Справа № 461/7300/25
Провадження № 1-кс/461/5494/25
УХВАЛА

05.09.2025 року слідчий суддя Галицького районного суду міста Львова ОСОБА_1 , розглянувши матеріали скарги представника військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_2 на бездіяльність посадових осіб Головного управління Національної поліції у Львівській області,

встановив:

представник військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_2 звернувся до слідчого судді зі скаргою на бездіяльність посадових осіб Головного управління Національної поліції у Львівській області щодо неналежного розгляду клопотання про визнання потерпілим.

Скаржник подав клопотання про слухання справи за його відсутності.

З слідчого управління Головного управління Національної поліції у Львівській області надійшло повідомлення згідно якого постановою прокурора Львівської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону підслідність кримінального провадження № 0000134 (провадження в межах якого подано скаргу) визначено за слідчими слідчого управління Головного управління Національної поліції в Івано-Франківській області, а тому клопотання (заява) командира військової частини НОМЕР_1 скеровано до вказаного підрозділу поліції для розгляду по суті.

Дослідивши матеріали скарги враховую наступне.

Зі змісту ч. 1 ст. 306 КПК України вбачається, що скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора розглядаються слідчим суддею місцевого суду.

Кримінальним процесуальним кодексом України не визначена підсудність скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора.

Статтею 9 КПК України передбачено, що під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий, інші службові особи органів державної влади зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства. У випадках, коли положення цього Кодексу не регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, застосовуються загальні засади кримінального провадження, визначені частиною першою статті 7 цього Кодексу.

Отже, виходячи з положень ст. 306 КПК України та загальних засад кримінального процесуального законодавства, судовий контроль за дотриманням прав, свобод і інтересів осіб у кримінальному провадження під час досудового розслідування покладено на слідчого суддю суду першої інстанції, в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться орган досудового розслідування чи дізнання.

Вказане узгоджується з висновком Верховного Суду, викладеним в ухвалі від 02 березня 2020 року у справі №263/19/20 (провадження №51-420впс20).

Висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права (частина 6 ст. 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів»).

Так, у згаданому висновку суду касаційної інстанції зазначено, що зі змісту ч. 1 ст. 306 КПК України вбачається, що скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора розглядаються слідчим суддею місцевого суду.

Кримінальним процесуальним кодексом України не визначена підсудність скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора. Однак, ст. 9 КПК України передбачено, що під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий, інші службові особи органів державної влади зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства.

У випадках, коли положення цього Кодексу не регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, застосовуються загальні засади кримінального провадження, визначені частиною першою статті 7 цього Кодексу.

Виходячи з положень ст. 306 КПК України та загальних засад кримінального процесуального законодавства, судовий контроль за дотриманням прав, свобод і інтересів осіб у кримінальному провадження під час досудового розслідування покладено на слідчого суддю суду першої інстанції, в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться орган досудового розслідування чи дізнання.

Таким чином, скарги на рішення, дії або бездіяльність слідчого, дізнавача чи прокурора розглядаються слідчим суддею місцевого суду в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться орган досудового розслідування.

Отже, з наведеного вбачається, що визначальним критерієм підсудності скарг в порядку ст. 303 КПК України, є саме орган досудового розслідування чи дізнання (його місце знаходження).

Судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання усіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Обов`язковість урахування (преюдиційність) судових рішень для інших судів визначається процесуальним законом (Частина 2 ст. 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів»).

Як встановлено з матеріалів скарги, вона подана на бездіяльність Головного управління Національної поліції у Львівській області щодо неналежного розгляду клопотання про визнання потерпілим. Постановою прокурора Львівської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону підслідність кримінального провадження № 0000134 визначено за слідчими слідчого управління Головного управління Національної поліції в Івано-Франківській області, а клопотання (заява) командира військової частини НОМЕР_1 скеровано до вказаного підрозділу поліції для розгляду по суті.

Головне управління Національної поліції в Івано-Франківській області не знаходиться на території Галицького районного суду міста Львова, тобто перебуває поза межами його територіальної юрисдикції.

Згідно п. 2 ч. 2 ст. 304 КПК України, скарга на рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача чи прокурора, передбачені ч. 1 ст. 303 цього Кодексу, повертається, якщо вона не підлягає розгляду в цьому суді, тобто подана з порушенням правил територіальної підсудності.

Також враховую, що у своїй практиці Європейський суд з прав людини неодноразово наголошував на тому, що право на доступ до суду, закріплене у ст.6 Розділу 1 Конвенції, не є абсолютним, воно може бути піддане допустимим обмеженням, оскільки вимагає за своєю природою державного регулювання. Держави-учасниці користуються у цьому питанні певною свободою розсуду.

Враховуючи наведене, приходжу до висновку, що скаргу слід повернути її автору, що не позбавляє останнього права звернення до відповідного слідчого судді, в межах територіальної підсудності якого знаходиться орган досудового розслідування чи дізнання (суб`єкт оскарження).

Зважаючи на те, що дана скарга подана за допомогою системи «Електронний суд», тобто її матеріали у паперовому вигляді до суду не скеровувались, вважаю за необхідне скерувати скаржнику копію ухвали без долучення до неї відповідних матеріалів.

Керуючись ст. 303, 304, 306 КПК України,

постановив:

Скаргу представника військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_2 на бездіяльність посадових осіб Національної поліції щодо неналежного розгляду заяви про визнання потерпілим повернути скаржнику.

Копію ухвали невідкладно надіслати особі, яка її подала.

На ухвалу слідчого судді може бути подана апеляційна скарга протягом п`яти днів з дня отримання її копії. Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Слідчий суддя ОСОБА_1