Справа №463/5913/25
Провадження №1-кс/463/5940/25
У Х В А Л А

30 червня 2025 року слідчий суддя Личаківського районного суду м. Львова ОСОБА_1 , з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 , розглянувши клопотання старшого слідчого першого слідчого відділу (з дислокацією у м. Львові) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Львові ОСОБА_6 , що погоджене прокурором Тернопільської обласної прокуратури ОСОБА_7 , у кримінальному провадженні №0000111 від 25 серпня 2023 року про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

в с т а н о в и в :

слідчий звернувся з клопотанням про застосування щодо підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжного заходу у виді тримання під вартою строком на 60 днів.

Клопотання мотивує тим, що органом досудового розслідування здійснюється розслідування кримінального провадження щодо того, що ОСОБА_8 , ОСОБА_5 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ОСОБА_11 діючи у змові між собою, у складі організованої групи, у період часу з листопада 2022 року по грудень 2023 року, в умовах воєнного стану, своїми умисними незаконними діями у своїй сукупності, зокрема, у незаконному укладенні договору підряду та договору купівлі-продажу товарів по завищених цінах з метою подальшого внесення недостовірних даних до актів, заволоділи бюджетними коштами у сумі 1 705 664,11 грн., внаслідок чого заподіяли шкоду інтересам держави в особі Аварійно-рятувального загону спеціального призначення Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Тернопільській області, що перевищує більш як на 1 270 неоподаткованих мінімумів доходів громадян та відповідно до п. 4 Примітки до ст. 185 КК України, є особливо великими розмірами. 27 червня 2025 року ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 27 ч. 5 ст. 191 КК України.

З врахуванням обставин кримінального правопорушення, у слідства є достатні підстави вважати, що підозрюваний, перебуваючи на волі, може: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати документи, речі які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілих, свідків, інших підозрюваних, у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, зокрема шляхом погодження показань з особами, причетними до вчинення інкримінованого кримінального правопорушення; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення в якому підозрюється.

Слідство вважає, що Ризик передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України (переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду) підтверджується тим, що ОСОБА_5 може ухилятися від органу досудового розслідування та суду оскільки злочин, який йому інкримінується, є тяжким, у разі доведення вини ОСОБА_5 може бути призначено покарання у виді позбавлення волі терміном до дванадцяти років та останній, будучи обізнаним про покарання, що йому загрожує за інкримінований йому злочин для уникнення покарання може переховуватися від органу досудового розслідування та суду. Окрім того, перебуваючи на волі, останній може змінити місце свого проживання, у тому числі шляхом виїзду за кордон, або на тимчасово непідконтрольну територію України.

Ризик, передбачений п. 2 ч. 1 ст. 177 КПК України (знищити, сховати документи, речі, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення), обґрунтовується тим, що на даний час у рамках досудового розслідування зазначеного кримінального провадження не встановлено усі обставини, що мають значення для досудового розслідування (не встановлені всі причетні особи до вчинення кримінального правопорушення, перевіряється можлива причетність ОСОБА_5 до інших аналогічних епізодів протиправної діяльності).

Ураховуючи вищевикладене, у випадку обрання стосовно ОСОБА_5 більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, останній може спілкуватися з невстановленими зазначеними вище особами з приводу планів укриття злочинної діяльності, знищення, приховання та спотворення речових доказів, що негативно вплине на подальше здійснення досудового розслідування та притягнення винних до кримінальної відповідальності.

Ризик передбачений п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України (незаконно впливати на потерпілих, свідків, інших підозрюваних, у цьому ж кримінальному провадженні) виражається у тому, що отримавши матеріали клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, ОСОБА_5 володітиме інформацією стосовно характеризуючих, в тому числі біографічних, даних свідків, які надали та можуть у подальшому надати органу досудового розслідування викривальні покази стосовно нього, у зв`язку з чим останній, перебуваючи на волі, матиме можливість безперешкодно впливати на вказаних учасників процесу шляхом підкупу, примусу, погроз, у тому числі із застосуванням насильства, з метою зміни або відмови їх від показів. Про очевидність вказаного ризику свідчить і факт так званого прихованого конспіративного спілкування ОСОБА_5 із іншими особами, що були залучені до вчинення злочину.

Відтак, обрання ОСОБА_5 запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, призведе до забезпечення, в тому числі ОСОБА_5 , конспірації злочинної діяльності шляхом надання порад та вказівок стосовно завуальованого спілкування в телефонних розмовах з використанням маршрутизаторів (інтернет роутерів) та месенджерів на базі соціальних мереж, які неможливо відслідкувати гласними засобами контролю.

Зухвалість та багатоепізодність вищевказаного кримінального правопорушення свідчить про відсутність у підозрюваного будь-яких моральних принципів та дає підстави вважати, що ОСОБА_5 , розуміючи невідворотність покарання за вчинене ним діяння, обставини вчинення якого на даний час встановлюються органом досудового розслідування, намагатиметься у будь-який спосіб уникнути відповідальності, що вказує на наявність ризику, передбаченого п. 4 ч. 1 ст. 177 КПК України (перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином), зокрема шляхом погодження показань з особами, причетними до вчинення інкримінованого кримінального правопорушення).

Ризик, передбаченого п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України (вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення в якому підозрюється), полягає в тому, що ОСОБА_5 може вчинити інші аналогічні кримінальні правопорушення, в тому числі з метою прикриття своєї злочинної діяльності, та досягнення мети вчинення злочину, у якому підозрюється. Ураховуючи те, що зазначений вище злочин вчинявся ОСОБА_5 з корисливих мотивів, метою яких було неправомірне одержання грошових коштів з метою досягнення бажаної мети, слід прийти до висновку, що обрання ОСОБА_5 запобіжного заходу більш м`якого, ніж тримання під вартою, призведе до вчинення останнім інших кримінальних правопорушень.

Вважає, що лише запобіжний захід у виді тримання під вартою забезпечить належну процесуальну поведінку підозрюваного та дозволить виконати завдання і досягти мети кримінального провадження, для забезпечення виконання з ним процесуальних рішень, більш м`який запобіжний захід унеможливить запобігання вказаним ризикам.

Прокурор в судовому засіданні клопотання підтримав, пояснив, що на його думку, необхідність взяття під варту підозрюваного є обґрунтованою та підтверджується матеріалами клопотання, менш суворі запобіжні заходи не достатні для запобігання вищевказаним ризикам.

Підозрюваний та його захисники в судовому засіданні щодо клопотання заперечили. Вважають, що обґрунтування підозри відсутнє; підозра ґрунтується на припущеннях сторони обвинувачення, які взагалі не підтверджуються матеріалами справи та які самі по собі спростовуються і суперечать одне одним. Підозра у вчиненні кримінального правопорушення є абсолютно абстрактною, неконкретною, неточною та такою, що суперечить змісту документів, на які у ній містяться посилання як на докази вчинення ОСОБА_5 кримінального правопорушення. Серед долучених стороною обвинувачення доказів (а в клопотанні нажаль не вказано кількість додатків копій матеріалів провадження) немає жодного документу, який би свідчив про протиправну поведінку ОСОБА_5 , його умисел на вчинення кримінального правопорушення та усвідомленість про можливість настання кримінально-правових наслідків. Вказані документи навпаки виправдовують ОСОБА_5 , оскільки останній діяв в межах визначених йому функціональних обов`язків.

ОСОБА_5 немає жодного відношення до юридичної особи АРЗ СП ГУ ДСНС України в Тернопільській області, яким здійснювалась реконструкція та закупівля. Не був підписантом жодного розпорядчого документу та жодного бухгалтерського чи договірного документу, і не погоджував такі документи. Був переконаний у якості здійснення реконструкції, так як окремою юридичною особою здійснювався технічний нагляд за будівельно-монтажними роботами; ОСОБА_5 під час реконструкції об`єкту виконував лише покладені на нього функціональні обов`язки згідно п.2.3 яких він відповідає за організацію роботи по реконструкції, тобто не здійснював жодних відповідальних дій, а лише допомагав організувати реалізацію проекту; ОСОБА_5 ніколи ніяких коштів та майна чи неправомірної вигоди не отримував від інших осіб під час виконання своїх функціональних обов`язків та не вимагав їх отримання, що підтверджується наданими до клопотання матеріалами; ОСОБА_5 створив вайбер-групу лише для швидкої комунікації всіх відповідальних осіб за реалізацію проекту, створив лише після визнання переможцем виконавця робіт, в яку були включені окрім виконавців і керівники. В групі публічно був наданий доступ до всієї інформації і такі групи створювались для координації по всіх інших об`єктах. Всю інформацію про процес, який відбувався ОСОБА_5 надав слідству під час допиту як свідок в лютому 2025 року.

У своєму клопотанні слідчий вказує, що на даний час у кримінальному провадженні наявні ризики, передбачені п.п. 1, 2, 3, 4 ч. 1 ст. 177 КПК України, проте описує лише ризики, передбачені п.п. 1, 3, 4 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме те, що ОСОБА_5 перебуваючи на волі, може: переховуватись від органу досудового розслідування; знищити, сховати речі, які мали би істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, незаконно впливати на потерпілих, свідків чи інших підозрюваних у даному кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення в якому підозрюється, тому жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти зазначеним ризикам.

Однак, при цьому належних та допустимих доказів обґрунтування наявності хоча б одного і вказаних ризиків сторона обвинувачення взагалі не наводить, а просто обмежується лише висловлюванням якихось своїх припущень, спираючись лише на тяжкість інкримінованого ОСОБА_5 кримінального правопорушення та на суворість можливого покарання.

Зокрема, ОСОБА_5 ніколи не переховувався від органів досудового розслідування чи суду. З`являвся на допити та був допитаний як свідок в лютому 2025 року, де дав розлогі пояснення подій що відбувались. Не може знищити будь-яких документів, адже доступу до жодних документів немає. Не зрозуміло з чого саме сторона обвинувачення робить такий висновок, так як жодних підтверджуючих доказів, які б вказували, що ОСОБА_5 коли-небудь переховувався від органів досудового розслідування та суду в матеріалах кримінального провадження немає.

ОСОБА_5 ніколи незаконно не впливав на потерпілих, свідків чи інших підозрюваних, та не робив цього у вказаному кримінальному провадженні.

Провадження розслідується роками і жодного впливу не було на жодну людину, адже ОСОБА_5 відкрито пояснив всі процеси, в яких брав участь.

Не зрозуміло з чого саме сторона обвинувачення робить такий висновок, так як жодних підтверджуючих доказів, які б вказували, що ОСОБА_5 коли-небудь впливав на свідків, потерпілих та інших підозрюваних у будь-яких кримінальних провадженнях, в тому числі у цьому, в матеріалах кримінального провадження немає.

Жодних підтверджуючих доказів, які б вказували, що ОСОБА_5 перешкоджав кримінальному провадженню та коли-небудь вчиняв кримінальні правопорушення в матеріалах справи не має, жодних вироків суду, які б набрали законної сили відносно ОСОБА_5 не існує.

Жодного доказу того, що ОСОБА_5 коли-небудь ухилявся від отримання повісток, процесуальних документів, проведення слідчих дій прокурором до клопотань не додано.

У сторони захисту виникає питання, в чому ж проявляється небезпечність особи, яка раніше не судима, користується авторитетом і повагою в трудовому колективі, хорошим сім`янином, жодним чином не ухилялась від органів досудового розслідування або ж суду.

Є очевидним, що у своїх клопотаннях прокурор не довів неможливість застосування більш м`якого запобіжного заходу для унеможливлення настання ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, оскільки такі ризики відсутні.

Проте, є підстави вважати, що ОСОБА_5 у вказаному кримінальному провадженні своїми діями довів, що може гарантувати стороні обвинувачення свою належну процесуальну поведінку.

А тому є всі підстави для застосування до нього більш м`якого запобіжного заходу - наприклад особистого зобов`язання.

ОСОБА_5 має на утриманні неповнолітніх дітей - дочку ОСОБА_12 2009 року народження, дитину з інвалідністю, і є її опікуном та сина ОСОБА_13 2014 року народження. Окрім цього, на утриманні у ОСОБА_5 перебувають пенсіонери: батько дружини ОСОБА_14 та батьки ОСОБА_15 та ОСОБА_16 , яким він систематично допомагає у побуті та фінансово.

Майновий стан ОСОБА_5 відображений в електронних деклараціях про майновий стан, так як він є працівниками державної установи, і становить близько 540 тис. грн. у 2024 році. Цей майновий стан лише дозволяє утримувати сім`ю, інших доходів він немає. Із майна, яким володіє ОСОБА_5 є автомобіль Мітсубіші Аутлендер 2009 року, який використовується для обслуговування сім`ї та безпосередньо дочки-інваліда. Станом на день подання заперечення ОСОБА_5 не планував і не планує відчужувати автомобіль, так як вважає себе не винуватим у вчиненні інкримінованих йому правопорушень і автомобіль йому необхідний для догляду за дитиною-інвалідом. Визначена слідчим у клопотанні сума застави несумісна із доходами ОСОБА_5 і позбавить його можливості утримувати дитину-інваліда та сім`ю.

А тому просять відмовити у задоволенні клопотання.

Заслухавши пояснення прокурора, підозрюваного, захисників, оглянувши та перевіривши надані матеріали клопотання, слідчий суддя прийшов до наступних висновків.

З матеріалів подання вбачається, що в провадженні Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Львові перебуває кримінальне проводження, внесене до Єдиного реєстру досудового розслідування за №0000111 від 25 серпня 2023 року щодо того, що ОСОБА_8 , ОСОБА_5 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ОСОБА_11 діючи у змові між собою, у складі організованої групи, у період часу з листопада 2022 року по грудень 2023 року, в умовах воєнного стану, своїми умисними незаконними діями у своїй сукупності, зокрема, у незаконному укладенні договору підряду та договору купівлі-продажу товарів по завищених цінах з метою подальшого внесення недостовірних даних до актів, заволоділи бюджетними коштами у сумі 1 705 664,11 грн., внаслідок чого заподіяли шкоду інтересам держави в особі Аварійно-рятувального загону спеціального призначення Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Тернопільській області, що перевищує більш як на 1 270 неоподаткованих мінімумів доходів громадян та відповідно до п. 4 Примітки до ст. 185 КК України, є особливо великими розмірами.

27 червня 2025 року ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 27 ч. 5 ст. 191 КК України.

У відповідності до положень ч.1 ст.194 КПК України визначено, що під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Згідно положень ст.177 КПК України визначено, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

У відповідності до п .«С» ч. 1 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визначено, що кожен має право на свободу та особисту недоторканність. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом, зокрема законний арешт або затримання особи, здійснене з метою допровадження її до компетентного судового органу за наявності обґрунтованої підозри у вчиненні нею правопорушення або якщо обґрунтовано вважається необхідним запобігти вчиненню нею правопорушення чи її втечі після його вчинення.

Як бачимо, одною з підстав правомірного обмеження права на свободу й особисту недоторканність у кримінальному провадженні є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення. У своїх рішеннях Європейський суд з прав людини неодноразово тлумачив термін «обґрунтована підозра» і робив висновки про наявність чи відсутність такої у конкретних справах. Так, у справі «К.-Ф. проти Німеччини» 27.11.1997 року (заява №144/1996/765/962) ЄСПЛ знову наголошував, що обґрунтованість підозри, наявність якої має служити підставою для арешту, є невід`ємним елементом запобіжної гарантії проти свавільного арешту й затримання й що це передбачено п. «с» ч.1 ст.5 Конвенції. Наявність «обґрунтованої підозри» означає, що вже існують факти або інформація, які спроможні переконати об`єктивного спостерігача в тому, що відповідна особа ймовірно вчинила правопорушення.

Слідчий суддя погоджується з тим, що підозра обґрунтована матеріалами кримінального провадження, зокрема: рапортом про виявлення кримінального правопорушення від 24.08.2023; протоколом огляду від 01.05.2024 з додатками; протоколом огляду від 07.06.2024 з додатками; довідкою про результати залучення спеціаліста Управління Західного офісу Держаудитслужби в Тернопільській області; висновком товарознавчої експертизи від 19.03.2025; висновком судової економічної експертизи від 07.05.2025; висновком будівельно-технічної експертизи від 15.04.2025; висновком судово-економічної експертизи від 08.05.2025; іншими матеріалами кримінального провадження № 0000111. При цьому сам підозрюваний обставини кримінального провадження не заперечує.

При цьому слідчий суддя вважає, що наведені докази можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що підозрюваний міг вчинити інкриміновані правопорушення. При цьому, слід зазначити, що на даній стадії слідчий суддя не перевіряє доведеність вини особи.

А тому слідчий суддя вважає, що об`єктивні дані вказують на те, що підозрюваний ймовірно міг вчинити кримінально карне діяння.

Отже, при розгляді даного клопотання про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, слідчий суддя вважає, що слідчий та прокурор довели обґрунтованість висунутої підозри.

При обранні запобіжного заходу підозрюваному слідчий суддя погоджується із доводами слідчого та прокурора про те, що існують ризики, передбачені ст.177 КПК України.

Обґрунтованим є доводи слідства щодо того, що у разі доведення вини ОСОБА_5 може бути призначено покарання у виді позбавлення волі терміном до дванадцяти років та останній для уникнення покарання може переховуватися від органу досудового розслідування та суду. Окрім того, перебуваючи на волі, останній може змінити місце свого проживання, у тому числі шляхом виїзду за кордон, або на тимчасово непідконтрольну територію України.

Також слідчий суддя також погоджується, що ОСОБА_5 є військовозобов`язаною особою, у встановленому законом порядку заброньований за органом державної влади, має паспорт для виїзду за кордон, а відтак має реальну можливість покинути країну, перетнувши державний кордон.

Підставними є також доводи щодо того, що на даний час у рамках досудового розслідування зазначеного кримінального провадження не встановлено усі обставини, що мають значення для досудового розслідування, не встановлені всі причетні особи до вчинення кримінального правопорушення, перевіряється можлива причетність ОСОБА_5 до інших аналогічних епізодів протиправної діяльності.

Ураховуючи вищевикладене, у випадку обрання стосовно ОСОБА_5 більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, останній може спілкуватися з невстановленими зазначеними вище особами з приводу планів укриття злочинної діяльності, знищення, приховання та спотворення речових доказів, що негативно вплине на подальше здійснення досудового розслідування та притягнення винних до кримінальної відповідальності. Також, слід врахувати, що ОСОБА_5 тривалий час працював в органах державної влади, має широке коло знайомих, в тому числі серед службових осіб правоохоронних органів, а тому має реальні можливості перешкоджати досудовому розслідуванню.

Окрім цього, отримавши матеріали клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, ОСОБА_5 володітиме інформацією стосовно характеризуючих, в тому числі біографічних, даних свідків, які надали та можуть у подальшому надати органу досудового розслідування викривальні покази стосовно нього, у зв`язку з чим останній, перебуваючи на волі, матиме можливість безперешкодно впливати на вказаних учасників процесу шляхом підкупу, примусу, погроз, у тому числі із застосуванням насильства, з метою зміни або відмови їх від показів. Про очевидність вказаного ризику свідчить і факт так званого прихованого конспіративного спілкування ОСОБА_5 із іншими особами, що були залучені до вчинення злочину.

Відтак, обрання ОСОБА_5 запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, призведе до забезпечення конспірації злочинної діяльності шляхом надання порад та вказівок стосовно завуальованого спілкування в телефонних розмовах з використанням маршрутизаторів (інтернет роутерів) та месенджерів на базі соціальних мереж, які неможливо відслідкувати гласними засобами контролю.

Зухвалість та багатоепізодність вищевказаного кримінального правопорушення свідчить про відсутність у підозрюваного будь-яких моральних принципів та дає підстави вважати, що ОСОБА_5 , розуміючи невідворотність покарання за вчинене ним діяння, обставини вчинення якого на даний час встановлюються органом досудового розслідування, намагатиметься у будь-який спосіб уникнути відповідальності, що вказує на наявність ризику, передбаченого п. 4 ч. 1 ст. 177 КПК України (перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином), зокрема шляхом погодження показань з особами, причетними до вчинення інкримінованого кримінального правопорушення).

Крім цього, слідчий суддя також погоджується, що ОСОБА_5 може вчинити інші аналогічні кримінальні правопорушення, в тому числі з метою уникнення відповідальності, або досягнення мети вчинення злочину, у якому підозрюється. Ураховуючи те, що зазначений вище злочин вчинявся ОСОБА_5 з корисливих мотивів, метою яких було неправомірне одержання грошових коштів з метою досягнення бажаної мети, слід прийти до висновку, що обрання ОСОБА_5 запобіжного заходу більш м`якого, ніж тримання під вартою, призведе до вчинення останнім інших кримінальних правопорушень.

Ураховуючи характер вчиненого підозрюваним злочину та тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_5 у разі визнання винуватим у вчиненні інкримінованих злочинів, є всі підстави вважати, що підозрюваний може полишити місце свого постійного проживання та виїхати з території України, де буде переховуватись від органів досудового розслідування та суду, незаконними засобами, зокрема шляхом підкупу, впливати на свідків та заявника у кримінальному провадженні, які володіють інформацією щодо обставин вчинення ним зазначеного злочину, а також знищити, сховати або спотворити будь-які із речей та документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, продовжуватиме вчиняти інші злочини, з метою запобігання вказаним ризикам, об`єктивно необхідним є застосування щодо підозрюваного ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Доводи захисту вказані обставин не спростовують, а наявність на утриманні дітей та допомога батькам не може перешкоджати досягненню мети досудового розслідування.

Слідчий суддя погоджується, що інші більш м`які запобіжні заходи, в тому числі домашній арешт не зможуть забезпечити належну процесуальну поведінку затриманого та виконання ним обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України, оскільки навіть при обранні домашнього арешту підозрюваний матиме можливість спілкуватися із особами, які можуть бути причетними до інкримінованих дій, впливати на свідків у цьому кримінальному провадженні.

До того ж, відповідно до положень ч.3 ст.183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

У відповідності до положень ч.ч. 4,5 ст.182 КПК України розмір застави визначається слідчим суддею, судом з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

Розмір застави визначається у межах, зокрема, щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні особливо тяжкого злочину, - від вісімдесяти до трьохсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Вирішуючи питання щодо визначення розміру застави, який буде відповідним і достатнім у даному кримінальному провадженні, а також є достатнім і прийнятним з урахуванням практики Європейського суду з прав людини, відповідно до якої розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри, при якому перспектива втрати застави, буде достатнім стримуючим засобом, щоб відбити у особи, щодо якої застосовано заставу, бажання будь-яким чином перешкоджати встановленню істини у кримінальному провадженні, та з урахуванням наданих слідством даних, слідчий суддя вважає, що у даному випадку необхідно визначити розмір застави, який передбачений п.2 ч.5 ст.182 КПК України 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Керуючись вимогами статей 177, 178, 183, 186, 194, 196, 197, 395 КПК України, -

п о с т а н о в и в :

клопотання слідчого задоволити.

Застосувати до ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді тримання під вартою в Державній установі «Львівська установа виконання покарань (№ 19)».

Строк дії ухвали становить шістдесят днів, тобто до 28 серпня 2025 року включно.

Строк тримання під вартою ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , рахувати з часу проголошення ухвали 30 червня 2025 року о 16 годині 50 хвилин.

Визначити підозрюваному ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 заставу у розмірі 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 242 240гривень (двісті сорок дві тисячі двісті сорок гривень).

У випадку внесення вказаного розміру застави на відповідний рахунок ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , звільняється з-під варти в порядку, визначеному ч. 4 ст. 202 КПК України.

У випадку звільнення з-під варти на ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , покладаються такі обов`язки:

- прибувати до слідчого, прокурора, суду за кожною вимогою;

- не відлучатися із населеного пункту, в якому він проживає, а саме м. Тернопіль Тернопільської області, без дозволу слідчого, прокурора або суду;

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;

- утримуватися від спілкування зі свідками сторони обвинувачення у даному кримінальному провадженні, зокрема працівниками АРЗ СП ГУ ДСНС України у Тернопільській області та ГУ ДСНС України у Тернопільській області;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

З моменту звільнення з-під варти у зв`язку з внесенням застави підозрюваний, обвинувачений вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у вигляді застави.

Ухвала може бути оскаржена до Львівського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Повний текст ухвали складено 1 липня 2025 року.

Слідчий суддя ОСОБА_17