Справа №463/5361/25
Провадження №1-кс/463/5367/25
УХВАЛА

слідчого судді

13 червня 2025 року місто Львів

Слідча суддя Личаківського районного суду м. Львова ОСОБА_1 , з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , адвоката ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду скаргу адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 на постанову старшого слідчого Першого слідчого відділу Територіального управління Держаного бюро розслідувань, розташованого у м.Львові, ОСОБА_5 від 19.05.2025 про відмову у визнанні потерпілою у кримінальному провадженні №0000323 від 02.08.2023 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 367 КК України, -

встановила:

адвокат ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 звернувся до слідчого судді із скаргою, у якій просить скасувати постанову старшого слідчого Першого слідчого відділу Територіального управління Держаного бюро розслідувань, розташованого у м.Львові, ОСОБА_5 від 19.05.2025 про відмову у визнанні потерпілою у кримінальному провадженні №0000323 від 02.08.2023 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 367 КК України.

В обґрунтування скарги зазначено, що Першим слідчим відділом Територіального управління Держаного бюро розслідувань, розташованого у м.Львові проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000323 від 02.08.2023 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 367 КК України. Так в межах вказаного кримінального провадження надійшла заява від адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 про визнання ОСОБА_4 потерпілою. Так за результатами розгляду такої заяви винесено постанову про відмову у визнанні потерпілою. Підставою відмови вказано те, що ні в заяві по злочин, ні в заяві про визнання потерпілою не наведено достатніх доказів, яка саме та в чому проявилася моральна, фізична та майнова шкода, заподіяна заявнику. Дану постанову вважає незаконною, що не містить належних мотивів.

Протоколом автоматичного визначення слідчого судді від 11.06.2025 визначено слідчу суддю ОСОБА_1 для розгляду скарги.

Ухвалою слідчої судді від 11.06.2025 відкрито провадження та призначено скаргу до розгляду на 13 червня 2025. Зобов`язано старшого слідчого Першого слідчого відділу Територіального управління Держаного бюро розслідувань, розташованого у м.Львові, ОСОБА_5 представити суду до початку судового засідання копію оскаржуваної постанови, винесеної у кримінальному провадженні №0000323 від 02.08.2023 про відмову у задоволенні клопотання про визнання потерпілою.

Адвокат ОСОБА_3 подану скаргу підтримав, просив таку задовольнити.

Суб`єкт оскарження за викликом не з`явився, причин своєї неявки суду не повідомив, про розгляд скарги був належним чином повідомлений. Матеріалів кримінального провадження не представив. У зв`язку із наведеним, враховуючи скорочені процесуальні строки для розгляду скарги, вважаю за можливе розглянути скаргу у відсутності суб`єкта оскарження.

У зв`язку із наведеним, враховуючи скорочені процесуальні строки для розгляду скарги, вважаю за можливе розглянути скаргу у відсутності суб`єкта оскарження.

Заслухавши адвоката ОСОБА_3 , дослідивши матеріали скарги приходжу до наступного висновку.

Частиною 1 ст. 303 КПК України передбачений перелік рішень, дій, бездіяльності слідчого або прокурора, які підлягають оскарженню під час досудового розслідування, який є вичерпним.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст.303 КПК України на досудовому провадженні можуть бути оскаржені бездіяльність слідчого, дізнавача, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, у неповерненні тимчасово вилученого майна згідно з вимогами статті 169 цього Кодексу, а також у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк, - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, володільцем тимчасово вилученого майна, іншою особою, права чи законні інтереси якої обмежуються під час досудового розслідування.

Постановою старщого слідчого Першого слідчого відділу Територіального управління Держаного бюро розслідувань, розташованого у м.Львові, ОСОБА_5 від 19.05.2025 відмовлено у визнанні ОСОБА_4 потерпілою у кримінальному провадженні №0000323 від 02.08.2023 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 367 КК України.

Чинним КПК України, зокрема главою 26, передбачений порядок оскарження рішень, дій, бездіяльності слідчого, прокурора під час досудового розслідування.

Об`єктом оскарження на підставі глави 26 КПК України можуть бути тільки рішення, дії, бездіяльність слідчого, дізнавача, прокурора при здійсненні своїх повноважень під час досудового розслідування.

Як зазначено у ч. 2 ст. 9 КПК України слідчий зобов`язаний всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

Відповідно до ч. 5 ст. 110 КПК України постанова слідчого, прокурора складається з: 1) вступної частини, яка повинна містити відомості про: місце і час прийняття постанови; прізвище, ім`я, по батькові, посаду особи, яка прийняла постанову; 2) мотивувальної частини, яка повинна містити відомості про: зміст обставин, які є підставами для прийняття постанови; мотиви прийняття постанови, їх обґрунтування та посилання на положення цього Кодексу; 3) резолютивної частини, яка повинна містити відомості про: зміст прийнятого процесуального рішення; місце та час (строки) його виконання; особу, якій належить виконати постанову; можливість та порядок оскарження постанови.

Відмовляючи у задоволенні клопотання поданого адвокатом ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 яке надійшло на адресу ТУ ДБР розташованого у місті Львові від 16.05.2025, старший слідчий Першого слідчого відділу Територіального управління Держаного бюро розслідувань, розташованого у м.Львові, ОСОБА_5 зазначив, що на даний час підстав для визнання потерпілою ОСОБА_4 - відсутні, так ні в заяві по злочин, ні в заяві про визнання потерпілою не наведено достатніх доказів, яка саме в чому проявилася моральна, фізична та майнова шкода, заподіяна заявнику, а також винуватості осіб, що об`єктом злочину за ч.2 ст.367 КК України, є суспільні відносини, які визначають і регулюють зміст правильної роботи правоохоронних органів.

Стаття 367 Кримінального кодексу України (ККУ) регулює питання службової недбалості. Вона передбачає кримінальну відповідальність за невиконання або неналежне виконання службових обов`язків службовою особою через несумлінне ставлення до них, що спричинило істотну шкоду.

Суб`єкт злочину: службова особа, яка має обов`язки, невиконання або неналежне виконання яких завдало шкоди. Об`єктивна сторона: невиконання або неналежне виконання службових обов`язків, спричинене несумлінним ставленням до них. Суб`єктивна сторона: недбале ставлення до службових обов`язків, що призвело до істотної шкоди. Наслідки: істотна шкода, завдана охоронюваним законом правам, свободам та інтересам громадян, державним або громадським інтересам.

Так, КК України містить досить багато норм, що встановлюють відповідальність за так звані спеціальні види службових злочинів, вчинення яких також зумовлене службовим становищем суб`єкта, однак при їх здійсненні основним безпосереднім об`єктом є інші суспільні відносини.

Серед службових злочинів, передбачених в Особливій частині КК (ст. 367), є такий злочин як службова недбалість, тобто невиконання або неналежне виконання службовою особою своїх службових обов`язків через несумлінне ставлення до них, що завдало істотної шкоди охоронюваним законом правам, свободам та інтересам окремих громадян, державним чи громадським інтересам або інтересам окремих юридичних осіб.

Згідно з положеннями ч.ч. 1-3 ст. 55 КПК України, потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди, а також юридична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової шкоди. Права і обов`язки потерпілого виникають в особи з моменту подання заяви про вчинення щодо неї кримінального правопорушення або заяви про залучення її до провадження як потерпілого. Потерпілому вручається пам`ятка про процесуальні права та обов`язки особою, яка прийняла заяву про вчинення кримінального правопорушення. Потерпілим є також особа, яка не є заявником, але якій кримінальним правопорушенням завдана шкода і в зв`язку з цим вона після початку кримінального провадження подала заяву про залучення її до провадження як потерпілого.

За приписами ч. 5 ст. 55 КПК України, за наявності очевидних та достатніх підстав вважати, що заява, повідомлення про кримінальне правопорушення або заява про залучення до провадження як потерпілого подана особою, якій не завдано шкоди, зазначеної у частині першій цієї статті, слідчий або прокурор виносить вмотивовану постанову про відмову у визнанні потерпілим, яка може бути оскаржена слідчому судді.

Отже, однією з умов, за якої особа набуває статусу потерпілої у кримінальному провадженні, є заподіяння їй моральної, фізичної або майнової шкоди.

Кримінальний процесуальний кодекс України також допускає можливість відмови у визнанні особи потерпілим. Умовою для цього є наявність очевидних та достатніх підстав вважати, що заява, повідомлення про кримінальне правопорушення або заява про залучення до провадження як потерпілого подана особою, якій не завдано шкоди, зазначеної в ч. 1 ст. 55 КПК України. «Очевидність та достатність» таких підстав є оціночним поняттям, яке визначається у кожному конкретному випадку, виходячи із обставин кримінального провадження і внутрішнього переконання особи, уповноваженої на визнання потерпілим, і може полягати, зокрема, у такому: очевидна відсутність події або складу кримінального правопорушення; відсутність шкоди з боку особи, яка подала відповідну заяву; очевидна відсутність причинного зв`язку між кримінальним правопорушенням і заподіяною шкодою; наявність завданої кримінальним правопорушенням шкоди іншого виду, ніж передбачено ч. 1 ст. 55 КПК України; неможливість визнання потерпілим конкретної особи, виходячи з кримінально-правової характеристики кримінального правопорушення.

Відповідно до правової позиції Великої Палати Верховного Суду від 16.01.2019 у справі № 439/397/17 поняття «потерпілий» у матеріальному кримінальному праві та у кримінальному процесі за змістом не є тотожними. У кримінально-правовому розумінні потерпілий - це особа, якій кримінальним правопорушенням безпосередньо заподіюється фізична, моральна та/або матеріальна шкода.

Поняття «потерпілий» в кримінально-правовому значенні є первинним щодо його розуміння в кримінальному процесі, оскільки в кримінальному праві потерпілий з`являється об`єктивно, в результаті вчинення саме проти нього кримінального правопорушення.

Таким чином, потерпілий у кримінально - правовому розумінні як жертва посягання з`являється вже з моменту вчинення такого посягання, незалежно від того, чи закріплений такий статус процесуально.

Відтак зміст, значення і обсяг поняття потерпілого в кримінальному праві не збігається з поняттям потерпілого в кримінальному процесуальному аспекті, де вони мають різне правове значення. У кримінальному процесуальному аспекті особа визнається потерпілим відповідно до приписів кримінального процесуального закону, внаслідок чого набуває процесуальні права задля реалізації власних інтересів у кримінальному провадженні з моменту, визначеного приписами ч. 2, 3 ст. 55 КПК України.

Крім цього, згідно з положеннями ч. 5 ст. 40 КПК України, слідчий, здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог цього Кодексу, є самостійним у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку осіб, що не мають на те законних повноважень, забороняється.

Згідно з ч. 2 ст. 307 КПК України ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування може бути про: 1) скасування рішення слідчого чи прокурора; 1-1) скасування повідомлення про підозру; 2) зобов`язання припинити дію; 3) зобов`язання вчинити певну дію; 4) відмову в задоволенні скарги.

Таким чином, у задоволенні скарги адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 на постанову старшого слідчого Першого слідчого відділу Територіального управління Держаного бюро розслідувань, розташованого у м.Львові, ОСОБА_5 від 19.05.2025 про відмову у визнанні потерпілою у кримінальному провадженні №0000323 від 02.08.2023 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 367 КК України слід відмовити.

У частинах 1 та 2 ст. 309 КПК України зазначено перелік ухвал слідчого судді, що підлягають оскарженню під час досудового розслідування, який є вичерпним і розширеному тлумаченню не підлягає, а тому дана ухвала відповідно до ч. 3 ст. 309 КПК України оскарженню не підлягає і заперечення проти неї можуть бути подані під час підготовчого провадження в суді.

Керуючись ст. 303-304, 307, 309 КПК України, слідча суддя

постановила:

У задоволенні скарги адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 на постанову старшого слідчого Першого слідчого відділу Територіального управління Держаного бюро розслідувань, розташованого у м.Львові, ОСОБА_5 від 19.05.2025 про відмову у визнанні потерпілою у кримінальному провадженні №0000323 від 02.08.2023 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 367 КК України, відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали оголошено о 14 год. 00 хв. 16 червня 2025 року.

Слідча суддя ОСОБА_1