Справа № 503/1475/21
Провадження № 1-кп/503/5/25
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 травня 2025 року м. Кодима

Кодимський районний суд Одеської області

в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

обвинувачених ОСОБА_4 та ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в режимі відеоконференції між Кодимським районним судом Одеської області та Державною установою «Одеський слідчий ізолятор» (дистанційне судове провадження) за участю обвинувачених ОСОБА_4 та ОСОБА_5 об`єднане судове провадження № 503/1475/21 у кримінальних провадженнях № 0000564 від 14.10.2019 року та № 0000510 від 04.06.2021 року,за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Цибулівка Тростянецького району Вінницької області, зареєстрованого в АДРЕСА_1 , та проживаючого в АДРЕСА_1 , не працюючого, працездатного, громадянина України, українця, з професійно-технічною освітою, має на утриманні малолітню доньку, раніше судимого:

- вироком Крижопільського районного суду Вінницької області від 04.11.2004 року за ч.3 ст. 185 КК України до 3 (трьох) років позбавлення волі, на підставі ст.ст.75,76 КК України, звільненого від відбування призначеного покарання із встановленням іспитового строку на 1 (один) рік;

- вироком Чечельницького районного суду Вінницької області від 18.05.2005 року за ч.3 ст.185 КК України до 3 (трьох) років позбавлення волі, звільненого на підставі ст.ст.75,104 КК України від відбування призначеного покарання із встановленням іспитового строку 2 (два) роки;

- вироком Крижопільського районного суду Вінницької області від 28.11.2005 року за ч.3 ст.185 КК України до 3 (трьох) років 6 (шести) місяців позбавлення волі, на підставі ст.71 КК України призначено остаточне покарання у вигляді 4 (чотирьох) років позбавлення волі;

- вироком Томашпільського районного суду Вінницької області від 16.06.2006 року за ч.3 ст.185 КК України до 3 років позбавлення волі, на підставі ст.71 КК України призначено остаточне покарання у вигляді 4 (чотирьох) років позбавлення волі; ухвалою суду від 02.08.2008 року звільнений умовно-достроково із Самборської виправної колонії Львівської області з невідбутою частиною покарання на 1 рік 4 місяці 3 дні;

- вироком Крижопільського районного суду Вінницької області від 24.07.2009 року за ч.2 ст.185 КК України до 3 (трьох) років обмеження волі, на підставі ст.71 КК України призначено остаточне покарання у вигляді 2 (двох) років 6 (шести) місяців позбавлення волі;

- вироком Крижопільського районного суду Вінницької області від 15.10.2012 року за ч.3 ст.185 КК України до 3 (трьох) років 6 (шести) місців позбавлення волі, на підставі ст.ст.75,76 КК України звільнений від відбування покарання із встановленням іспитового строку в 2 (два) роки;

- вироком Чечельницького районного суду Вінницької області від 08.11.2012 року за ч.3 ст.185 КК України до 4 (чотирьох) років позбавлення волі та на підставі ч.4 ст.70 КК України вирок Крижопільського районного суду Вінницької області від 15.10.2012 року ухвалено виконувати самостійно, звільненого 16.01.2017 року у зв`язку з фактичним відбуттям покарання;

- вироком Тростянецького районного суду Вінницької області від 23.06.2017 року за ст.395 КК України до 2 (двох) місяців арешту;

-вироком Крижопільського районного суду Вінницької області від 07.10.2021 року за ч.1 ст.309 КК України до 3 (трьох) місяців арешту

-вироком Тростянецького районного суду Вінницької області від 14.11.2022 року за ч.3 ст.185 та ч.2 ст.289 КК України до 6 (шести) років 1 (одного) місяця позбавлення волі, без конфіскації майна;

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця с. Трудове Кіліївського району Одеської області, зареєстрованого та проживаючого в АДРЕСА_2 , громадянина України, працездатного, непрацюючого, з професійно-технічною освітою, раніше судимого:

-вироком Кілійського районного суду Одеської області від 02.06.2008 року за ч.2 ст.121, ч.2 ст.186, ч.2 ст.296 КК України, на підставі ч.1 ст.70 КК України до 10 (десяти) років позбавлення волі; умовно-достроково звільненого 14.09.2015 року з невідбутою частиною покарання на 2 роки 1 місяць 3 дні;

-вироком Київського районного суду м. Одеси від 09.06.2020 року за ч.2 ст.185 КК України до 4 (чотирьох) місяців арешту, 11.06.2020 року звільненого у зв`язку із фактичним відбуттям покарання;

-вироком Тростянецького районного суду Вінницької області від 14.11.2022 року за ч.3 ст.185 та ч.2 ст.289 КК України до 7 (семи) років позбавлення волі без конфіскації майна,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст. 185, ч.2 ст.289 та ч.2 ст.289 КК України,-

В С Т А Н О В И В:

Формулювання обвинувачення обвинуваченим ОСОБА_5 та ОСОБА_4 , визнаного судом доведеним:

13 жовтня 2019 року, приблизно о 02 год. 45 хв., більш точного часу в ході досудового розслідування встановити не виявилось можливим, обвинувачений ОСОБА_5 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, проходячи біля огородженого парканом будинку АДРЕСА_3 , маючи умисел, спрямований на незаконне заволодіння транспортним засобом, діючи з прямим умислом із корисливих мотивів, з метою особистого збагачення за рахунок чужого майна, усвідомлюючи, що його дії носять суспільно небезпечний характер, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, діючи умисно, таємно та повторно, з урахуванням сприятливої для нього обстановки, яка на його переконання виключала можливість втручання власника чи сторонніх осіб, переконавшись, що за його діями ніхто зі сторонніх осіб не спостерігає, всупереч волі власника транспортного засобу (мотоцикла) марки «Leader» моделі «ML50-8», чорного кольору, державний номерний знак НОМЕР_1 , що згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 належить ОСОБА_7 та яким на законних підставах користується ОСОБА_8 , і який обвинувачений помітив заздалегідь в той самий день та час на території вищевказаного домоволодіння, у спосіб відкриття хвіртки, проник на територію подвір`я будинку АДРЕСА_3 , звідки за допомогою власної фізичної сили, взявшись обома руками за кермо мотоциклу, викотив його за межі подвір`я та з місця вчинення злочину зник, таким чином незаконно заволодів вказаним транспортним засобом та розпорядився ним на власний розсуд, заподіявши потерпілому ОСОБА_8 майнову шкоду в розмірі 6593 гривні 34 копійки.

Органом досудового розслідування дії ОСОБА_5 кваліфіковані за ч. 2 ст. 289 КК України, тобто незаконне заволодіння транспортним засобом, поєднане з проникненням в інше сховище, вчинене повторно.

Крім того, обвинувачений ОСОБА_5 разом із обвинуваченим ОСОБА_4 , 04.06.2021 року, приблизно о 01 годині 00 хвилин, більш точного часу в ході досудового розслідування не встановлено, перебуваючи у м. Кодима Подільського району Одеської області, куди попередньо прибули о 03.06.2021 року, проходячи повз житлового будинку, що розташований по АДРЕСА_4 у вказаному населеному пункті, що належить потерпілому ОСОБА_9 , вступивши між собою в злочинну змову, спрямовану на викрадення чужого майна з території вказаного домоволодіння, умисно, таємно та повторно, з корисливих мотивів, з метою викрадення чужого майна, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, підійшли до воріт вказаного подвір`я, де обвинувачений ОСОБА_4 за допомогою заздалегідь заготовленої викрутки, відігнувши дужку навісного замка, зламав його та відчинив ворота, та у такий спосіб обидва проникли на територію вищевказаного домоволодіння, та в подальшому. впевнившись, що їх злочинні дії будуть непоміченими для сторонніх осіб та власника майна, шляхом вільного доступу увійшли до гаражу, де помітивши бувший у використанні велосипед марки «AZIMUT» моделі «TORNADO» синього кольору, вартістю 2500 гривень та ще один велосипед марки «MARJINAL SOCKS GOLDENTOUCH» чорно-сірого кольору із закріпленим ліхтарем на кермі, що перебував у пошкодженому стані та для потерпілого матеріальної цінності не представляє, виштовхали їх з гаражного приміщення у двір та пішли до літньої кухні, де обвинувачений ОСОБА_4 , смикнувши за ручку не замкнених дверей, відчинив їх спільно із обвинуваченим ОСОБА_5 , проникли всередину даного приміщення та діючи умисно, таємно та повторно, викрали з нього бувші у використанні чоловічі та жіночі черевики і одяг, а також електророзетки, які для власника матеріальної цінності не представляють, та бувші у використанні сабвуфер «SUPRA SRD-253А», вартістю 2100 гривень; портативний акустичний радіоприймач марки «ALFASONIC AS-8937», вартістю 148 гривень 33 копійки; електричну ланцюгову пилу марки «АРСЕНАЛ П21-2200» з шиною, вартістю 1296 гривень 66 копійок та одноциліндровий компресор марки «URAGAN» моделі 90120, вартістю 330 гривень. Після цього обвинувачені разом із викраденим майном зникли з місця вчинення злочину та викраденим розпорядилися на власний розсуд. чим спричинили потерпілому ОСОБА_9 матеріальну шкоду на загальну суму 5207 гривень 99 копійок.

Органом досудового розслідування дії ОСОБА_5 та ОСОБА_4 кваліфіковані за ч. 3 ст. 185 КК України, тобто як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, групою осіб та поєднане з проникненням в інше приміщення.

В подальшому, продовжуючи свою злочинну діяльність, обвинувачений ОСОБА_5 разом із обвинуваченим ОСОБА_4 , 04.06.2021 року у нічний час доби, більш точного часу в ході досудового розслідування не встановлено, достовірно знаючи, що в гаражному приміщенні домоволодіння, що належить потерпілому ОСОБА_9 та розташоване у АДРЕСА_4 . зберігається автомобіль марки «OPEL OMEGA» сірого кольору державний номерний знак НОМЕР_3 , власником якого є потерпілий ОСОБА_9 , вступивши між собою в злочинну змову, спрямовану на незаконне заволодіння транспортним засобом, діючи з прямим умислом із корисливих мотивів, з метою особистого збагачення за рахунок чужого майна, усвідомлюючи, що їх дії носять суспільно небезпечний характер, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, діючи умисно, таємно та повторно, з урахуванням сприятливої для них обстановки, яка на їх переконання виключала можливість втручання власника чи сторонніх осіб, переконавшись, що за їх діями ніхто зі сторонніх осіб не спостерігає, всупереч волі власника цього транспортного засобу, не маючи законних підстав на користування, володіння та розпорядження цим автомобілем, з метою використання його у власних потребах, шляхом вільного доступу, через незамкнені ворота, проникли на територію подвір`я будинку АДРЕСА_5 , звідки виштовхали за допомогою власної фізичної сили цей автомобіль за межі подвір`я, після цього обвинувачений ОСОБА_4 сів за кермо викраденого транспортного засобу та використовуючи ключі, що перебували у замку запалення привів в рух двигун, а обвинувачений ОСОБА_5 сів поруч з обвинуваченим ОСОБА_4 на переднє пасажирське сидіння автомобіля, та зникли з місця вчинення злочину на вказаному транспортному засобі, таким чином незаконно заволоділи даним автомобілем та розпорядилися ним на власний розсуд, заподіявши потерпілому ОСОБА_9 майнову шкоду в розмірі 78247 гривні 08 копійок.

Органом досудового розслідування дії ОСОБА_5 та ОСОБА_4 кваліфіковані за ч.2 ст. 289 КК України, тобто незаконне заволодіння транспортним засобом, за попередньою змовою групою осіб, поєднане з проникненням в інше приміщення, вчинене повторно.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 після роз`яснення судом суті обвинувачення повністю та беззастережно визнав свою вину у вчинених кримінальних правопорушеннях; підтвердив всі фактичні обставини, час та місце вчинення злочинів відповідно до обставин, вказаних в обох обвинувальних актах, щиро розкаявся у вчинених кримінальних правопорушеннях та показав, що в день, вказаний в обвинувальному акті, у 2019 році, в темний час доби, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, маючи на меті викрасти чуже майно, угнав з території, огородженого парканом будинку АДРЕСА_3 , без згоди власника, мотоцикл марки чорного кольору, який він помітив заздалегідь в той самий день та час на території вищевказаного домоволодіння, куди проник через незамкнену хвіртку, та взявшись обома руками за кермо цього мотоциклу, викотив його за межі подвір`я та з місця вчинення злочину зник. Крім того, обвинувачений ОСОБА_5 по обставинах інших двох злочинів, що йому інкримінуються, показав, що в м. Кодима разом із обвинуваченим ОСОБА_4 опинився випадково, вийшовши з електропотягу не на запланованій станції, переплутавши її через темну пору доби. Так, дійсно він разом із обвинуваченим ОСОБА_4 , влітку 2021 року, в нічний час доби, проходячи повз житлового будинку, що розташований у вказаному населеному пункті, домовився з останнім про викрадення чуже майно з території цього домоволодіння у разі його наявності, де обвинувачений ОСОБА_4 за допомогою заздалегідь заготовленої викрутки, відігнувши дужку навісного замка, зламав його та відчинив ворота, та у такий спосіб вони обидва проникли на територію вищевказаного домоволодіння, та в подальшому. впевнившись, що їх злочинні дії будуть непоміченими для сторонніх осіб та власника майна, шляхом вільного доступу увійшли до гаражу, де помітивши 2 велосипеди виштовхали їх з гаражного приміщення у двір та пішли до літньої кухні, та відчинивши двері разом із обвинуваченим ОСОБА_4 , проникли всередину даного приміщення та викрали майно, що вказане в обвинувальному акті, точно яке обвинувачений не пам`ятає. З викраденим майном вони зникли з місця злочину та розпорядилися ним на власний розсуд.

В подальшому, продовжуючи свою злочинну діяльність, вони разом із обвинуваченим ОСОБА_4 , в той самий день, у нічний час доби, попередньо помітивши в цьому гаражі автомобіль марки «OPEL OMEGA» сірого кольору, домовились між собою про його угін, та з метою використання його у власних потребах, без згоди власника, шляхом вільного доступу, через незамкнені ворота, знову проникли на територію цього самого подвір`я в м. Кодима Подільського району Одеської області, та виштовхали за допомогою власної фізичної сили цей автомобіль за межі подвір`я, після цього обвинувачений ОСОБА_4 сів за кермо викраденого транспортного засобу та використовуючи ключі, що перебували у замку запалення, завів двигун, а він (обвинувачений ОСОБА_5 ) сів поруч з обвинуваченим ОСОБА_4 на переднє пасажирське сидіння автомобіля, та зникли з місця вчинення злочину на вказаному транспортному засобі. Крім того, обвинувачений ОСОБА_5 додав, що раніше був засуджений за вчинення злочинів проти власності.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 після роз`яснення судом суті обвинувачення повністю та беззастережно визнав свою вину у вчинених кримінальних правопорушеннях; підтвердив всі фактичні обставини, час та місце вчинення злочинів відповідно до обставин, вказаних в обвинувальному акті, щиро розкаявся у вчинених кримінальних правопорушеннях та показав, що в день та час, вказаний в обвинувальному акті, випадково опинився в м. Кодима разом із обвинуваченим ОСОБА_5 , вийшовши з електропотягу не на запланованій станції, переплутавши її через темну пору доби. В подальшому, він разом із обвинуваченим ОСОБА_5 , в нічний час доби, проходячи повз житлового будинку, що розташований у вказаному населеному пункті, домовився з останнім про викрадення чужого майна з території цього домоволодіння у разі його наявності, де сам за допомогою заздалегідь заготовленої викрутки, відігнувши дужку навісного замка, зламав його та відчинив ворота, та у такий спосіб вони обидва проникли на територію вищевказаного домоволодіння, та в подальшому. впевнившись, що їх злочинні дії будуть непоміченими для сторонніх осіб та власника майна, шляхом вільного доступу увійшли до гаражу, де помітивши 2 велосипеди виштовхали їх з гаражного приміщення у двір та пішли до літньої кухні, та відчинивши двері разом із обвинуваченим ОСОБА_5 , проникли всередину даного приміщення та викрали майно, що вказане в обвинувальному акті, точно яке обвинувачений не пам`ятає. З викраденим майном вони зникли з місця злочину та розпорядилися ним на власний розсуд.

В подальшому, продовжуючи свою злочинну діяльність, вони разом із обвинуваченим ОСОБА_5 , в той самий день, у нічний час доби, попередньо помітивши в цьому гаражі автомобіль марки «OPEL OMEGA» сірого кольору, домовились між собою про його угін, та з метою використання його у власних потребах, без згоди власника, шляхом вільного доступу, через незамкнені ворота, знову проникли на територію цього самого подвір`я в м. Кодима Подільського району Одеської області, та виштовхали за допомогою власної фізичної сили цей автомобіль за межі подвір`я, після цього він сів за кермо викраденого транспортного засобу та використовуючи ключі, що перебували у замку запалення, завів двигун, а обвинувачений ОСОБА_5 сів поруч з ним на переднє пасажирське сидіння автомобіля, та зникли з місця вчинення злочину на вказаному транспортному засобі. Крім того, обвинувачений ОСОБА_4 додав, що раніше був засуджений за вчинення злочинів проти власності.

В судове засідання потерпілі ОСОБА_8 та ОСОБА_9 не з`явились, про час та місце розгляду даного кримінального провадження повідомлені у встановленому порядку. Натомість, потерпілий ОСОБА_9 надав до суду письмову заяву, в якій просив проводити розгляд даного судового провадження без його участі та призначити покарання на розсуд суду.

Учасники судового провадження не оспорювали фактичні обставини справи та правильно розуміли їх зміст. У суду відсутні сумніви щодо добровільності та істинності їх позиції.

З огляду на це, на пропозицію прокурора, яку підтримали обвинувачені та їх захисник, суд у відповідності до ч.3 ст.349 КПК України визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються, та ухвалив допитати обвинувачених, дослідити документи щодо підстав накладення арешту на майно, речових доказів, проведення та оплати судових експертиз, а також матеріалів, характеризуючих особи обвинувачених.

За таких обставин, суд роз`яснив учасникам судового провадження положення ч. 3 ст.349 КПК України про те, що в такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Вислухавши показання обвинувачених, суд встановив що вони повністю узгоджуються з встановленими на досудовому розслідуванні обставинами кримінального правопорушення, які прокурор виклав в обвинувальному акті.

Отже, суд дійшов висновку, що вина обвинувачених ОСОБА_5 та ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованих їм кримінальних правопорушень доведена поза розумним сумнівом, дії обвинувачених кваліфіковані вірно.

Таким чином, обвинувачений ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.3 ст. 185 КК України та його дії кваліфіковано вірно як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, за попередньою змовою групою осіб та поєднане із проникненням у інше приміщення.

Крім того, обвинувачений ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.289 КК України та його дії кваліфіковано як незаконне заволодіння транспортним засобом, вчинене повторно, за попередньою змовою групою осіб, поєднане з проникненням у інше приміщення.

Отже, обвинувачений ОСОБА_5 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.3 ст. 185 КК України та його дії кваліфіковано вірно як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, за попередньою змовою групою осіб та поєднане із проникненням у інше приміщення.

Крім того, обвинувачений ОСОБА_5 вчинив кримінальне правопорушення, передбачених ч.2 ст.289 КК України та його дії кваліфіковано вірно як незаконне заволодіння транспортним засобом, вчинене повторно, поєднане з проникненням у інше сховище.

Також обвинувачений ОСОБА_5 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.289 КК України та його дії кваліфіковано вірно як незаконне заволодіння транспортним засобом, вчинене повторно, за попередньою змовою групою осіб, поєднане з проникненням у інше приміщення.

Загальна сума шкоди, завданої потерпілому ОСОБА_8 внаслідок злочину складає 6593 гривні 34 копійки.

Загальна сума шкоди, завданої потерпілому ОСОБА_9 внаслідок злочину складає 83455 гривень 07 копійок.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинувачених ОСОБА_5 та ОСОБА_4 за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.185 та ч.2 ст.289 КК України, відповідно до ст.66 КК України, суд визнає їх щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 в розумінні ст.67 КК України суд не встановив.

Натомість, обставиною, що обтяжує покарання обвинуваченого ОСОБА_5 в розумінні ст.67 КК України суд визнає вчинення одного із злочинів в стані алкогольного сп`яніння.

Стаття 50 КК України встановлює, що покарання є заходом примусу, яке застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні злочину, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого.

Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Покарання не має на меті завдати фізичних страждань або принизити людську гідність.

Відповідно до ст.65 КК України, реалізуючі принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, суд при призначенні покарання обом обвинуваченим враховує ступінь та тяжкість вчинених ними кримінальних правопорушень, їх суспільну небезпеку, наявність обтяжуючої обставини у обвинуваченого ОСОБА_5 , конкретні обставини справи, розмір заподіяної шкоди, ту обставину, що потерпілий ОСОБА_9 при призначенні обвинуваченим покарання покладається на розсуд суду.

Так, обвинувачені ОСОБА_4 та ОСОБА_5 щиро розкаялись у вчинених ними кримінальних правопорушеннях та активно сприяли розкриттю таких злочинів, що в розумінні ст.66 КК України є обставинами, які пом`якшують покарання, а також на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебувають.

Разом з тим, обвинувачені ОСОБА_4 та ОСОБА_5 вчинили тяжкі злочини, як встановлено судом, раніше неодноразово притягувались до кримінальної відповідальності за вчинення аналогічних корисливих злочинів проти власності.

Крім того, обидва обвинувачені не працюють, посередньо характеризуються за місцем зареєстрованого проживання, не мають міцних соціальних зав`язків, обвинувачений ОСОБА_5 вчинив два аналогічні правопорушення за короткий період часу та один із злочинів був вчинений ним в стані алкогольного сп`яніння. Крім того, відповідно до змісту досудових доповідей, складених 27.10.2022 року Подільським районним сектором №2 філії ДУ «Центр пробації» в Одеській області (т.1 а.с.98-100; 104-106), ризик вчинення ними повторного кримінального правопорушення та ризик небезпеки для суспільства, у тому числі для окремих осіб, оцінюється як дуже високий та органом з питань пробації зроблений висновок про те, що виправлення обвинувачених ОСОБА_4 та ОСОБА_5 без позбавлення волі може становити високу небезпеку для суспільства.

Отже, призначаючи міру покарання обом обвинувачених, за таких обставин, з врахуванням їхніх осіб, суд вважає, що їх виправлення неможливо без ізоляції від суспільства та їм необхідне призначити покарання у виді позбавлення волі. Саме таке покарання буде необхідним і достатнім для виправлення обвинувачених ОСОБА_4 та ОСОБА_5 та попередження вчинення ними нових злочинів.

Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 70 КК України остаточне покарання за сукупністю злочинів може визначатися шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим або шляхом повного чи часткового складання призначених покарань.

Згідно з роз`ясненнями, що містяться у п.21 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику призначення судами кримінального покарання" №7 від 24.10.2003 року, суд вправі визначити остаточне покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим при призначенні за окремі злочини, що входять у сукупність, покарання як одного виду, так і різних.

Тому, на підставі ч.1 ст. 70 КК України, для визначення остаточного основного покарання обвинуваченим ОСОБА_4 та ОСОБА_5 за сукупністю кримінальних правопорушень, суд вважає за доцільне обрати принцип поглинення менш суворого покарання більш суворим і призначити обвинуваченому ОСОБА_4 основне покарання у виді позбавлення волі строком на шість років в межах санкцій ч.3 ст.185 та ч.2 ст.289 КК України, а обвинуваченому ОСОБА_5 у вигляді позбавлення волі строком на сім років в межах санкції ч.2 ст.289 КК України.

Також, судом встановлено, що обвинувачені ОСОБА_4 та ОСОБА_5 14 листопада 2022 року були засуджені вироком Тростянецького районного суду Вінницької області за ч.3 ст.185 та ч. 2 ст. 289 КК України, із застосуванням ч.1 та ч.4 ст.70 КК України, до покарання: обвинувачений ОСОБА_4 - у вигляді шести років одного місяця позбавлення волі, без конфіскації майна; обвинувачений ОСОБА_5 у вигляді семи років позбавлення волі, без конфіскації майна.

При цьому, обвинувачені вчинили інкриміновані їм суспільно-небезпечні діяння у цьому об`єднаному судовому провадженні 04.06.2021 року, а обвинувачений ОСОБА_5 скоїв незаконне заволодіння транспортним засобом за обвинувальним актом у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.289 КК України. у кримінальному провадженні №0000564 від 14.10.2019 року, 13.10.2019 року, тобто до винесення вищевказаного вироку суду, у зв`язку з чим, суд вважає за потрібне визначити обвинуваченим остаточне основне покарання на підставі ч. 4 ст. 70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, на переконання суду, застосувавши принцип часткового складання покарань, призначених за сукупністю кримінальних правопорушень за даним вироком та частково невідбутої частини покарання за вироком Тростянецького районного суду Вінницької області області від 14.11.2022 року.

Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до обвинувачених ОСОБА_4 та ОСОБА_5 в рамках даного кримінального провадження не обирався та підстав для його обрання суд не вбачає, оскільки обидва обвинувачених засуджені попереднім вироком Тростянецького районного суду Вінницької області від 14.11.2022 року до покарання у виді позбавлення волі та на даний час відбувають покарання за вищевказаним вироком суду у визначених установах, будучи етапованими та тимчасово поміщеними на підставі ухвали Кодимського районного суду від 26.03.2024 року до ДУ "Одеський слідчий ізолятор" для розгляду даного об`єднаного судового провадження.

Таким чином, згідно ч.7 ст. 72 КК України слід зарахувати у строк відбування покарання строк перебування ОСОБА_5 під домашнім арештом, в період з 20.01.2020 року року до дня його фактичного затримання в рамках кримінального провадження № 000441 від 11.02.2020 року за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України, а саме до 11.02.2020 року, із розрахунку, що три дні домашнього арешту відповідають одному дню позбавлення волі (23 дні загальний період часу перебування під домашнім арештом) 23 дні:3 = 8 днів позбавлення волі).

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлений.

Процесуальні витрати за проведення судових експертиз в загальній сумі в загальній сумі 22436 гривень 31 копійки підлягають стягненню з обох обвинувачених в рівних частинах на користь держави.

Запобіжні заходи обвинуваченим до набрання вироком законної сили залишити без змін.

Відповідно до ч.5 ст. 72 КК України зарахувати засудженим ОСОБА_5 та ОСОБА_4 в строк покарання строк його попереднього ув`язнення за період з 15 червня 2021 року по день набрання вироком законної сили включно з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

У кримінальному провадженні застосовувались заходи забезпечення кримінального провадження у виді арешту майна, які підлягають скасуванню відповідно до положень ч.4 ст.174 КПК України.

Речовими доказами слід розпорядитись у відповідності до положень ст.100 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст.100,174,368,370,374,376, ч.15 ст.615 КПК України, суд

ЗАСУДИВ :

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст. 185 та ч.2 ст.289 КК України, та призначити йому покарання:

-за ч.3 ст.185 КК України у виді позбавлення волі строком на 4 (чотири) роки;

-за ч.2 ст.289 КК України у виді позбавлення волі строком на 6 (шість) років, без конфіскації майна.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим призначити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , остаточне основне покарання у виді 6 (шести) років позбавлення волі, без конфіскації майна.

На підставі ч.4 ст. 70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, до покарання, призначеного за цим вироком суду, частково приєднати невідбуту частину покарання за попереднім вироком Тростянецького районного суду Вінницької області від 14.11.2022 року, призначивши ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , остаточне основне покарання у виді 6 (шість) років 6 (шість) місяців позбавлення волі, без конфіскації майна.

ОСОБА_5 визнати винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст. 185 та ч.2 ст.289 КК України, та призначити йому покарання:

-за ч.3 ст.185 КК України у виді позбавлення волі строком на 4 (чотири) роки;

-за ч.2 ст.289 КК України у виді позбавлення волі строком на 7 (сім) років, без конфіскації майна.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим призначити ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , остаточне основне покарання у виді 7 (семи) років позбавлення волі, без конфіскації майна.

На підставі ч.4 ст. 70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, до покарання, призначеного за цим вироком суду, частково приєднати невідбуту частину покарання за попереднім вироком Тростянецького районного суду Вінницької області від 14.11.2022 року, призначивши ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , остаточне основне покарання у виді 7 (семи) років 6 (шести) місяців позбавлення волі, без конфіскації майна.

Строк відбування покарання засудженому ОСОБА_5 рахувати з часу його затримання, а саме: з 15.06.2021 року.

Строк відбування покарання засудженому ОСОБА_4 рахувати з часу його затримання, а саме: з 15.06.2021 року.

На підставі ч.7 ст. 72 КК України зарахувати засудженому ОСОБА_5 у строк відбування покарання у виді позбавлення волі строк перебування ОСОБА_5 під домашнім арештом, в період з 20.01.2020 року року до дня його фактичного затримання в рамках кримінального провадження № 000441 від 11.02.2020 року за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України, а саме до 11.02.2020 року, із розрахунку, що три дні домашнього арешту відповідають одному дню позбавлення волі 8 днів позбавлення волі.

Запобіжний захід засудженим ОСОБА_5 та ОСОБА_4 , до вступу вироку в законну силу, залишити без змін - тримання під вартою в Державній установі «Одеський слідчий ізолятор».

Стягнути з ОСОБА_5 та ОСОБА_4 , в рівних частках з кожного, на користь держави процесуальні витрати на проведення судових експертиз в загальній сумі 22436 (двадцять дві тисячі чотириста тридцять шість) гривень 31 копійки.

На підставі ст.100 КПК України, речові докази: металеву викрутку та дві пластикові пляшки знищити; пару чоловічих кросовок чорного кольору, що упаковані в пакет INZ4024730 повернути засудженому ОСОБА_5 ; мопед марки «Leader» моделі «ML50-8», чорного кольору, державний номерний знак НОМЕР_1 - залишити на зберіганні у його власника ОСОБА_8 , велосипед «AZIMUT TORNADO» синього кольору, велосипед «MARJINAL SOCKS GOLDENTOUCH» чорно-сірого кольору із закріпленим ліхтарем на кермі, сабвуфер «SUPRA SRD-253А», електропилу марки «АРСЕНАЛ П21-2200», пару жіночих коньків білого кольору, пару чоловічих резинових тапочків чорного кольору із синіми вставками зверху, чоловічі сандалі чорного кольору, пару чоловічих кросівок марки «RIBOK» білого кольору із червоними вставками по боках, пару жіночих кросівок сіро-чорного кольору, 2 (два) двійних підрезетника марки «VIKO», 22 (двадцять два) одинарних підрезетника марки «VIKO», 2 (дві) двійних євро розетки марки «VIKO», 2 (два) двійних вимикача марки «VIKO», ліхтарик на голову червоного кольору марки «GREELITE YJ-1898», чоловічі спортивні штани чорного кольору, розміру «M», чоловічу спортивну кофту чорного кольору марки «ADIDAS». ліхтарик «POLICE» 5000 КV, одноциліндровий компресор марки «URAGAN», навушники «mikro Kingdom MK-2099» чорного кольору, портативну колонку «ALFASONIC AS-8937» та обгорілий кузов автомобіля марки «Опель Омега» державний номерний знак НОМЕР_3 повернути потерпілому ОСОБА_9 .

Скасувати арешти, накладені на майно, відповідно до ухвал слідчого судді Кілійського районного суду Одеської області та слідчого судді Котовського міськрайонного суду Одеської області у даному кримінальному провадженні від 17.10.2019 року, від 18.06.2021 року та від 22.06.2021 року.

Вирок суду може бути оскаржений до Одеського апеляційного суду на протязі 30 днів з дня його проголошення через Кодимський районний суд Одеської області шляхом подачі пеляційної скарги.

Вирок суду набирає законної сили по завершенню строку на його апеляційне оскарження, а у разі оскарження вироку в апеляційному порядку після постановлення судом апеляційної інстанції рішення за наслідками перегляду такого вироку суду.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Копію вироку суду негайно після його проголошення вручити обвинуваченимм, прокурору та потерпілим.

Повний текст вироку негайно після проголошення вступної та резолютивної частини згідно ч.15 ст.615 КПК України вручити обвинуваченим, прокурору та потерпілим.

Суддя

Кодимського районного суду ОСОБА_1