Номер провадження: 11-сс/813/981/25
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.09.2025 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючий суддя ОСОБА_2 ,

судді: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

розглянувши матеріали справи за апеляційною скаргою представника власниці майна ОСОБА_5 адвоката ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 05.05.2025 року про арешт майна в кримінальному провадженні №0001520 від 13.12.2023 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.149, ч.3 ст.332 КК України,

встановив:

Оскарженою ухвалою слідчого судді задоволено клопотання заступника начальника відділу СУ ГУНП в Одеській області ОСОБА_7 та накладений арешт на вилучений 23.04.2025 року в ході проведення обшуку за місцем проживання ОСОБА_5 ,

за адресою АДРЕСА_1 , мобільний телефон марки «Iphone 11» в корпусі сірого кольору IMEI 1: НОМЕР_1 , IMEI 2: НОМЕР_2 , із забороною права відчуження, розпорядження та користування майном.

Не погоджуючись з ухвалою слідчого судді, представник власниці майна адвокат ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу та постановити нову, якою відмовити в задоволенні клопотання слідчого.

Представник зазначає, що доступ до вилученого мобільного телефону власницею обмежений не був, тому за результатом огляду мобільного телефону під час обшуку могло бути встановлено відсутність інформації, яка є предметом досудового розслідування.

Крім того, представник звертає увагу на те, що долучені до клопотання матеріали справи містять інформацію про діяльність третіх осіб, до якої ОСОБА_5 не причетна, оскільки не є підозрюваною в даному провадженні. Причетність власниці майна до будь-якої іншої протиправної діяльності не доведена доказами, як і будь-який її зв`язок з особами, які причетні до обставин, які є предметом дослідження в даному кримінальному провадженні.

Будучи належним чином повідомленими про дату, час та місце розгляду справи, учасники судового провадження до апеляційного суду не з`явилися.

Прокурор відділу Одеської обласної прокуратури ОСОБА_8 надіслав до суду заяву про розгляд апеляційної скарги без його участі, не заперечував проти задоволення апеляційної скарги.

Представник власниці майна адвокат ОСОБА_6 про причини неявки суд не повідомив, клопотань про відкладення розгляду справи не подавав.

За наведених обставин, враховуючи положення ч.4 ст.107, ч.4 ст.405, 422 КПК України (далі - КПК) апеляційний розгляд проведено за відсутності учасників кримінального провадження та без фіксації за допомогою технічних засобів.

Відповідно до ч.1 ст.404 КПК, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно з ч.1 ст.170 КПК арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Частиною 2 зазначеної норми права встановлено, що метою накладення арешту на майно є: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Положення даної норми КПК узгоджуються зі ст.1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, відповідно до якої будь-яке обмеження власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу в контексті норм закону.

Відповідно до ч.3 ст.170 КПК, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу, яка встановлює, які об`єкти, у відповідності до положень КПК України, можуть бути визнані речовими доказами у кримінальному провадженні.

Так, положеннями ст.98 КПК встановлено, що речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Із матеріалів справи вбачається, що слідчим управлінням ГУНП в Одеській області здійснюється досудове розслідування в кримінальному провадженні №0001520 від 13.12.2023 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.149, ч.3 ст.332 КК України.

Підставою для внесення відомостей до ЄРДР стали матеріали УМП ГУНП в Одеській області щодо групи із невстановленої кількості осіб, які займаються оформленням документів щодо опікунства над неповнолітніми особами з метою безперешкодного перетину державного кордону України в період воєнного стану.

У клопотанні слідчого про арешт майна зазначено, що група із невстановленої на теперішній час кількості осіб, маючи умисел на отримання матеріальних благ за рахунок організації незаконного перетину державного кордону України особами чоловічої статі, які підлягають мобілізації, використовуючи надану законодавством України можливість уникнути мобілізації та вільно перетинати державний кордон України особам чоловічої статі, яких призначено опікунами малолітніх та неповнолітніх дітей, забезпечують безперешкодне встановлення опіки над такими дітьми, після чого, надаючи відповідні вказівки та інструкції, організовують перетин державного кордону України такими опікунами

Станом на теперішній час, за результатами проведених слідчих дій, негласних слідчих (розшукових) дій та оперативно-розшукових заходів, достеменно встановлено, що до вчинення вказаних кримінальних правопорушень причетна група осіб, які зорганізувались для спільного вчинення злочинів, пов`язаних із експлуатацією неповнолітніх осіб шляхом втягнення їх у злочинну діяльність, а саме організації незаконного перетину державного кордону України особами чоловічої статі, які підлягають мобілізації на території України під час дії воєнного стану, до складу якої входить ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка проживає за адресою: АДРЕСА_1 .

23.04.2025 року проведено обшук за місцем проживання ОСОБА_5 за адресою: АДРЕСА_1 , в ході якого був виявлений та вилучений належний їй мобільний телефон марки «Iphone 11» в корпусі сірого кольору IMEI 1: НОМЕР_1 , IMEI 2: НОМЕР_2 , на який оскарженою ухвалою слідчого судді накладений арешт.

Мотивуючи висновок про необхідність накладення арешту на мобільні телефони слідчий суддя послався на існування потреби в дослідженні вилученого мобільного телефону, оскільки зафіксована на ньому інформація може бути використана як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, а метою арешту майна є збереження речових доказів у кримінальному провадженні.

Вирішуючи питання обґрунтованості доводів апеляційної скарги, колегія суддів враховує позицію прокурора в заяві про розгляд справи за його відсутністю, зокрема той факт, що прокурор не заперечував проти задоволення апеляційної скарги представника власниці майна, що дає підстави вважати, що на теперішній час вилучений під час проведення обшуку телефон не містить інформації, яка є предметом дослідження в даному кримінальному провадженні.

Колегія суддів вважає, що з моменту вилучення мобільного телефону 23.04.2025 року, у слідчого було достатньо часу дослідити та зафіксувати в процесуальний спосіб всю необхідну інформацію, яка має доказове значення в даному кримінальному провадженні.

Крім того, колегія суддів враховує, що з 13.12.2023 року (дата реєстрації кримінального провадження в ЄРДР) до теперішнього часу власниці арештованого майна ОСОБА_5 про підозру в даному кримінальному провадженні повідомлено не було.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що в разі, коли держави вважають за потрібне вдаватися до таких заходів, як обшуки з метою отримання доказів вчинення протиправних діянь, вилучення майна або арешт майна, Суд оцінюватиме, чи були підстави, наведені для виправдання таких заходів, відповідними та достатніми, і чи було дотримано принцип пропорційності, а також, зокрема, чи були у справі також інші докази на той час вчинення протиправних діянь.

У кожному випадку слідчий, прокурор мають зазначити, яким конкретно критеріям відповідає майно, щодо якого заявлено клопотання про накладення арешту: чи воно являлося предметом, знаряддям вчинення злочину, чи воно зберегло на собі його сліди, тощо з наведенням відповідних обґрунтувань такого твердження.

До основних стандартів у сфері правового регулювання відносин власності належить Загальна декларація прав людини (1948 р.) та Європейська конвенція про захист прав людини та основних свобод (1950 р.), учасником яких є Україна.

Статтею 1 Протоколу №1 (1952 р.) до Конвенції встановлено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном, ніхто не може бути позбавлений свого майна, інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.

Також варто звернути увагу і на позицію Європейського суду з прав людини, що висловлена в рішенні по справі «Волохи проти України». В даному рішенні Суд наголошував на тому, що втручання органів виконавчої влади у права осіб має підлягати ефективному контролю, який зазвичай має здійснюватись судовим органом, щонайменше як останньою інстанцією, оскільки судовий контроль надає найбільші гарантії незалежності, безсторонності та здійснення належного провадження.

Статтями 7, 16 КПК України встановлено, що загальною засадою кримінального провадження є недоторканість права власності. Позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченим цим Кодексом.

Відповідно до ч.3 ст.172 КПК України слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту.

Пунктом 2 ч.3 ст.407 КПК України встановлено, що за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвалу слідчого судді суд апеляційної інстанції має право, зокрема, скасувати ухвалу і постановити нову ухвалу.

Відповідно до пунктів 1 та 2 ч.1 ст.409 КПК України підставою для скасування або зміни судового рішення є неповнота судового розгляду та невідповідність висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам справи.

Враховуючи наведене, зокрема позицію сторони обвинувачення стосовно відсутності на даний час підстав для продовження застосування до майна ОСОБА_5 обмежувальних заходів, колегія суддів визнає обґрунтованими доводи апеляційної скарги представника власниці майна ОСОБА_5 адвоката ОСОБА_6 , тому ухвала слідчого судді підлягає скасуванню, з постановленням апеляційним судом нової ухвали про відмову в задоволенні клопотання про арешт майна.

Керуючись ст.ст. 170-173, 309, 376, 405, 407, 409, 410, 411, 418, 419, 422, 424, 532 КПК України, апеляційний суд,

постановив:

Апеляційну скаргу представника власника майна ОСОБА_5 адвоката ОСОБА_6 задовольнити.

Ухвалу слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 05.05.2025 року в кримінальному провадженні №0001520 від 13.12.2023 року, про арешт вилученого 23.04.2025 року в ході проведення обшуку за місцем проживання ОСОБА_5 , за адресою АДРЕСА_1 , мобільного телефону марки «Iphone 11» в корпусі сірого кольору IMEI 1: НОМЕР_1 , IMEI 2: НОМЕР_2 скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою відмовити в задоволенні клопотання заступника начальника відділу СУ ГУНП в Одеській області ОСОБА_7 про арешт вилученого 23.04.2025 року в ході проведення обшуку за місцем проживання ОСОБА_5 ,

за адресою АДРЕСА_1 , мобільного телефону марки «Iphone 11» в корпусі сірого кольору IMEI 1: НОМЕР_1 , IMEI 2: НОМЕР_2 .

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4