Справа № 696/1388/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 липня 2025 року м. Кам`янка

Кам`янський районний суд Черкаської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника обвинуваченого-адвоката ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження № 0000571, внесеному 04 липня 2024 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань, за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст.307, ч. 1 ст.263 КК України,

встановив:

В провадженні Кам`янського районного суду Черкаської області перебуває кримінальне провадження по обвинуваченню ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст.307, ч. 1 ст.263 КК України.

До суду надійшло клопотання прокурора про продовження обвинуваченому строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, так як строк дії ухвали про застосування до обвинуваченого тримання під вартою спливає 26 липня 2025 року, а обставини які слугували підставою для обрання такого запобіжного заходу не змінилися.

Під час слухання справи прокурор підтримав клопотання, а обвинувачений та його захисник проти нього заперечували. Також, захисник клопотала про зміну запобіжного заходу на цілодобовий домашній арешт.

Дослідивши матеріали клопотання, з`ясувавши думку учасників судового розгляду, суд виходить з такого.

Відповідно до ч. 4 ст. 199 КПК України суд зобов`язаний розглянути клопотання про продовження строку тримання під вартою до закінчення строку дії попередньої ухвали згідно з правилами, передбаченими для розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу.

Суд зобов`язаний відмовити у продовженні строку тримання під вартою, якщо прокурор, слідчий не доведе, що обставини, зазначені у частині третій цієї статті, виправдовують подальше тримання підозрюваного, обвинуваченого під вартою.

Згідно ч. 2 ст. 177 КПК України, підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Прокурор не має права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Вирішуючи питання порушене у клопотанні прокурора суд зазначає, що ОСОБА_4 обвинувачується у скоєнні злочинів, передбачених ч. 1 ст. 263, ч. 2 ст. 307 КК України. Тобто з моменту оголошення ОСОБА_4 про підозру у скоєнні зазначених злочинів по цей час існує незмінність підстав для обвинувачення ОСОБА_4 у скоєнні злочинів, що є необхідною умовою для того, щоб відносно нього взагалі міг бути обраний запобіжний захід.

Суд наголошує, що лише цієї умови недостатньо для продовження запобіжного заходу і враховує, що ОСОБА_4 раніше не судимий, а також у судовому засіданні прокурором доведене, що обґрунтовано існують ризики зазначені ним у клопотанні про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою

Разом з тим, питання доцільності тримання обвинуваченого під вартою та наявності ризиків до його обрання вирішувалось ухвалою Черкаського апеляційного суду від 21 січня 2025 року, якою постановлено ухвалу Кам`янського районного суду Черкаської області від 06 січня 2025 року про продовження ОСОБА_4 запобіжного заходу у виді тримання під вартою строком на 60 днів, залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника обвинуваченого без задоволення

Під час судового засідання судом достовірно встановлено, що ОСОБА_4 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, які відповідно до ст. 12 КК України відносяться до категорії тяжких кримінальних правопорушень, та за які згідно санкції відповідних статей, передбачено покарання виключно у виді позбавлення волі.

Враховуючи обізнаність обвинуваченого про суворість покарання, передбаченого санкціями статей за якими його притягують до відповідальності, не виключається можливість того, що він, зі зміною запобіжного заходу, буде переховуватися від суду та уникати явки у судові засідання, що призведе до надмірного затягування розгляду кримінального провадження, яке, внаслідок скасування двох вироків суду першої інстанції перебуває на розгляді тривалий час.

Крім того, обвинувачений, достовірно усвідомлюючи настання негативних для себе наслідків у виді можливого призначення його покарання за кримінальні правопорушення, у вчиненні яких обвинувачується, з метою його уникнення, може незаконно впливати на свідків у даному кримінальному провадженні, які до даного часу судом усі не допитані.

Будь-яких даних про зменшення чи відсутність ризиків для застосування обвинуваченому більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, в судовому засіданні не встановлено.

Згідно ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 3 Загальної декларації прав людини, ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, п. 3 постанови Пленуму ВСУ від 25 квітня 2003 року № 4 «Про практику застосування судами запобіжного заходу у вигляді взяття під варту та продовження строку тримання під вартою на стадіях дізнання і досудового слідства», запобіжний захід у вигляді взяття під варту обирається лише тоді, коли на підставі наявних у справі фактичних даних із певною вірогідністю можна стверджувати, що інші запобіжні заходи не забезпечать належної процесуальної поведінки підозрюваного, обвинуваченого.

Виходячи з п.1 ст.5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод позбавлення свободи захід настільки суровий, що виправдати його можна лише у разі, коли інші, менш суворі заходи були розглянуті й визнані недостатніми для того, щоб забезпечити особисті або державні інтереси, які вимагають такого тримання під вартою.

Відтак, ретельно оцінивши в сукупності всі обставини справи та дані, що характеризують спосіб життя ОСОБА_4 , суд приходить до висновку, що більш м`який запобіжний захід не забезпечить належної процесуальної поведінки обвинуваченого.

На підставі викладеного, суд вважає необхідним продовжити ОСОБА_4 строк запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Крім того, відповідно до ч.3 ст. 183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

Разом з тим, при продовженні обвинуваченому ОСОБА_4 , запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд, у відповідності до вимог ч. 3 ст. 183 КПК України, зобов`язаний визначити розмір застави, достатній для забезпечення виконання обвинуваченим своїх процесуальних обов`язків та запобігання ризикам зазначеним в ст. 177 КПК України однак, застава визначена попередньою ухвалою, яка є чинною.

Керуючись ст.ст. 177, 178, 183, 331, 372 КПК України, суд,

постановив:

Клопотання прокурора про продовження обвинуваченому ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою задовольнити.

Продовжити дію запобіжного заходу ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченому у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.307, ч.1 ст.263 КК України, у вигляді тримання під вартою на 60 днів з 15 години 00 хвилин 07 липня 2025 року по 15 годину 00 хвилин 04 вересня 2025 року, включно.

В задоволенні клопотання захисника про зміну запобіжного заходу відмовити.

Розмір застави залишити той самий 60 (шістдесят) розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 181 680 (сто вісімдесят одна тисяча шістсот вісімдесят) гривень 00 копійок, після внесення якої обвинувачений звільняється з-під варти, якщо у уповноваженої службової особи місця ув`язнення, під вартою в якому він перебуває, відсутнє інше судове рішення, що набрало законної сили і прямо передбачає тримання цього обвинуваченого під вартою. З моменту звільнення з-під варти, у зв`язку з внесенням застави, обвинувачений вважається таким, до якого застосований запобіжний захід у вигляді застави.

У випадку внесення застави покласти на нього наступні обов`язки:

- прибувати до суду за першим викликом;

- не відлучатися з населеного пункту де він фактично проживає без відома суду, та повідомляти суд про зміну місця проживання;

- утримуватися від спілкування зі свідками у кримінальному провадженні про його обвинувачення за ч.1 ст.263 та ч.2 ст.307 КК України.

Копію ухвали направити до Державної установи «Черкаський слідчий ізолятор», де ОСОБА_4 має знаходитись у зв`язку із застосуванням запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Роз`яснити учасникам провадження про їх право ознайомлення з матеріалами кримінального провадження на підставі їх письмового клопотання.

Відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 13 червня 2019 року № 4-р/2019 ухвала щодо продовження строку тримання обвинувачених під вартою може бути оскаржена до Черкаського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення і подання апеляційної скарги на ухвалу не зупиняє її виконання.

Суддя: ОСОБА_1