Єдиний унікальний номер судової справи №678/666/25
Номер провадження №1-кс-678-330/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 травня 2025 року селище Летичів

Летичівський районний суд Хмельницької області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участі секретаря судових засідань ОСОБА_2 ,

прокурора у режимі відеоконференції ОСОБА_3 ,

слідчого ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

засудженого у режимі відеоконференції ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотанням слідчого СВ відділу поліції №3 Хмельницького районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Хмельницькій області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_5 , яке погоджене прокурором Хмельницької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та переведення засудженого 07 грудня 2023 року Летичівським районним судом Хмельницької області за ч. 4 ст. 185, ст. 69 КК України до 3 років позбавлення волі ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з виправної колонії до слідчого ізолятора,

у кримінальному провадженні, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000336 від 06 червня 2023 року за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України,

встановив:

09 травня 2025 року до суду надійшло клопотання слідчого за погодженням з прокурором про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та про переведення засудженого з виправної колонії до слідчого ізолятора, у кому просить застосувати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до підозрюваного ОСОБА_6 , строком на 60 діб. В разу застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до підозрюваного ОСОБА_6 , перевести з ДУ «Райківецька виправна колонія №78» до ДУ «Хмельницький слідчий ізолятор», що за адресою вул. Кам`янецька, 39, м. Хмельницького в межах строку досудового розслідування та судового розгляду у кримінальному провадженні №0000336, для проведення відповідних слідчих дій та рахувати ОСОБА_6 на час проведення досудового слідства за слідчими групи слідчих в даному кримінальному провадженні.

У судовому засіданні прокурор та слідчий підтримали клопотання, з підстав, які наведені у ньому, просить задовольнити.

Засуджений ОСОБА_6 та його захисник ОСОБА_7 не заперечують проти задоволення клопотання.

Заслухавши учасників справи та дослідивши матеріли, суд приходить до наступних висновків.

У статті 3 Закону України «Про попереднє ув`язнення» закріплено, що підставою для попереднього ув`язнення є вмотивоване рішення суду про обрання як запобіжного заходу тримання під вартою або про застосування тимчасового чи екстрадиційного арешту, винесене відповідно до Кримінального і Кримінального процесуального кодексів України та/або рішення компетентного органу іноземної держави у випадках, передбачених законом.

Відповідно до ст. 4 Закону України «Про попереднє ув`язнення» установами для тримання осіб, щодо яких як запобіжний захід обрано тримання під вартою або до яких застосовано тимчасовий чи екстрадиційний арешт, є слідчі ізолятори Державної кримінально-виконавчої служби України, гауптвахти Військової служби правопорядку у Збройних Силах України. В окремих випадках, що визначаються потребою в проведенні слідчих дій, ці особи можуть перебувати в ізоляторах тимчасового тримання.

Відповідно до ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

За змістом клопотання та доданих матеріалів досудовим розслідуванням встановлено, що військовослужбовець військової служби за мобілізацією солдат ОСОБА_6 , призваний на військову службу ІНФОРМАЦІЯ_2 , у відповідності до наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 08.03.2023 №49, призначений на посаду солдата номера обслуги - далекомірника 2 зенітного артилерійського відділення 2 зенітного артилерійського взводу зенітної ракетно-артилерійської батареї, ВОС-156533А/067 військової частини НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 , та з 8 березня 2023 року зарахований до списків особового складу частини, на всі види забезпечення і вважається таким, що справи та посаду прийняв і приступив до виконання службових обов`язків.

Разом із тим, військовослужбовець військової служби за мобілізацією солдат ОСОБА_6 , в порушення вимог ст. ст. 11, 16, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24.03.1999 № 548-XIV (зі змінами), ст. ст. 1, 3, 4, 6 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24.03.1999 №551-XIV, та Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», грубо порушуючи встановлений у Збройних Силах України порядок проходження військової служби, діючи умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, достовірно знаючи, що він є військовослужбовцем Збройних Сил України і повинен проходити військову службу у військовій частині НОМЕР_1 , діючи з прямим умислом, порушуючи військову дисципліну, з метою тимчасового ухилення від військової служби, через особисту недисциплінованість та несумлінне ставлення до виконання своїх службових обов`язків, в умовах воєнного стану, без поважних причин та дозволу командування 11.05.2023 самовільно залишив військову частину НОМЕР_1 по місцю дислокації у АДРЕСА_2 , і перебував поза межами вказаного міста тривалістю понад три доби, проводячи час на власний розсуд за місцем свого проживання, що за адресою АДРЕСА_3 та не виконуючи обов`язки військової служби, тим самим припинив виконувати свій Конституційний обов`язок щодо захисту суверенітету, територіальної цілісності та недоторканості України до 29 вересня 2023 року у зв`язку із застосуванням слідчим суддею Летичівського районного суду Хмельницької області, до нього, запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Таким чином, своїми умисними діями, які виразились у самовільному залишенні військової частини військовослужбовцем, вчиненому в умовах воєнного стану, тривалістю понад три доби, ОСОБА_6 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 5 ст. 407 КК України.

У зв`язку з достатністю здобутих доказів під час досудового розслідування, 28 квітня 2025 року ОСОБА_6 , повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України

Слідчий суддя на даному етапі провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, не вправі оцінювати докази з точки зору їх належності і допустимості, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї обмежувального заходу.

У п. 175 рішення Європейського суду з прав людини від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» зазначено, що обґрунтована підозра - це існування фактів і інформації, які можуть переконати об`єктивного спостерігача, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення.

При вирішенні питання щодо обґрунтованості підозри з метою застосування заходу забезпечення кримінального провадження, оцінка наданих доказів здійснюється не з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності, доведення чи не доведення винуватості особи, що здійснюється судом при ухваленні вироку, а лише для визначення певної вірогідності причетності особи до вчинення кримінального правопорушення, а також того чи є підозра обґрунтованою настільки, щоби виправдати подальше розслідування або висунення обвинувачення, оскільки на стадії досудового розслідування слідчий суддя не вирішує питання, які повинен вирішувати вже суд під час розгляду кримінального провадження за суттю.

Факти, що підтверджують обґрунтовану підозру, не повинні бути такого ж рівня, що й факти, на яких має ґрунтуватися обвинувальний вирок. Стандарт доказування «обґрунтована підозра» не передбачає, що уповноважені органи мають оперувати доказами, достатніми для пред`явлення обвинувачення чи ухвалення обвинувального вироку, що пов`язано з меншою мірою ймовірності, необхідною на ранніх етапах кримінального провадження для обмеження прав особи.

Сформувавши повідомлення про підозру орган досудового розслідування має обґрунтовані підстави вважати, що вказані кримінальні правопорушення міг вчинити саме ОСОБА_6 . Долучені до клопотання слідчим письмові докази дають слідчому судді правові підстави при розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу вважати, що підозра у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення дійсно є обґрунтованою.

Зміст клопотання свідчить, що ризики, які у ньому зазначені, дійсно наявні.

Так, орган досудового розслідування кваліфікує дії підозрюваного ОСОБА_6 як вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України, за яке законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від 5 до 10 років. Тобто, у разі доведення винуватості підозрюваного у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення йому може бути призначене реальне відбування покарання.

Суд вважає обґрунтованими доводи клопотання, що існує ризик, передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: ОСОБА_6 , усвідомлюючи те, що за вчинене кримінальне правопорушення, законом передбачене покарання у вигляді позбавлення волі на строк до 10 років, може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, з метою уникнення відповідальності від покарання, оскільки суворість покарання є визначальним елементом при оцінці ризику переховування від органів досудового розслідування). Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, зокрема у справі «Ілійков проти Болгарії» від 26.07.2001, суд зазначив, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів.

Крім того, враховується, що в Україні відповідно до Указу Президента України № 64/2022, затвердженого законом України від 24 лютого 2022 року №2102-ІХ, введено воєнний стан, який був неодноразово продовжений, та те, що підозрюваний усвідомлюючи тяжкість та невідворотність покарання за вчинення тяжких кримінальних правопорушень може переховуватись від органів досудового розслідування та суду та має реальні можливості покинути територію України з цією метою, поза межами пункту пропуску державного кордону України, а також переховуватись на території України.

Існує також ризик, передбачений п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, щодо можливого незаконного вчинення підозрюваним фізичного та психологічного тиску на свідків, спонукаючи їх до зміни ними показів або відмови від дачі показів, з метою уникнення кримінальної відповідальності або ж її пом`якшення. Крім того, на даний час досудове розслідування знаходиться на початковій стадії, а слідчими вживаються заходи, спрямовані на встановлення і подальший допит свідків у кримінальному провадженні.

Слідчий суддя погоджується із доводами прокурора, що ОСОБА_6 може вчинити інше кримінальне правопорушення, тобто існує ризик, передбачений п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК, адже не маючи засобів для існування, може спрямовувати свої дії на вчинення нових, кримінальних правопорушень, що підтверджується вчиненням ним декількох злочинів протягом короткого періоду часу.

Суддя вважає, що запобіжний захід у виді тримання під вартою з урахуванням його тривалості не виходить за межі розумного строку, відповідає характеру та тяжкості діяння, яке інкримінується підозрюваному, тяжкістю покарання, яке йому загрожує згідно санкції статті, кореспондується з характером суспільного інтересу, тобто визначеними КПК України конкретними підставами і метою запобіжного заходу.

Будь-яких інших обставин, які б свідчили про те, що даний захід забезпечення кримінального провадження не виправдовує такий ступінь втручання у права і свободи підозрюваного судом, на даному етапі, не встановлено та сторонами не доведено.

При цьому суд звертає увагу, що КПК України не вимагає доказів того, що підозрюваний обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому, оскільки під поняттям «ризик» - слід розуміти обґрунтовану ймовірність протидії підозрюваного кримінальному провадженню у формах, передбачених ч.1 ст.177 КПК.

Згідно ч. 4 ст. 183 КК України, під час дії воєнного стану слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, передбаченого статтями 109-114-2, 258-258-6, 260, 261, 402-405, 407, 408, 429, 437-442-1 Кримінального кодексу України.

Виходячи з вищенаведеного, враховуючи тяжкість та специфіку кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_6 , дані про особу підозрюваного, з метою забезпечення виконання процесуальних обов`язків та запобіганням наведеним у клопотаннях ризикам, до підозрюваного необхідно застосувати запобіжний захід у виді тримання під вартою без визначення застави. Застосування більш м`якого запобіжного заходу не гарантуватиме та не забезпечуватиме запобігання вказаним ризикам та виконанням ним процесуальних обов`язків.

Відповідно до ст. 90 КВК України, у порядку, встановленому Кримінальним процесуальним кодексом України, засуджений у разі необхідності провадження слідчих дій у кримінальному провадженні про кримінальне правопорушення, вчинене іншою особою або цією ж особою, за яке вона не була засуджена, чи у зв`язку з розглядом справи в суді може бути тимчасово залишений у слідчому ізоляторі або переведений з арештного дому, виправного центру, дисциплінарного батальйону або колонії до слідчого ізолятора.

Відповідно до п. 12 ч. 1 ст. 537 КПК України під час виконання вироків суд, визначений частиною другою статті 539 цього Кодексу, має право вирішувати питання про тимчасове залишення засудженого у слідчому ізоляторі або переведення засудженого з арештного дому, виправного центру, дисциплінарного батальйону або колонії до слідчого ізолятора для проведення відповідних процесуальних дій під час досудового розслідування кримінальних правопорушень, вчинених іншою особою або цією самою особою, за які вона не була засуджена, чи у зв`язку з розглядом справи в суді.

Відповідно до вимог п. 1, 5, 6 Розділу VI Наказу Міністерства Юстиції України «Про затвердження Інструкції про роботу відділів (груп, секторів, старших інспекторів) контролю за виконанням судових рішень установ виконання покарань та слідчих ізоляторів» № 847/5 від 08 червня 2012 року, переміщення під вартою (конвоювання) засуджених з виправної колонії безпосередньо до зали судових засідань співробітниками установи неможливе, так як це не входить до службових обов`язків відділу охорони виправної колонії. Конвоювання спецконтингенту є виключно компетенцією внутрішніх військ МВС України. Переміщення під вартою особи з установи працівниками інших правоохоронних органів на підставі ухвали чи постанови суду дозволяється у разі наявності всіх належно оформлених документів.

Із змісту п. 1.1 розділу ІІ «Правил внутрішнього розпорядку слідчих ізоляторів Державної кримінально-виконавчої служби України», затверджених наказом Міністерства юстиції України від 18 березня 2013 року № 460/5 підставами для приймання та тримання у СІЗО ув`язнених і засуджених є ухвала суду про тимчасове залишення засудженого у СІЗО або переведення засудженого з арештного дому, виправного центру, дисциплінарного батальйону або колонії до СІЗО у випадках, передбачених статтями 90 КВК України та 537 КПК України.

Як вбачається з довідки на засудженого та копії вироку суду від 07 грудня 2023 року, ОСОБА_6 був засуджений 07 грудня 2023 року вироком Летичівського райооного суду Хмельницької області за ч. 4 ст. 185 КК України до позбавлення волі строком на 3 роки.

На даний час ОСОБА_6 відбуває покарання в ДУ «Райківецька виправна колонія №78», що за адресою: с. Райківці, вул. Паркова, 9. Хмельницького району Хмельницької області.

28 квітня 2025 року ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України.

Враховуючи викладене, а також те, що у вказаному кримінальному провадженні є необхідність у проведенні слідчих (розшукових) та процесуальних дій із засудженим ОСОБА_6 , зокрема відібрання зразків для експертного дослідження у Хмельницькому НДЕКЦ МВС України, провести амбулаторну судово-психіатричну експертизу в Хмельницької філії судових експертиз Державної установи «Інститут судової психіатрії Міністерства охорони здоров`я України», провести допит підозрюваного, перевірити на причетність до вчинення інших злочинів на території Летичівської ТГ Хмельницького району Хмельницької області, та на території України, виконати в подальшому вимоги ст.ст. 290-291 КПК України, а також з метою проведення інших слідчих дій, спрямованих на забезпечення повного всебічного та об`єктивного розслідування даного кримінального провадження, виникає необхідність у переведенні останнього із ДУ «Райківецька виправна колонія №78» до ДУ «Хмельницький слідчий ізолятор» до закінчення досудового розслідування.

Як наслідок, з метою дотримання швидкого та повного досудового розслідування, враховуючи, що кожна процесуальна дія або процесуальне рішення повинні бути виконані або прийняті в розумні строки, слідчий суддя приходить до висновку про задоволення клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та про переведення засудженого ОСОБА_6 з виправної колонії до слідчого ізолятора.

Керуючись ст. 90 КВК України, ст. 535, 537, 539 КПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та про переведення засудженого ОСОБА_6 з виправної колонії до слідчого ізолятора - задовольнити частково.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 09 липня 2025 року включно, без визначення розміру застави.

Перевести ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з ДУ «Райківецька виправна колонія №78» (вул. Паркова, 9, с. Райківці, Хмельницького району Хмельницької області) до ДУ «Хмельницький слідчий ізолятор» ( вул. Кам`янецька, 39, м. Хмельницького Хмельницької області) в межах строку досудового розслідування та судового розгляду у кримінальному провадженні №0000336, для проведення відповідних слідчих дій та рахувати ОСОБА_6 на час проведення досудового слідства за слідчими групи слідчих в даному кримінальному провадженні.

Копію ухвали негайно після проголошення вручити підозрюваному та прокурору.

Копію ухвали надіслати до відома та для виконання ДУ «Райківецька виправна колонія №78» та ДУ «Хмельницький слідчий ізолятор».

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана безпосередньо до Хмельницького апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення. Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Ухвала підлягає негайному виконанню.

Суддя підпис ОСОБА_1

Суддя ОСОБА_1