Справа № 530/790/25
Номер провадження 1-кп/530/145/25
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"17" червня 2025 р. Зіньківський районний суд Полтавської області у складі: головуючого судді ОСОБА_1 , секретаря ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , за участю прокурора ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , захисника обвинуваченого ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7 ,розглянувши в судовому засіданні в залі суду м. Зіньків Полтавської області обвинувальний акт та додані до нього документи, внесений до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000038 по обвинуваченню

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Сердобине, Вовчанського району, Харківської області, громадянина України, працюючого вальником лісу ФОП ОСОБА_8 , із середньою освітою, одруженого, маючого на утриманні двох малолітніх дітей, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживає як ВПО за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимий:

- 12.03.2010 Вовчанським районним судом Харківської області за ч. 1 ст. 185, ч. 2 ст. 185 КК України до 2 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України від відбуття покарання звільнений з іспитовим строком 1 рік 6 місяців;

- 20.08.2010 Вовчанським районним судом Харківської області за ч. 3 ст. 185, ч. 4 ст. 70 КК України до 4 років 6 місяців позбавлення волі. Звільнений 12.09.2013 умовно-достроково, невідбутий термін 1 рік 5 місяців 16 днів;

- 18.08.2016 Вовчанським районним судом Харківської області за ч. 1 ст. 125 КК України до штрафу 850 грн. Згідно ухвали від 02.12.2016 на підставі ст. 53 КК України покарання у вигляді штрафу замінене на 50 годин громадських робіт. 06.01.2017 знятий з обліку по відбуттю покарання;

- 16.07.2018 Вовчанським районним судом Харківської області за ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 305, ст. 69, ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 305, ч. 1 ст. 309, ч. 1 ст. 70 КК України до 3 років 6 місяців позбавлення волі;

- 20.08.2018 Вовчанським районним судом Харківської області за ч. 1 ст. 185, ч. 1 ст. 357, ч. 1 ст. 70, ст. 72, ч. 4 ст. 70 КК України до 4 років позбавлення волі. Звільнений 03.11.2021 на підставі ухвали Харківського районного суду Харківської області від 26.10.2021, невідбутий термін 3 місяці 25 днів,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.121 КК України,

В С Т А Н О В И В:

16.01.2025, у вечірній час, ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , разом із ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , перебував у домоволодінні за адресою: АДРЕСА_3 , де у приміщенні житлового будинку спільно вживали алкогольні напої.

Цього ж дня, приблизно о 20:00, під час вживання алкогольних напоїв, на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин між ОСОБА_6 та ОСОБА_9 виник конфлікт на побутовому ґрунті.

Під час конфлікту, на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, у ОСОБА_6 , виник злочинний умисел на умисне заподіяння тяжких тілесних ушкоджень ОСОБА_11 ..

Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_6 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, умисно наніс численні удари кистями рук, стиснутими в кулак, ногами у взутті, а також металевою кочергою та табуреткою, по голові, тулубу і кінцівкам ОСОБА_9 ..

Після заподіянні тілесних ушкоджень, ОСОБА_6 , помітивши, що стан здоров`я ОСОБА_9 погіршився, але сподіваючись, що з часом цей стан зможе покращитись, перемістив ОСОБА_9 із будинку у приміщення сараю зазначеного домоволодіння, де залишив, накривши постраждалого підручними теплими речами.

17.01.2025, від отриманих тілесних ушкоджень, ОСОБА_9 помер за місцем скоєння кримінального правопорушення за адресою: АДРЕСА_3 .

У подальшому 17.01.2025, із метою приховати сліди вчиненого кримінального правопорушення, ОСОБА_6 перемістив труп ОСОБА_9 за адресою: АДРЕСА_4 , де заховав у приміщенні погребу.

Відповідно до висновку експерта, причиною смерті ОСОБА_9 явилась тупа травма грудної клітки з переломами ребер та тупа травма черевної порожнини з пошкодженням внутрішніх органів (розривом лівої нирки, селезінки, підшлункової залози), що зумовило шок-крововтрату, яка і явилась безпосередньою причиною смерті.

При судово-медичній експертизі трупа ОСОБА_9 виявлені тілесні ушкодження у вигляді: синців та осаднень шкіри на обличчі, садна та осаднення епідермісу шкіри на передніх поверхнях нижніх кінцівок, синця на правій кисті, прямих переломів 9, 10 ребер справа, прямих переломів 10, 11 ребер зліва з крововиливами в м`які тканини в місцях переломів, розрив селезінки, розрив підшлункової залози, розрив лівої нирки з крововиливами в оточуючі тканини, які за своїм характером являються прижиттєвими, утворилися незадовго до настання смерті від неодноразової дії тупих предметів з обмеженою контактуючою поверхнею і стосовно до живої особи кваліфікуються як тяжкі тілесні ушкодження за ознакою небезпеки для життя в момент їх спричинення.

Таким чином, своїми умисними та протиправними діями, що виразилися у вчиненні тяжкого тілесного ушкодження, тобто умисному тілесному ушкодженні, небезпечному для життя в момент заподіяння, що спричинило смерть потерпілого, ОСОБА_6 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.121 КК України.

Судовий розгляд проведено в межах висунутого обвинувачення відповідно до ч. 1 ст. 337 КПК України.

Положення ст. 2 КПК України визначають завдання кримінального судочинства, відповідно до яких, одне з завдань це забезпечення швидкого, повного та неупередженого судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Згідно до положень статей 7, 9 КПК України зміст та форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження. Під час кримінального провадження, суд зобов`язаний неухильно додержуватися вимог Конституції України, КПК України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства, практики Європейського суду з прав людини.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Вимогами ст. 370 КПК України передбачено, що судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим, тобто ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом, на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Надаючи оцінку доказам та вирішуючи питання щодо доведеності вини обвинуваченого у скоєнні даного кримінального правопорушення, судом перш за все враховано вимоги ст.ст. 28,62 Конституції України, ст. 370 КПК України, ст.ст. 3,13 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини 1950 року, практику Європейського суду з прав людини, якими передбачено, що вирок суду повинен бути законним і обґрунтованим, що обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Одним з проявів верховенства права є те, що право не обмежується лише національним і європейським законодавством, як однією з його форм, а включає й інші соціальні регулятори, зокрема норми моралі, традиції, звичаї тощо, які легітимовані суспільством і зумовлені історично досягнутим культурним рівнем суспільства.

Відповідно до ст. 25 КПК України, прокурор, слідчий зобов`язані в межах своєї компетенції розпочати досудове розслідування в кожному випадку безпосереднього виявлення ознак кримінального правопорушення або в разі надходження заяви про вчинення кримінального правопорушення, а також вжити всіх передбачених законом заходів для встановлення події кримінального правопорушення та особи, яка його вчинила.

Крім того, саме на них законом покладається обов`язок всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень, відповідно до ст. 9 КПК України.

Відповідно до ст. 94 КПК України, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Дане підтверджується сукупністю наступних доказів.

Відповідно до ч.4 ст. 95 КПК України, суд може обґрунтувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому ст. 255 цього Кодексу. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатись на них.

Стаття 16-1 КПК України передбачає, що розгляд справ у судах відбувається на засадах змагальності.

Згідно із ст. 22 КПК України кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом.

Згідно із ч. 1 ст. 84 КПК України доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких суд встановлює наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню.

Під час розгляду справи в суді, ОСОБА_6 свою вину визнав повністю. Будучи допитаним в судовому засіданні, дав покази аналогічні описовій частині вироку.

Потерпіла ОСОБА_12 з`явилася, дала покази, відповідно до обвинувального акта .

Прокурор в судовому засіданні, в зв`язку з тим, що обвинувачений вину у вчиненому правопорушенні визнав повністю за обставин викладених в обвинувальному акті, запропонував визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.

Відповідно до вимог частини третьої статті 349 КПК України, суд має право, якщо проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому суд з`ясовує, чи правильно розуміють зазначені особи зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснює їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Положення частини третьої статті 349 КПК України, роз`яснені судом у судовому засіданні учасникам кримінального провадження.

Відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України, за згодою учасників процесу, судом було визнано недоцільним дослідження показів свідків і інших доказів стосовно фактичних обставин справи, зібраних в ході дізнання та досудового слідства, так як вони правильно усвідомлюються обвинуваченим та іншими учасниками процесу і ніким не оспорюються.

Суд, за згодою всіх учасників судового провадження, обмежився допитом обвинуваченого ОСОБА_6 , потерпілої, а також дослідив матеріали, які характеризують ОСОБА_6 ,

Докази по справі не досліджувалися, в зв`язку з тим, що суд, відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України, визнав недоцільним дослідження доказів, які ніким не оспорюються.

Обвинувачений, ОСОБА_6 , вірно розуміє зміст обставин справи і у суду немає сумнівів в добровольності та істиності його позиції.

Органами досудового слідства, дії ОСОБА_6 кваліфіковано вірно.

24 лютого 2022 року указом Президента України № 64/2022, у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації, в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року, який діє по даний час.

Відповідно до ст. 64 Конституції України вказано, що Конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України. В умовах воєнного або надзвичайного стану можуть встановлюватися окремі обмеження прав і свобод із зазначенням строку дії цих обмежень. Не можуть бути обмежені права і свободи, передбачені статтями 24, 25, 27, 28, 29, 40, 47, 51, 52, 55, 56, 57, 58, 59, 60, 61, 62, 63 цієї Конституції.

Відповідно до ст. 50 КК України покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави і має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів.

Згідно вимог п.4 ч.1 ст.91 КПК України, однією з обставин, що підлягає доказуванню у кримінальному провадженні, є обставини, що обтяжують або пом`якшують покарання. Доказування полягає у збиранні, перевірці та оцінці доказів з метою встановлення обставин, що мають значення для кримінального провадження. Згідно ст.92 КПК України, обов`язок доказування обставин, передбачених статтею 91 цього Кодексу, за винятком випадків, передбачених частиною другою цієї статті, покладається, зокрема, на прокурора.

Відповідно до вимог ст.65 КК України суд призначає покарання у межах, установлених в санкції статті Основної частини КК України, що передбачає відповідальність за вчинений злочин, відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження вчинення нових злочинів.

У п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 року №7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» (із змінами) звернуто увагу судів на те, що вони при призначенні покарання в кожному випадку і щодо кожного підсудного, який визнається винним у вчиненні злочину, мають суворо додержувати вимог ст.65 КК України стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання. При цьому, призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.

У справі «Бакланов проти Росії» (рішення від 09 червня 2005 року), так і у справі «Фрізен проти Росії» (рішення від 24 березня 2005 року) Європейський суд з прав людини зазначив, що «досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значним, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було свавільним». У справі «Ізмайлов проти Росії» (п.38 Рішення від 16 жовтня 2008 року) Європейський суд з прав людини вказав, що «для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий надмірний тягар для особи».

При цьому, суд, залишаючись безстороннім при оцінці наданих сторонами доказів, у межах дії норм КПК України, оцінивши докази, надані сторонами, вичерпав можливість отримання доказів.

Судом при розгляді справи був забезпечений принцип рівності сторін.

При цьому, суд враховує роз`яснення, що містяться в п.п.20, 21, 22, 25 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» (з наступними змінами).

Обговорюючи питання про вид і міру покарання, яке необхідно призначити ОСОБА_6 достатнє і необхідне для його виправлення і недопущення в подальшому скоєння ним кримінальних правопорушень, суд враховує, що він свою вину визнає повністю, щире каяття в судовому засіданні та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення і вважає цю обставину, такою що пом`якшує покарання. Обставини, які пом`якшують покарання ОСОБА_6 і дають підстави стверджувати про можливість його виправлення в мінімально визначений законом строк, є відсутніми.

Згідно зі ст.67 КК України обставини, які обтяжують покарання ОСОБА_6 є рецедив злочинів та вчинення кримінального правопорушення особою, що перебуває у стані алкогольного спяніння.

Статтею 17 Закону України від 23 лютого 2006 року "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" передбачено, що при розгляді справи суди застосовують Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Згідно ч.1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Відповідно до ч.2 цієї статті Конвенції кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку. Обвинувачення не може ґрунтуватися на отриманих незаконним шляхом доказах чи припущеннях, а обвинувальний вирок не може ґрунтуватися на припущеннях і постановлюється лише за умови, якщо під час судового розгляду вина підсудного у скоєнні конкретного злочину повністю доведена.

Оцінюючи всі докази надані стороною обвинувачення за даною кримінальною справою в їх сукупності, суд враховує, що практика Європейського суду з прав людини вказує на необхідність оцінювати докази керуючись критерієм доведення «поза розумним сумнівом». Проте таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних неспростованих презумпцій щодо фактів (п.53 рішення ЄС від 20.09.2012 року у справі «Федорченко та Лозенко проти України»).

З врахуванням Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 року із змінами, внесеними згідно Постанови Пленуму Верховного Суду України №18 від 10.12.2004 року, №8 від 12.06.2009 року, №11 від 06.11.2009 року, того, що ОСОБА_6 скоїв кримінальне правопорушення передбачене ч. 2 ст. 121 КК України, відповідно до ст. 12 КК України, які відносяться до тяжкого злочину, обставин вчинення кримінального злочину, конкретні обставини справи, суспільної небезпеки скоєного кримінального злочину, обставин справи та наслідків, поведінку під час та після вчинення злочинних дій, його ставлення до скоєного, а також особу ОСОБА_6 , який є молодою особою, має на утриманні двох неповнолітніх дітей, де записаний батьком та двох двох дітей дружини, від поперднього шлюбу, згідно довідки № 266 від 27.02.2025 року, раніше судимий. Згідно характеристики, вказано зявлявся на робочому місці у стані алкогольного спяніння. На зауваження керівництва реагував без належної відповідальності. Реалізуючи принцип законності, справедливості та індивідуалізації покарання, суд вважає необхідним призначити ОСОБА_6 покарання у виді позбавлення волі, в межах санкції ч.2 ст.121 КК України.

Адже, Європейський суд з прав людини у справі «Скоппола проти Італії» від 17 вересня 2009 року (заява № 10249/03) зазначив, що складовим елементом принципу верховенства права є очікування від суду застосування до кожного злочинця такого покарання, яке законодавець вважає пропорційним.

Також суд не вбачає підстав для застосування до обвинуваченого ст. 69 КК України, оскільки відсутні кілька обставин, які пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень.

Відповідно до ст. 50 КК України покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави і має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів.

Згідно вимог п.4 ч.1 ст.91 КПК України, однією з обставин, що підлягає доказуванню у кримінальному провадженні, є обставини, що обтяжують або пом`якшують покарання. Доказування полягає у збиранні, перевірці та оцінці доказів з метою встановлення обставин, що мають значення для кримінального провадження. Згідно ст.92 КПК України, обов`язок доказування обставин, передбачених статтею 91 цього Кодексу, за винятком випадків, передбачених частиною другою цієї статті, покладається, зокрема, на прокурора.

Відповідно до вимог ст.65 КК України суд призначає покарання у межах, установлених в санкції статті Основної частини КК України, що передбачає відповідальність за вчинений злочин, відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження вчинення нових злочинів.

У п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 року №7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» (із змінами) звернуто увагу судів на те, що вони при призначенні покарання в кожному випадку і щодо кожного підсудного, який визнається винним у вчиненні злочину, мають суворо додержувати вимог ст.65 КК України стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання. При цьому, призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.

У справі «Бакланов проти Росії» (рішення від 09 червня 2005 року), так і у справі «Фрізен проти Росії» (рішення від 24 березня 2005 року) Європейський суд з прав людини зазначив, що «досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значним, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було свавільним». У справі «Ізмайлов проти Росії» (п.38 Рішення від 16 жовтня 2008 року) Європейський суд з прав людини вказав, що «для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий надмірний тягар для особи».

Статтею 17 Закону України від 23 лютого 2006 року "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" передбачено, що при розгляді справи суди застосовують Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Згідно ч.1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Відповідно до ч.2 цієї статті Конвенції кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку. Обвинувачення не може ґрунтуватися на отриманих незаконним шляхом доказах чи припущеннях, а обвинувальний вирок не може ґрунтуватися на припущеннях і постановлюється лише за умови, якщо під час судового розгляду вина підсудного у скоєнні конкретного злочину повністю доведена.

Оцінюючи всі докази надані стороною обвинувачення за даною кримінальною справою в їх сукупності, суд враховує, що практика Європейського суду з прав людини вказує на необхідність оцінювати докази керуючись критерієм доведення «поза розумним сумнівом». Проте таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних неспростованих презумпцій щодо фактів (п.53 рішення ЄС від 20.09.2012 року у справі «Федорченко та Лозенко проти України»).

Згідно вимог діючого кримінального процесуального законодавства, розкаяння передбачає, окрім визнання особою факту вчинення злочину, ще й дійсне, відверте, а не уявне визнання своєї провини у вчиненому певному злочині, щирий жаль з приводу цього та осуд своєї поведінки, що насамперед повинно виражатися в намаганні особи відшкодувати завдані злочином збитки, бажанні виправити наслідки вчиненого. Факт щирого каяття особи у вчиненні злочину повинен знайти своє відображення у мотивованих висновках суду при ухваленні вироку.

Щире каяття - це певний психічний стан особи винуватого, коли він засуджує свою поведінку, прагне усунути заподіяну шкоду та приймає рішення більше не вчиняти злочинів, що об`єктивно підтверджується визнанням особою своєї винуватості, розкриттям всіх обставин справи, вчиненням дій, спрямованих на сприяння розкриттю злочину або відшкодуванню завданих збитків чи усуненню заподіяної злочином шкоди, тобто визнання винуватості є складовою частиною щирого каяття особи. Основною формою прояву щирого каяття є повне визнання особою своєї вини та правдива розповідь про всі відомі їй обставини вчиненого злочину.

Якщо особа приховує суттєві обставини вчиненого злочину, що значно ускладнює розкриття злочину, визнає свою вину лише для того щоб уникнути справедливого покарання, її каяття не можна визнати щирим, справжнім.

Приходячи до такого висновку, суд враховує свої дискреційні повноваження (судового розсуду) у кримінальному судочинстві, які охоплюють повноваження суду (права та обов`язки), надані йому державою, обирати між альтернативами, кожна з яких є законною, та інтелектуально-вольову владну діяльність суду з вирішення у визначених законом випадках спірних правових питань, виходячи із цілей та принципів права, загальних засад судочинства, конкретних обставин справи, даних про особу винного, справедливості й достатності обраного покарання тощо. Дискреційні повноваження суду визнаються і Європейським судом з прав людини (зокрема справа «Довженко проти України»), який у своїх рішеннях зазначає лише про необхідність визначення законності, обсягу, способів і меж застосування свободи оцінювання представниками судових органів, виходячи із відповідності таких повноважень суду принципу верховенства права.

Тому, з урахуванням зазначених обставин, а також відповідно до вимог кримінального закону і передбачених цим законом санкцій, обвинуваченому необхідно для його виправлення і припинення нових кримінальних правопорушень, призначити покарання, не пов`язане з позбавленням волі, що за переконанням суду буде відповідати тяжкості правопорушень і не становитиме «особистого надмірного тягаря для винного». Саме таке покарання, суд вважає пропорційним, необхідним, достатнім і справедливим для виправлення винного та запобігання вчиненню ним нових кримінальних правопорушень і в даному випадку мета застосування кримінального покарання буде досягнута при призначенні обвинуваченому саме такого виду покарання.

Відповідно до письмової згоди командира військової частини НОМЕР_1 , надано згоду та відібрано кандидатом для проходження військової служби за контрактом ОСОБА_6 ..

Враховуючи викладене, суд вважає призначене покарання обвинуваченому ОСОБА_6 за ч. 2 ст. 121 КК, у виді позбавлення волі пропорційним вчиненому злочину та таким, що перебуває у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного, проте не в максимальному розмірі, передбаченому санкцією статті, яке буде відповідати вимогам статей 50, 65 КК і буде достатнім для його виправлення та запобігання вчиненню нових злочинів як обвинуваченим, так і іншими особами, а також буде відповідати принципам індивідуалізації та співмірності покарання.

Відповідно до п.14 ч.1 ст.368 КПК України, ухвалюючи вирок, суд повинен вирішити питання про те, як вчинити із заходами забезпечення кримінального провадження.

Відповідно до п.12 ч.1 ст.368 КПК України, ухвалюючи вирок, суд повинен вирішити питання про те, що належить вчинити з речовими доказами.

Відповідно до п.13 ч.1 ст.368 КПК України, ухвалюючи вирок, суд повинен вирішити: на кого мають бути покладені процесуальні витрати і в якому розмірі.

Згідно медичних довідок обвинувачений ОСОБА_6 практично здоровий.

Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_6 обрано тримання під вартою.

Речові докази по справі:

- мобільний телефон марки NОMI i1880, IMEI 1: НОМЕР_2 , IMI2: НОМЕР_3 , в якому малася батарея та сім-карта мобільного оператора ПрАТ «Київстар» з позначенням: НОМЕР_4 , сім-карта мобільного оператора ПрАТ «ВФ Україна» на якій мається позначення: НОМЕР_5 . Вказаний телефон з батареєю та сім-картами поміщено до сейф-пакету НПУ серії SUD 1116451 на якому мався пояснювальний текст, підписи учасників;

- чоловічий чобіт з лівої ноги, чорного кольору на якому є позначення OLIMP POPULAR, який поміщено до сейф-пакету НПУ СУ серії PSP 4102355 на якому мався пояснювальний текст, підписи учасників;

- мікрочастинки вилучені на два відрізки прозорої дактилоплівки з долонь лівої та правої кистей рук ОСОБА_9 , які поміщено до двох окремих паперових конвертів на яких малося пояснювальний текст, підписи учасників.

- підодіяльник зеленого кольору на якому виявлено нашарування речовини бурого кольору (далі РБК) зовні схожої на кров, розташованої хаотично переважно у центральній частині, який поміщено до паперового конверта НПУ на якому мався пояснювальний текст, підписи учасників;

- покривало з візерунком червоно-жовтого кольору на якому виявлено плями РБК, які мають різну форму та розміри, покривало на дотик вологе, яке поміщено до картонної коробки, яку опечатано биркою на якій мався пояснювальний текст, підписи учасників;

- в`язану шапку, синього кольору, яка забруднена, вкрита брудом, соломою. На внутрішній поверхні шапки маються сліди РБК зовні схожі на кров. На шапці є бирка з позначенням: NEW EQA. В середині шапки маються окремі волосини, яку поміщено до паперового конверта НПУ на якому мався пояснювальний текст, підписи учасників

- ботинки чорного кольору, забруднені в ґрунт. На бокових частинах яких мається по дві лямки, при цьому на верхніх лямках обох ботинок мається позначення: ALASKA, підошва забруднена в ґрунт, які поміщено до сейф-пакету НПУ СУ серії PSP 4102373;

- куртка чоловічу чорного кольору з капюшоном, по всій поверхні куртка має забруднення. На передній частині має застібку у вигляді змійки, має дві кишені. В Лівій верхній частині знаходиться позначення : «А». У внутрішній частині вверху поблизу коміру є бирка з позначенням: 50 LEI LANG High Guality, яку поміщено до картонної коробки, яку опечатано биркою на якій мався пояснювальний текст, підписи учасників;

- штани джинсові, синього кольору, забруднені як по передній частині так і по задній. З переді маються кишені, при цьому на правій кишені мається вишите позначення: RO. На задній частині штанів у верхній чатині маються дві кишені, поблизу яких маються плями різного розміру, темного кольору. У верхній частині штанів ззаду в області пояса маються лямки та бирка білого кольору, написи на якій затерті. У внутрішній частині штанів на кишені мається позначення: AUTHENTIC PREMIUM Refill Brand REG FIEST INDIGO COMPANY ESTABLISHED 1972, які поміщено до паперового конверта НПУ на якому мався пояснювальний текст, підписи учасників.

- штани спортивні з пошкодженням на передній поверхні правої штанини в районі колінного суглобу з плямами невідомого походження, які поміщені до паперового пакету з пояснювальним написом та підписами понятих;

- спортивний костюм сірого кольору зі слідами РБК на передній поверхні кофти, який поміщені до спеціального пакету PSP 4102377;

- куртка жіноча чорного кольору, яка поміщена до спеціального пакету PSP 4102378;

- мобільний телефон марки «Samsung Galaxy 04» IMEI НОМЕР_6 який поміщено до сейф-пакету серії SUD 1016746, на якому мається пояснювальний текст, підписи учасників; куртку чоловічу сірого кольору «Ben Sherman» яку поміщено до паперового пакунку НПУ, на якому мається пояснювальний текст, підписи учасників, які 27.01.2025 вилучено під час проведення огляду речей, які надав підозрюваний ОСОБА_6 вАДРЕСА_5 , було вилучено.

- зрізи з нігтєвих пластин лівої та правої руки, які поміщено до двох паперових пакунків НПУ, на яких мається пояснювальний текст, підписи учасників, які 27.01.2025 вилучено під час проведення освідування підозрюваного ОСОБА_6 вАДРЕСА_5 .

- мобільний телефон марки «TECNO SPARK Go 2022» IMEI НОМЕР_7 який поміщено до поліетиленового пакету який скріплено биркою на якій мається пояснювальний текст, підписи учасників, який було вилучено 27.01.2025 під час проведення огляду предмету, що надав до огляду ОСОБА_10 в АДРЕСА_6 .

- металева кочерга яку поміщено до сейф-пакету НПУ СУ серії WAR 1571243, на якому мається пояснювальний текст, підписи учасників; дерев`яну табуретку яку поміщено до сейф-пакету експертної служби 1998236, на якому мається пояснювальний текст, підписи учасників, які вилучено 27.01.2025 під час проведення слідчого експерименту з підозрюваним ОСОБА_6 вАДРЕСА_3 , що передані на зберігання в кімнату зберігання речових доказів відділеня поліції №4 Полтавського РУП ГУНП в Полтавській області, яке розташоване в м.Зіньків, вул. Воздвиженська, 28, Полтавського району, Полтавської області.

- автомобіль марки «Audi», реєстраційний номер НОМЕР_8 , який після проведеного огляду було вилучено до ВП №4, який знаходиться на території відділеня поліції №4 Полтавського РУП ГУНП в Полтавській області, яке розташоване в м.Зіньків, вул. Воздвиженська, 28, Полтавського району, Полтавської області.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 368 - 371,373-376, 380 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Визнати ОСОБА_6 винним у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст. 121 КК України та призначити покарання у виді 8 (восьми) років позбавлення волі.

Строк відбування покарання ОСОБА_6 рахувати з моменту його фактичного затримання, тобто з 27.01.2025 року, зарахувавши у строк відбування покарання строк попереднього ув`язнення із розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

До набрання вироком законної сили запобіжний захід ОСОБА_6 залишити без змін у виді тримання під вартою.

Речові докази по справі:

- мобільний телефон марки NОMI i1880, IMEI 1: НОМЕР_2 , IMI2: НОМЕР_3 , в якому малася батарея та сім-карта мобільного оператора ПрАТ «Київстар» з позначенням: НОМЕР_4 , сім-карта мобільного оператора ПрАТ «ВФ Україна» на якій мається позначення: НОМЕР_5 . Вказаний телефон з батареєю та сім-картами поміщено до сейф-пакету НПУ серії SUD 1116451 на якому мався пояснювальний текст, підписи учасників -повернути власнику (потерпілій).

- чоловічий чобіт з лівої ноги, чорного кольору на якому є позначення OLIMP POPULAR, який поміщено до сейф-пакету НПУ СУ серії PSP 4102355 на якому мався пояснювальний текст, підписи учасників, мікрочастинки вилучені на два відрізки прозорої дактилоплівки з долонь лівої та правої кистей рук ОСОБА_9 , які поміщено до двох окремих паперових конвертів на яких малося пояснювальний текст, підписи учасників, підодіяльник зеленого кольору на якому виявлено нашарування речовини бурого кольору (далі РБК) зовні схожої на кров, розташованої хаотично переважно у центральній частині, який поміщено до паперового конверта НПУ на якому мався пояснювальний текст, підписи учасників, покривало з візерунком червоно-жовтого кольору на якому виявлено плями РБК, які мають різну форму та розміри, покривало на дотик вологе, яке поміщено до картонної коробки, яку опечатано биркою на якій мався пояснювальний текст, підписи учасників, в`язану шапку, синього кольору, яка забруднена, вкрита брудом, соломою. На внутрішній поверхні шапки маються сліди РБК зовні схожі на кров. На шапці є бирка з позначенням: NEW EQA. В середині шапки маються окремі волосини, яку поміщено до паперового конверта НПУ на якому мався пояснювальний текст, підписи учасників, ботинки чорного кольору, забруднені в ґрунт. На бокових частинах яких мається по дві лямки, при цьому на верхніх лямках обох ботинок мається позначення: ALASKA, підошва забруднена в ґрунт, які поміщено до сейф-пакету НПУ СУ серії PSP 4102373, куртку чоловічу чорного кольору з капюшоном, по всій поверхні куртка має забруднення. На передній частині має застібку у вигляді змійки, має дві кишені. В Лівій верхній частині знаходиться позначення : «А». У внутрішній частині вверху поблизу коміру є бирка з позначенням: 50 LEI LANG High Guality, яку поміщено до картонної коробки, яку опечатано биркою на якій мався пояснювальний текст, підписи учасників, штани джинсові, синього кольору, забруднені як по передній частині так і по задній. З переді маються кишені, при цьому на правій кишені мається вишите позначення: RO. На задній частині штанів у верхній чатині маються дві кишені, поблизу яких маються плями різного розміру, темного кольору. У верхній частині штанів ззаду в області пояса маються лямки та бирка білого кольору, написи на якій затерті. У внутрішній частині штанів на кишені мається позначення: AUTHENTIC PREMIUM Refill Brand REG FIEST INDIGO COMPANY ESTABLISHED 1972, які поміщено до паперового конверта НПУ на якому мався пояснювальний текст, підписи учасників, штани спортивні з пошкодженням на передній поверхні правої штанини в районі колінного суглобу з плямами невідомого походження, які поміщені до паперового пакету з пояснювальним написом та підписами понятих, спортивний костюм сірого кольору зі слідами РБК на передній поверхні кофти, який поміщені до спеціального пакету PSP 4102377, куртку жіночу чорного кольору, яка поміщена до спеціального пакету PSP 4102378, зрізи з нігтєвих пластин лівої та правої руки, які поміщено до двох паперових пакунків НПУ, на яких мається пояснювальний текст, підписи учасників, які 27.01.2025 вилучено під час проведення освідування підозрюваного ОСОБА_6 вАДРЕСА_5 - знищити.

- мобільний телефон марки «Samsung Galaxy 04» IMEI НОМЕР_6 який поміщено до сейф-пакету серії SUD 1016746, на якому мається пояснювальний текст, підписи учасників; куртку чоловічу сірого кольору «Ben Sherman» яку поміщено до паперового пакунку НПУ, на якому мається пояснювальний текст, підписи учасників, які 27.01.2025 вилучено під час проведення огляду речей, які надав підозрюваний ОСОБА_6 вАДРЕСА_5 , було вилучено -повернути власнику.

- мобільний телефон марки «TECNO SPARK Go 2022» IMEI НОМЕР_7 який поміщено до поліетиленового пакету який скріплено биркою на якій мається пояснювальний текст, підписи учасників, який було вилучено 27.01.2025 під час проведення огляду предмету, що надав до огляду ОСОБА_10 в АДРЕСА_6 - повернути власнику.

- металеву кочергу, яку поміщено до сейф-пакету НПУ СУ серії WAR 1571243, на якому мається пояснювальний текст, підписи учасників; дерев`яну табуретку яку поміщено до сейф-пакету експертної служби 1998236, на якому мається пояснювальний текст, підписи учасників, які вилучено 27.01.2025 під час проведення слідчого експерименту з підозрюваним ОСОБА_6 вАДРЕСА_3 - знищити.

- автомобіль марки «Audi», реєстраційний номер НОМЕР_8 , який після проведеного огляду було вилучено до ВП №4, який знаходиться на території відділеня поліції №4 Полтавського РУП ГУНП в Полтавській області, яке розташоване в м.Зіньків, вул. Воздвиженська, 28, Полтавського району, Полтавської області - повернути власнику.

Стягнути з ОСОБА_6 на користь держави витрати на залучення експерта у кримінальному провадженні, що складаються з вартості проведених судово-молекулярно-генетичної експертиз в кримінальному провадженні № 0000038в сумі 1737 (одна тисяча сімсот тридцять сім ) грн. 19 коп..

Вирок може бути оскаржений через Зіньківський районний суд протягом 30 днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Обвинуваченому та прокурору копію вироку вручити негайно після його проголошення.

Написано власноручно.

Суддя Зіньківського

районного суду Полтавської області ОСОБА_1