 а/с 13),

щодо висновку експерта № 11/1-135 від 27.08.20р. в сумі 980,70 грн. (т.3 а/с 61),

а всього на суму 7518 грн. 70 коп.

Долю речових доказів суд вирішує в порядку ст.100 КПК України.

Керуючись ст.ст.349,369,373,374,376 КПК України,

УХВАЛИВ:

Визнати винним ОСОБА_6 у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.191, ч.1 ст.366 КК України, і призначити йому покарання:

- за ч.2 ст.191 КК України: у вигляді ТРЬОХ років позбавлення волі, з позбавленням права обіймати посади, пов`язані з організаційно-розпорядчими та адміністративно-господарськими функціями, на строк 2 (два) роки. На підставі п. 2 ч. 1 ст.49, ч. 5 ст.74 КК України звільнити ОСОБА_6 від призначеного основного та додаткового покарання за ч. 2 ст. 191 КК України у зв`язку із закінченням строків давності.

- за ч.1 ст. ст. 366 Кримінального кодексу України: у вигляді 3000 (трьох тисяч) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 51000 грн., з позбавленням права обіймати посади, пов`язані з організаційно-розпорядчими та адміністративно-господарськими функціями, на строк 2 (два) роки. На підставі п. 2 ч. 1 ст.49, ч. 5 ст.74 КК України звільнити ОСОБА_6 від призначеного основного та додаткового покарання за ч. 1 ст. 366 КК України у зв`язку із закінченням строків давності.

Цивільний позов Фонду державного майна України задовольнити частково.

Стягнути із ОСОБА_6 на користь Фонду державного майна України майнову шкоду, завдану внаслідок кримінального правопорушення, в сумі 82882 грн. 37 коп.

В іншій частині позовні вимоги Фонду державного майна України залишити без розгляду.

Стягнути із ОСОБА_6 на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експертів в розмірі 7518 грн. 70 коп.

Запобіжний захід у обвинуваченого наразі відсутній.

Речові докази: всі документи, які визнані органом досудового розслідування в якості речових доказів по справі та долучені до матеріалів кримінального провадження залишити зберігатись в матеріалах кримінального провадження.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Вирок може бути оскаржений до Запорізького апеляційного суду шляхом подачі апеляції протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а особами, які перебувають під вартою, протягом тридцяти днів з дня отримання копії вироку.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_1