Номер провадження:1-кс/521/3112/25
УХВАЛА

22 серпня 2025 року м. Одеса

Слідчий суддя Хаджибейського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання слідчого СВ відділення поліції №3 Одеського районного управління поліції №1 ГУНП України в Одеській області ОСОБА_6 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні, внесеного до ЄРДР за 0000670 від 17.07.2025 року відносно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця села Городнє Болградського району Одеської області, громадянина України, із середньою освітою, не одруженого, на утриманні малолітніх дітей не маючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

який підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 189 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Як вбачається з клопотання слідчого, у невстановлений час та місці, однак не пізніше липня 2025 року, ОСОБА_4 , переслідуючи корисливі мотиви, із метою незаконного збагачення, вступив у злочинну змову з ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , щодо вимагання грошових коштів з ОСОБА_11 під приводом вигаданого боргу у розмірі 5 000 доларів США.

Після цього, у період з 14.07.2025 року по 20.08.2025 року ОСОБА_8 неодноразово у телефонному режимі висував вимогу ОСОБА_11 у необхідності передачі грошових коштів у сумі 5 000 доларів США, погрожуючи фізичним насильством.

У подальшому, 20.08.2025 приблизно о 17 годині 17 хвилин ОСОБА_4 , ОСОБА_10 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_7 , діючи умисно, за попередньою змовою групою осіб, прибули поряд із місцем проживання потерпілого, біля будинку №40 по вулиці Прохоровська у м. Одесі, де ОСОБА_9 , ОСОБА_4 , ОСОБА_10 , та ОСОБА_7 , зайняли заздалегідь обумовлені позиції, щоб спостерігати за оточуючою обстановкою з метою повідомлення ОСОБА_8 про появу сторонніх осіб, що могли завадити реалізації вказаними особами злочинного умислу.

Так, ОСОБА_8 , підійшов до потерпілого ОСОБА_11 , та покликав його, після чого в їх сторону направилися ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_4 та ОСОБА_7 , які діючи за попередньою змовою між собою відвели потерпілого у сторону зруйнованого будинку АДРЕСА_3 .

Після чого, ОСОБА_4 , ОСОБА_10 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , та ОСОБА_7 , реалізуючи свій спільний злочинний умисел, направлений на вимагання грошових коштів у потерпілого ОСОБА_11 , діючи за попередньою змовою, умисно, з корисливих мотивів, в умовах воєнного стану, з метою незаконного збагачення, усвідомлюючи суспільну небезпечність своїх дій та передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки у вигляді заподіяння матеріальної шкоди потерпілому і бажаючи їх настання, користуючись значною фізичною перевагою та кількістю над потерпілим, використовуючи фактор раптовості, здійснюючи психологічний вплив, який виражався у погрозах з боку ОСОБА_8 застосування фізичного насильства до потерпілого, а ОСОБА_4 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , та ОСОБА_7 обступивши останнього з різних боків, демонстрували свою мовчазну згоду на дії ОСОБА_8 ..

Далі, ОСОБА_8 дістав з сумки, яка знаходилась у нього на плечі предмет, ззовні схожий на пістолет чорного кольору, та направив його у бік ОСОБА_11 , та з погрозою застосування насильства, висунули останньому незаконну, безпідставну вимогу передачі їм грошових коштів у сумі 5 000 доларів США, під приводом вигаданого боргу, які потерпілий ОСОБА_11 сприйняв як реальну загрозу власному життю та здоров`ю.

Незважаючи на позицію ОСОБА_11 про відсутність боргу, ОСОБА_4 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_8 , та ОСОБА_7 , продовжили вимагати у потерпілого грошові кошти в сумі 5 000 доларів США, при цьому, погрожували у грубій формі з використанням нецензурної лайки та образливих слів, що у випадку невиконання їх вимог, до нього буде застосовано фізичне насильство, при цьому ОСОБА_8 продовжував погрожувати предметом, ззовні схожим на пістолет.

Надалі, потерпілий ОСОБА_11 , усвідомлюючи реальну перевагу вказаних осіб, приймаючи їх погрози за реальні, повідомив про наявність у нього коштів у сумі 3000 доларів США, на що ОСОБА_8 продовжуючи разом із ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_4 та ОСОБА_7 , вимагати грошові кошти, використовуючи при цьому психологічний тиск, погрозу застосування тілесних ушкоджень, близько 17 години 35 хвилин забрали 3000 доларів США (що згідно офіційного курсу НБУ станом на 20.08.2025 становило 123 тисячі 955 гривень) з рук ОСОБА_11 , які ОСОБА_8 брав особисто, після чого ОСОБА_8 , ОСОБА_7 , ОСОБА_10 , ОСОБА_4 та ОСОБА_9 покинули місце вчинення кримінального правопорушення, де залишився потерпілий ОСОБА_11 , однак, під час спроби втечі, були затримані співробітниками правоохоронних органів біля будинку №40 по вулиці Прохоровська у місті Одесі.

Таким чином, ОСОБА_4 підозрюється у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 189 КК України, за кваліфікуючими ознаками: вимога передачі чужого майна з погрозою насильства над потерпілим, обмеження прав, свобод або законних інтересів потерпілого (вимагання), вчинене за попередньою змовою групою осіб, в умовах воєнного стану.

20.08.2025 року ОСОБА_4 затриманий на підставі ст. 208 КПК України.

21.08.2025 року ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 189 КК України.

За переконанням слідчого, обґрунтованість підозри ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 189 КК України, підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, а саме: протоколом затримання ОСОБА_4 в порядку ст. 208 КПК України, протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 17.07.2025 року від потерпілого ОСОБА_11 , протоколом допиту потерпілого ОСОБА_11 від 17.07.2025 року, протоколом про результати проведення негласної слідчої (розшукової) дії, протоколом про результати проведення негласної слідчої (розшукової) дії аудіоконтролю особи від 07.08.2025 року, протоколом додаткового допиту потерпілого ОСОБА_11 від 20.08.2025 року, а також іншими матеріалами кримінального провадження.

Слідчий звернулася до суду з клопотанням, яке погоджено прокурором Хаджибейської окружної прокуратури м. Одеси про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_4 , мотивуючи клопотання тим, що є об`єктивні причини вважати, що у разі застосування більш м`якого запобіжного заходу останній матиме можливість вчинити дії, передбачені п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Прокурор підтримав клопотання слідчого, оскільки вважав мету і підстави застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обґрунтованими та такими, що дають право слідчому судді задовольнити клопотання слідчого та застосувати найбільш суворий запобіжний захід.

Захисник підозрюваного адвокат ОСОБА_5 заперечував у задоволенні клопотання слідчого, вказав, що його підзахисний раніше не судимий, ніякого фізичного впливу на потерпілого не здійснював, у злочину змову на незаконне заволодіння майном потерпілого з іншими особами він не вступав, у нього наявні міцні соціальні зв`язки. Також зазначив, що слідчий не довів наявність ризиків, які виправдовують застосування до підозрюваного такого запобіжного заходу, просив суд обрати запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту, або визначити розмір застави, як альтернативного запобіжного заходу.

Підозрюваний ОСОБА_4 підтримав думку свого захисника.

Вивчивши клопотання та матеріали, які обґрунтовують його доводи, а також вислухавши думку учасників судового засідання, слідчий суддя вважає, що клопотання слідчого не підлягає задоволенню за наступних підстав.

Метою застосування запобіжних заходів відповідно до ч. 1 ст. 177 КПК України є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобіганню спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому він підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Прокурор не має права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених КПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України, слідчий суддя під час розгляду клопотання зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;

2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 КПК України, і на які вказує слідчий, прокурор;

3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Частина 2 статті 194 КПК України закріплює, що слідчий суддя, суд зобов`язаний постановити ухвалу про відмову в застосуванні запобіжного заходу, якщо під час розгляду клопотання прокурор не доведе наявність всіх обставин, передбачених ч. 1 ст. 194 КПК України.

Не вирішуючи питання про доведеність вини та правильність кваліфікації дій підозрюваного, виходячи лише з фактичних обставин, які містяться в матеріалах клопотання та свідчень підозрюваного, які він надав під час його допиту слідчим та в суді, слідчий суддя приходить до висновку, що єдиним доказом обґрунтованості підозри є показання ОСОБА_4 про обставини його участі у вчиненні злочину з іншими особами, які підтверджують обставини вчинення кримінального правопорушення, викладені слідчим у повідомлені про підозру лише частково.

У своєму клопотанні слідчий зазначає, що згідно ч. 1 ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до підозрюваного ОСОБА_4 є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам вчинення ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме переховуватися від органу досудового розслідування та суду, незаконного впливу на свідків у даному кримінальному провадженні, та вчинення іншого кримінального правопорушення.

Також, як підставу необхідності застосування до ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий посилається на тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному у разі доведеності його вини.

Так, дійсно, ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину, покарання за який передбачено у вигляді позбавлення волі на строк від семи до дванадцяти років з конфіскацією майна.

Разом із цим Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що сама по собі тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному у разі визнання його вини не може бути підставою для застосування до нього найбільш суворого запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

У рішенні «Мамедова проти Росії» (Mamedova v Russia) 7064/05 від 01 червня 2006 року Європейський Суд з прав людини зазначив, що, хоча суворість покарання є визначальним елементом при оцінці ризику переховуватися від правосуддя чи вчинення нових злочинів, потребу позбавлення когось волі не можна оцінювати з винятково абстрактного погляду, беручи до уваги тільки тяжкість злочину.

Такі висновки суду, узгоджуються з позицією Одеського апеляційного суду, зокрема, яка викладена в ухвалі Одеського апеляційного суду від 11.03.2025 (справа №521/3005/25, номер провадження №11-сс/813/547/25), згідно якої апеляційний суд зазначає, що тяжкість покарання не може слугувати безумовною підставою для застосування найбільш суворого запобіжного заходу в межах кримінального провадження, запобіжний захід не є покаранням за злочин. Його мета забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваної або обвинуваченої особи.

Крім цього, слідчий у своєму клопотанні зазначає, що підставою застосування до підозрюваного ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є запобігання спробам впливати на свідків у вказаному кримінальному провадженні, з метою схилити їх до надання неправдивих показань та уникнення кримінальної відповідальності.

Однак, стороною обвинувачення у судовому засіданні не було наведено обґрунтованих доводів, що підозрюваний ОСОБА_4 намагався впливати на свідків чи має намір вчинити такі дії.

Оцінюючи вірогідність вчинення підозрюваним зазначених дій, які слідчий суддя розглядає у сукупністю з доводами слідчого, слідчий суддя приходить до переконання, що доводи, наведені прокурором під час судового засідання є, по суті, припущеннями, які не ґрунтуються на певних фактах чи обставинах.

При вирішенні питання про відмову в застосуванні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя також враховує, обставини передбачені ст. 178 КПК України, а саме: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_4 у разі визнання його винуватим; вік та стан здоров`я підозрюваного, міцність соціальних зв`язків; майновий стан підозрюваного; відсутність судимостей.

Окрім того, слідчий суддя бере до уваги, що підозрюваний ОСОБА_4 раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, має постійне місце проживання на території м. Одеси, приймає до уваги його молодий вік.

Таким чином, слідчий суддя оцінивши в сукупності всі обставини, приходить до висновку, що ризики, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, на цей час є недоведеними, при цьому суд зазначає, що тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному, не є основною чи безпосередньою підставою для тримання під вартою, а оцінюється в сукупності з наявними ризиками, передбаченими ст. 177 КПК України.

Положення ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлюють, що законним та обґрунтованим визнається арешт особи, коли він є необхідним для запобігання вчиненню нею правопорушення чи її втечі після його вчинення, а також для забезпечення виконання будь-якого обов`язку, встановленого законом.

На думку слідчого судді, запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту є пропорційним меті забезпечення кримінального провадження та, за обставин даного кримінального провадження, є саме таким запобіжним заходом, який буде достатнім стримуючим засобом, що здатен забезпечити гарантії належної процесуальної поведінки підозрюваного ОСОБА_4 , підстав для застосування більш суворого запобіжного заходу на даний час, під час розгляду клопотання, слідчим суддею не встановлено.

При встановлені процесуальних обов`язків, які необхідно покласти на підозрюваного, слідчий суддя бере до уваги ч. 5 ст. 194 КПК України.

Керуючись ст.ст. 132, 176-178, 183, 193, 194, 196, 197, 369-372 КПК України, слідчий суддя, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні клопотання слідчого СВ відділення поліції №3 Одеського районного управління поліції №1 ГУНП України в Одеській області про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_4 , відмовити.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту з забороною залишати житло за адресою: АДРЕСА_1 .

Покласти на підозрюваного ОСОБА_4 обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України, а саме:

1) прибувати до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду за їх викликом;

2) не відлучатися із місця проживання без дозволу слідчого, прокурора, слідчого судді, суду;

3) повідомляти слідчого, прокурора, слідчого суддю, суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи.

Роз`яснити підозрюваному ОСОБА_4 , що в разі невиконання покладених на нього обов`язків до нього може бути застосований більш суворий запобіжний захід і на нього може бути накладено грошове стягнення.

Контроль за поведінкою підозрюваного, який перебуває під цілодобовим домашнім арештом, покласти на співробітників Болградського відділу поліції ГУНП в Одеській області.

Строк дії ухвали слідчого судді становить 59 днів. Ухвала слідчого судді про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою припиняє свою дію 19.10.2025 року.

Ухвала слідчого судді щодо застосування запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Апеляційна скарга, на ухвалу слідчого судді, може бути подана протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя: ОСОБА_12