Провадження №1-кс/127/8650/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 липня 2025 року м. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницького області в складі

слідчого судді: ОСОБА_1 ,

за участі секретаря судового засідання: ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці в залі суду скаргу адвоката ОСОБА_3 , подану в інтересах ОСОБА_4 на бездіяльність прокурора та дізнавача в кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000418 від 13.10.2024, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 290 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Адвокат ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_4 , звернувся до суду із вищевказаною скаргою, в якій просив зобов`язати прокурора та дізнавача вжити заходів для пришвидшення досудового розслідування, дотримання розумних процесуальних строків досудового розслідування та прийняття кінцевого рішення.

Скарга мотивована тим, що 29.10.2024 слідчим суддею Вінницького міського суду Вінницької області за результатами розгляду клопотання дізнавача винесено ухвалу, якою накладено арешт на транспортний засіб марки «ЗИЛ», моделі «431412, р.н.з. НОМЕР_1 , 1992 року випуску та на свідоцтво про реєстрацію вказаного транспортного засобу серії НОМЕР_2 . Згідно ухвали Вінницького апеляційного суду від 21.11.2024, за результатами розгляду апеляційної скарги, ухвалу слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області від 29.10.2024 про накладення арешту на майно залишено без змін.

Таким чином з моменту порушення кримінального провадження, вилучення транспортного засобу та накладення на нього арешту пройшло більше восьми місяців. На даний час, як відомо стороні захисту, вже проведено всі необхідні судові експертизи з вилученим автомобілем та свідоцтвом про його державну реєстрацію, при цьому з власником майна жодної слідчої дії не проведено, тому доцільності в подальшому арешті майна та зберіганні його на спеціальному майданчику ГУНП у Вінницькій області за адресою: м. Вінниця, вул. Г. Арабея, 17, та арешті свідоцтва про реєстрацію даного транспортного засобу на даний час немає, тобто в подальшому застосуванні цього заходу на даний час відпала потреба.

В кінці травня 2025 року сторона захисту звернулась через обласну прокуратуру до прокурора у кримінальному провадженні із скаргою, у якій просила вжити заходів процесуального керівництва у кримінальній справі з метою пришвидшення її розслідування та прийняття законного і справедливого рішення, повернення майна - автомобіля «ЗИЛ», моделі «431412», р.н.з. НОМЕР_1 , 1992 року випуску та на свідоцтво про реєстрацію вказаного транспортного засобу серії НОМЕР_2 його власнику ОСОБА_4 .

Лише 20.05.2025 захисник по пошті отримав копію постанови про відмову у задоволенні клопотання, зокрема в частині повернення арештованого майна. При цьому як випливає з даної постанови процесуальним прокурором повністю проігноровано клопотання в частині пришвидшення розслідування кримінального провадження та прийняття законного і справедливого рішення, контролю за дотримання процесуальних строків розслідування кримінального проступку.

На підставі викладеного, заявник звернувся до суду з вищевказаною скаргою та просив її задовольнити.

ОСОБА_4 та його захисник - адвокат ОСОБА_3 в судове засідання не з`явились, однак 08.07.2025 адвокат ОСОБА_3 звернувся до суду з заявою про розгляд скарги у його відсутність.

Дізнавач ОСОБА_5 в судове засідання також не з`явилась, однак 10.07.2025 звернулась до суду з заявою про розгляд скарги у її відсутність, у якій також просила відмовити у задоволенні скарги.

Прокурор ОСОБА_6 будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи в судове засіданні також не з`явився, про причини неявки суду не повідомив.

Разом з тим, суду для огляду було надано матеріали кримінального провадження №0000418.

Відповідно до частини третьої статті 306 КПК України розгляд скарг на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування здійснюється за обов`язкової участі особи, яка подала скаргу, чи її захисника, представника та слідчого чи прокурора, рішення, дії чи бездіяльність яких оскаржується. Відсутність слідчого чи прокурора не є перешкодою для розгляду скарги.

З огляду на наведене суд дійшов висновку, що в даному випадку, відсутність заявника, дізнавача та прокурора не є перешкодою для розгляду скарги.

Відповідно до частини четвертої статті 107 КПК України фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження під час розгляду питань слідчим суддею, крім вирішення питання про проведення негласних слідчих (розшукових) дій, та в суді під час судового провадження є обов`язковим. У разі неприбуття в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу судове провадження здійснюється судом за відсутності осіб, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.

Враховуючи вищенаведене, судовий розгляд здійснювався без фіксації процесу технічними засобами.

Дослідивши матеріали даної справи та ознайомившись з матеріалами кримінального провадження №0000418, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення скарги, з огляду на наступне.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, в провадженні сектору дізнання Вінницького районного управління поліції ГУНП у Вінницькій області перебувають матеріали кримінального провадження, внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000418 від 13.10.2024, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 290 КК України.

З витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000418 від 13.10.2024 слідує, що: «12.10.2024 на спец, лінію «102» надійшло повідомлення від експерта-криміналіста Вінницького НДЕКЦ, про те, що під час огляду автомобіля марки «ЗИЛ» моделі «431412», д.н.з. НОМЕР_3 , 1992 року випуску, який надала для огляду ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , було виявлено, що ідентифікаційний номер шасі замінено шляхом проведення демонтажу таблички виробника з первинним номером шасі з подальшим установленням на її місці таблички з номером «НОМЕР_4», яка не відповідає зразкам табличок, що закріплювалися на заводі-виробнику досліджуваного автомобіля.»

27.05.2025 адвокат ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_4 , звернувся через Вінницьку обласну прокуратуру до процесуального керівника у кримінальному провадженні №0000418 від 13.10.2024 зі скаргою в якій просив:

«1. Прийняти дану скаргу до розгляду, витребувати від Вінницького районного управління поліції матеріали кримінального провадження №0000418 від 13.10.2024 року за ознаками кримінального проступку, передбаченого ст. 290 КК України.

2. Вжити заходів процесуального керівництва у кримінальній справі з метою пришвидшення її розслідування та прийняття законного і справедливого рішення, повернення майна - автомобіля «ЗИЛ», моделі «431412», р.н.з. НОМЕР_1 , 1992 року випуску та на свідоцтво про реєстрацію вказаного транспортного засобу серії НОМЕР_2 його власнику ОСОБА_4 .

3. Про результати розгляду даної скарги повідомити представника скаржника ОСОБА_4 - адвоката ОСОБА_3 шляхом надсилання відповіді на поштову адресу: АДРЕСА_1 ; сканкопію відповіді прошу відправити на електронну пошту ІНФОРМАЦІЯ_2 »

Супровідним листом №27-р від 02.06.2025 Вінницькою обласною прокуратурою вказана скарга направлена для розгляду до Вінницької окружної прокуратури.

Постановою прокурора Вінницької окружної прокуратури Вінницької області ОСОБА_6 від 05.06.2025 в задоволенні клопотань представника ОСОБА_4 - адвоката ОСОБА_3 від 27.05.2025 у кримінальному провадженні №0000418 від 13.10.2024 щодо повернення арештованого майна у кримінальному провадженні, а саме автомобіля марки «ЗИЛ», державний номерний знак НОМЕР_1 , та свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 - відмовлено.

Визначаючись щодо обґрунтованості вимог скарги суд виходить з того, що згідно з пунктом 18 частини першої статті 3 КПК України слідчий суддя - суддя суду першої інстанції, до повноважень якого належить здійснення у порядку, передбаченому цим Кодексом, судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні.

Вичерпний перелік рішень, дій чи бездіяльності слідчого, дізнавача або прокурора, які можуть бути оскаржені під час досудового розслідування, визначений статтею 303 КПК України, зокрема, відповідно до частини першої статті 303 КПК України на досудовому провадженні можуть бути оскаржені такі рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача або прокурора:

1) бездіяльність слідчого, дізнавача, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, у неповерненні тимчасово вилученого майна згідно з вимогами статті 169 цього Кодексу, а також у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк, - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, володільцем тимчасово вилученого майна, іншою особою, права чи законні інтереси якої обмежуються під час досудового розслідування;

2) рішення слідчого, дізнавача, прокурора про зупинення досудового розслідування - потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження;

3) рішення слідчого, дізнавача про закриття кримінального провадження - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником;

4) рішення прокурора про закриття кримінального провадження та/або провадження щодо юридичної особи - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження;

5) рішення прокурора, слідчого, дізнавача про відмову у визнанні потерпілим - особою, якій відмовлено у визнанні потерпілою;

6) рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача або прокурора при застосуванні заходів безпеки - особами, до яких можуть бути застосовані заходи безпеки, передбачені законом;

7) рішення слідчого, дізнавача, прокурора про відмову в задоволенні клопотання про проведення слідчих (розшукових) дій, негласних слідчих (розшукових) дій - особою, якій відмовлено у задоволенні клопотання, її представником, законним представником чи захисником;

8) рішення слідчого, дізнавача, прокурора про зміну порядку досудового розслідування та продовження його згідно з правилами, передбаченими главою 39 цього Кодексу, - підозрюваним, його захисником чи законним представником, потерпілим, його представником чи законним представником;

9-1) рішення прокурора про відмову в задоволенні скарги на недотримання розумних строків слідчим, дізнавачем, прокурором під час досудового розслідування - особою, якій відмовлено у задоволенні скарги, її представником, законним представником чи захисником;

10) повідомлення слідчого, дізнавача, прокурора про підозру після спливу одного місяця з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні кримінального проступку або двох місяців з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні злочину, але не пізніше закриття прокурором кримінального провадження або звернення до суду із обвинувальним актом - підозрюваним, його захисником чи законним представником;

11) відмова слідчого, дізнавача, прокурора в задоволенні клопотання про закриття кримінального провадження з підстав, передбачених пунктом 9-1 частини першої статті 284 цього Кодексу, - стороною захисту, іншою особою, права чи законні інтереси якої обмежуються під час досудового розслідування, її представником.

З наведеної норми слідує висновок, що перелік рішень, дій чи бездіяльності слідчого або прокурора, які можуть бути оскаржені на досудовому провадженні є вичерпний та чітко зазначений у пунктах 1-11 частини першої статті 303 КПК України.

З поданої заявником скарги слідчим суддею встановлено, що заявник звернувся зі скаргою, в якій просив зобов`язати прокурора та дізнавача вжити заходів для пришвидшення досудового розслідування, дотримання розумних процесуальних строків досудового розслідування та прийняття кінцевого рішення.

Однак, вказані вимоги скарги про вжиття заходів для пришвидшення досудового розслідування, дотримання розумних процесуальних строків досудового розслідування та прийняття кінцевого рішення не відносяться до переліку рішень, дій чи бездіяльності слідчого або прокурора, які можуть бути оскаржені на досудовому провадженні, що виключає можливість для задоволення скарги.

Як зазначено вище, відповідно до пункту 9-1 частини першої статті 303 КПК України на досудовому провадженні можуть бути оскаржені рішення прокурора про відмову в задоволенні скарги на недотримання розумних строків слідчим, дізнавачем, прокурором під час досудового розслідування, при цьому у вимогах скарги заявником не оскаржується постанова прокурора про відмову в задоволенні скарги на недотримання розумних строків. В скарзі заявник просить зобов`язати прокурора та орган дізнання вжити заходів для пришвидшення досудового розслідування, дотримання розумних процесуальних строків досудового слідства та прийняття кінцевого рішення.

Відповідно до частини другої статті 303 КПК України скарги на інші рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача або прокурора не розглядаються під час досудового розслідування і можуть бути предметом розгляду під час підготовчого провадження у суді згідно з правилами статей 314-316 цього Кодексу.

Відповідно до частини третьої статті 26 КПК України слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом.

Разом з тим, за змістом статті 308 КПК України недотримання слідчим, дізнавачем, прокурором розумних строків під час досудового розслідування має оскаржуватися прокурору вищого рівня.

Однак, суд звертає увагу на те, що зі скаргою на бездіяльність органу досудового слідства 27.05.2025 адвокат ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_4 , звернувся хоч і до Вінницької обласної прокуратури, проте саме до процесуального керівника у кримінальному провадженні №0000418 від 13.10.2024, натомість останній не звертався зі скаргою до прокурора вищого рівня.

Положеннями статті 113 КПК України закріплено, що процесуальні строки - це встановлені законом або відповідно до нього прокурором, слідчим суддею або судом проміжки часу, у межах яких учасники кримінального провадження зобов`язані (мають право) приймати процесуальні рішення чи вчиняти процесуальні дії. Згідно з частиною другою цієї статті будь-яка процесуальна дія або сукупність дій під час кримінального провадження мають бути виконані без невиправданої затримки і в будь-якому разі не пізніше граничного строку, визначеного відповідним положенням цього Кодексу.

Положеннями частини першої статті 28 КПК України визначено, що під час кримінального провадження кожна процесуальна дія або процесуальне рішення повинні бути виконані або прийняті в розумні строки. Розумними вважаються строки, що є об`єктивно необхідними для виконання процесуальних дій та прийняття процесуальних рішень. Розумні строки не можуть перевищувати передбачені цим Кодексом строки виконання окремих процесуальних дій або прийняття окремих процесуальних рішень.

Згідно з вимогами частини шостої статті 28 КПК України підозрюваний, обвинувачений, потерпілий, інші особи, права чи інтереси яких обмежуються під час досудового розслідування, мають право на звернення до прокурора, слідчого судді або суду з клопотанням, в якому викладаються обставини, що обумовлюють необхідність здійснення кримінального провадження (або окремих процесуальних дій) у більш короткі строки, ніж ті, що передбачені цим Кодексом.

Відповідно до частини першої статті 114 КПК України для забезпечення виконання сторонами кримінального провадження вимог розумного строку слідчий суддя, суд має право встановлювати процесуальні строки у межах граничного строку, передбаченого цим Кодексом, з урахуванням обставин, встановлених під час відповідного кримінального провадження.

Частиною другою статті 114 КПК України встановлено, що будь-які строки, що встановлюються прокурором, слідчим суддею або судом, не можуть перевищувати меж граничного строку, передбаченого цим Кодексом, та мають бути такими, що дають достатньо часу для вчинення відповідних процесуальних дій або прийняття процесуальних рішень та не перешкоджають реалізації права на захист.

Відповідно до частини другої статті 28 КПК України проведення досудового розслідування у розумні строки забезпечує прокурор, слідчий суддя (в частині строків розгляду питань, віднесених до його компетенції), а судового провадження суд.

Отже, системний аналіз вищенаведених норм процесуального закону дає підстави для висновку, що слідчий суддя може встановити процесуальний строк лише для конкретних процесуальних дій, які підозрюваний, потерпілий або інші особи, права та інтереси яких обмежуються під час досудового розслідування, вважають за необхідне здійснити у більш короткі строки, ніж ті, що передбачені КПК України, та лише з тих питань, які законом віднесені до його компетенції.

Однак, зобов`язання слідчим суддею прокурора та/або дізнавача вжити заходів для пришвидшення досудового розслідування та прийняття кінцевого рішення, чинним КПК не передбачено.

З огляду на наведене слідчий суддя дійшов висновку, що подана скарга не ґрунтується на вимогах закону та задоволенню не підлягає.

Враховуючи наведене, керуючись ст. ст. 2, 3, 9, 26, 28, 113, 114, 303-307, 308, 309, 372 КПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні скарги адвоката ОСОБА_3 , подану в інтересах ОСОБА_4 на бездіяльність прокурора та дізнавача в кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000418 від 13.10.2024, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 290 КК України - відмовити.

Ухвала слідчого судді є остаточною та оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя