Справа №295/4975/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.04.2025 року м. Житомир

Слідчий суддя Богунського районного суду м. Житомира ОСОБА_1 ,

за участю секретаря с/з ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні скаргу адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 на постанову старшого дізнавача СД Житомирського РУП ГУНП в Житомирській області ОСОБА_5 про закриття кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001990 від 22.11.2022 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

14 квітня 2025 року до слідчого судді надійшла указана скарга, у якій адвокат ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 послався на те, що сектором дізнання Житомирського РУП ГУНП в Житомирській області проводилося дізнання у кримінальному провадженні №0001990 від 22.11.2022 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, за фактом спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_4 . В січні 2025 року з листа Житомирської обласної прокуратури стало відомо про закриття кримінального провадження, постанову отримано 10.04.2025 року. З указаною постановою адвокат не погоджується, вважає її такою, що підлягає скасуванню, з огляду на наступне. Як слідує зі змісту скарги, в основу роздумів, що привели дізнавача до висновку про необхідність закриття кримінального провадження, покладено допит гр. ОСОБА_6 , який зазначив, що нікому ніяких тілесних ушкоджень не спричиняв, та навіть умислу на це не було. Натомість, за словами представника, показання є лише одним із процесуальних джерел доказів та не можуть бути покладені в основу встановлення обставин кримінального правопорушення з мотивів зацікавленості ОСОБА_6 у показах про власну невинуватість. При цьому, із допиту працівника поліції Житомирського РУП ГУНП в Житомирській області, який перебував в складі СОГ, а саме ОСОБА_7 , вбачається, що сутичка все ж таки була і в ній брав участь ОСОБА_6 , на якого і вказує потерпіла. Невстановленою залишилася і обставина того, яким чином ОСОБА_7 , який стверджує про те, що бачив як ОСОБА_6 «відштовхував своїми руками ОСОБА_4 з вказаної кімнати» дізнався про те, що ОСОБА_6 «наміру спричинити тілесні ушкодження не мав». Окрім цього, було встановлено, що у ДУ «Житомирського обласного центру контролю та профілактичних хвороб МОЗ України» у кімнаті чергового відсутня камера відеоспостереження. Проте, за словами представника заявника, йому достеменно відомо, що працівники патрульної поліції, що прибули за повідомленням про вчинене побиття, використовували нагрудні камери, з огляду на що відсутність дослідження відеозаписів з таких камер та навіть допиту таких поліцейських вказує на відверту неповноту проведеного дізнання. Крім того, свідчення двох свідків ОСОБА_8 та ОСОБА_7 є взаємовиключними і тому потребують перевірки іншими доказами, так і повідомленням про підозру одному із свідків за ст. 384 КК України, що дізнавачем проігноровано. Згідно з висновком експерта №241 виявлені у ОСОБА_4 тілесні ушкодження могли виникнути 14.11.2022 року при обставинах, на які потерпіла вказує під час проведення оформлення протоколу допиту від 06.03.2023 року та в протоколі проведення слідчого експерименту за її участю 06.03.2023; приймаючи до уваги характер та локалізацію виявлених видимих тілесних ушкоджень у потерпілої ОСОБА_4 , утворення їх внаслідок подій, встановлених під час допиту свідка ОСОБА_7 23.02.2023 та під час проведення слідчого експерименту за його участю 13.09.2023 малоймовірно. Таким чином, дізнавач, маючи в матеріалах кримінального провадження висновок експерта про можливість утворення тілесних ушкоджень, фактично надав перевагу показам свідка та результатам проведення слідчого експерименту від 13.09.2023 за участю того ж свідка.

З огляду на викладене у скарзі, адвокат ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 просить скасувати постанову старшого дізнавача СД Житомирського РУП ГУНП в Житомирській області ОСОБА_5 від 27.05.2024 року про закриття кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001990.

Представник заявника адвокат ОСОБА_3 в судове засідання не з`явився, подав заяву про розгляд справи без його участі, скаргу підтримує.

Дізнавач СД Житомирського РУП ГУНП в Житомирській області ОСОБА_5 в судове засідання не з`явилася, про дату, час і місце судового засідання повідомлялася належним чином. Неявка дізнавача не перешкоджає розгляду скарги згідно з положенням ч. 3 ст. 306 КПК України.

Слідчий суддя, вивчивши й дослідивши матеріали скарги, дійшов висновку про наявність підстав для задоволення вимог скарги, зважаючи на наступне.

Частиною 1 ст. 303 КПК України передбачено, які рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача або прокурора можуть бути оскаржені під час досудового розслідування, та за якими надано право на оскарження. Так, відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 303 КПК України, на досудовому провадженні може бути оскаржене рішення дізнавача про закриття кримінального провадження заявником, потерпілим, його представником чи законним представником.

Згідно зі ст. 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

З матеріалів скарги вбачається, що до Єдиного реєстру досудових розслідувань 22.11.2022 були внесені відомості за фактом спричинення 14.09.2022 року невідомою особою тілесних ушкоджень ОСОБА_4 під час словесного конфлікту, із правовою кваліфікацією кримінального правопорушення за ч. 1 ст. 125 КК України. Дане провадження було зареєстровано за №0001990.

Постановою старшого дізнавача СД Житомирського РУП ГУНП в Житомирській області ОСОБА_5 від 27.05.2024 року кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001990 від 22.11.2024 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, закрито на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України у зв`язку з відсутністю в діянні складу кримінального правопорушення.

Згідно з ч. 5 ст. 110 КПК України, постанова слідчого, дізнавача, прокурора складається зі вступної, мотивувальної та резолютивної частин, при цьому мотивувальна її частина повинна містити відомості про зміст обставин, які є підставами для прийняття постанови; мотиви прийняття постанови, їх обґрунтування та посилання на положення цього Кодексу.

Вбачається, що у мотивувальній частині оскаржуваної постанови дізнавач послалася, зокрема, на те, що виявлені у гр. ОСОБА_4 тілесні ушкодження могли виникнути 14.11.2022 при обставинах, на які потерпіла вказує під час проведення оформлення протоколу допиту від 06.03.2023 та в протоколі проведення слідчого експерименту за її участі 06.03.2023 року. При цьому, приймаючи до уваги характер та локалізацію виявлених видимих тілесних ушкоджень у потерпілої гр. ОСОБА_4 , утворення їх внаслідок подій встановлених під час допиту свідка гр. ОСОБА_7 , 23.02.2023 року та під час проведення слідчого експерименту за його участю 13.09.2023 року, малоймовірно. Також, за час провадження досудового розслідування підстав, зазначених у п. 3 ч. 1 ст. 276 КПК України, щодо наявності достатніх доказів для підозри особи у вчиненні кримінального правопорушення не виявлено.

Тобто, фактично підставою для прийняття рішення про закриття кримінального провадження стала відсутність достатніх доказів для підозри особи у вчиненні кримінального правопорушення та малоймовірність утворення тілесних ушкоджень у гр. ОСОБА_4 14.11.2022 року, з огляду на показання свідка ОСОБА_7 та даних слідчого експерименту за участю останнього. Однак, слідчим суддею звернуто увагу, що приймаючи рішення про закриття кримінального провадження з цих підстав, дізнавач всупереч вимогам статті 110 КПК України в оскаржуваній постанові не навела мотиви, якими вони керувалась надаючи фактично перевагу показанням свідка ОСОБА_7 та даним слідчого експерименту за його участю перед показаннями потерпілої ОСОБА_4 , результатам слідчого експерименту за участю потерпілої та висновком комісійної судово-медичної експертизи. До того, як убачається зі змісту постанови про закриття кримінального провадження, у своїх показаннях ОСОБА_7 безпосередньо не спростував факт заподіяння тілесних ушкоджень ОСОБА_4 , а тільки вказав, що гр. ОСОБА_6 наміру спричинити такі тілесні ушкодження не мав. Текст оскаржуваного рішення дізнавача не містить належної оцінки відповідних доказів з метою встановлення усіх обставин заподіяння або не заподіяння тілесних ушкоджень ОСОБА_4 , що має значення для кримінального провадження.

Відповідно до ч. 2 ст. 9 КПК України прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

Дізнавач при здійсненні дізнання наділяється повноваженнями слідчого та несе відповідальність за законність й своєчасність здійснення дізнання (ч. 1 ст. 40-1 КПК України).

Згідно із вимогами п. 1, 2, 3, 4 ч. 1 ст. 91 КПК України, у кримінальному провадженні підлягають доказуванню, зокрема, подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення); винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення; вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, а також розмір процесуальних витрат; обставини, які впливають на ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, характеризують особу обвинуваченого, обтяжують чи пом`якшують покарання, які виключають кримінальну відповідальність або є підставою закриття кримінального провадження. За правилом, визначеним в ч. 1 ст. 92 КПК України, обов`язок доказування обставин, передбачених ст. 91 КПК України, покладається на слідчого, прокурора та, в установлених цим Кодексом випадках, - на потерпілого.

На переконання слідчого судді, в оскаржуваній постанові про закриття кримінального провадження не наведені обґрунтовані мотиви її прийняття. Зокрема, слідчим суддею звернуто увагу на те, що, закриваючи кримінальне провадження з огляду на відсутність в діянні складу кримінального правопорушення на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України, дізнавач не зазначила та відповідним чином не обґрунтувала відсутність якої об`єктивної та/або суб`єктивної ознаки (елементу) складу кримінального правопорушення нею була встановлена.

З огляду на наведене та враховуючи, що прийняте старшим дізнавачем СД Житомирського РУП ГУНП в Житомирській області ОСОБА_5 27 травня 2024 року рішення про закриття кримінального провадження є передчасним, слідчий суддя дійшов висновку про наявність підстав для скасування оскаржуваної постанови.

Керуючись ст.ст. 2, 9, 40-1, 91, 92, 94, 110, 284, 303-307, 309, 372 КПК України слідчий суддя

П О С Т А Н О В И В:

Скаргу задовольнити.

Постанову старшого дізнавача СД Житомирського РУП ГУНП в Житомирській області ОСОБА_5 від 27.05.2024 про закриття кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001990 від 22.11.2022 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, скасувати.

Ухвала оскарженню не підлягає, заперечення на ухвалу можуть бути подані під час підготовчого провадження в суді.

Слідчий суддя