КРОПИВНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
№ провадження 11-кп/4809/239/25 Головуючий у суді І-ї інстанції ОСОБА_1
Справа № 398/2581/17 Доповідач в колегії апеляційного суду ОСОБА_2
Категорія 115 (93, 94)
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.05.2025 року м. Кропивницький

Колегія суддів Кропивницького апеляційного суду у складі:

головуючий суддя ОСОБА_2

судді у складі колегії суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретар ОСОБА_5 ,

при участі:

прокурора ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_8 ,

адвоката ОСОБА_9 ,

переглянула у відкритому судовому засіданні, за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_8 , вирок Знам`янського міськрайонного суду Кіровоградської області від 09.01.2025, яким

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Олександрія Кіровоградської області, громадянина України, з повною вищою освітою, безробітного, не одруженого, без утриманців, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , не судимого,

засуджено до покарання за п. 4) ч. 2 ст. 115 КК України у виді позбавлення волі на строк 15 років.

Ухвалено строк відбування покарання рахувати з 03.05.2017 по 05.08.2020 та з 02.06.2021, зарахувавши у строк покарання на підставі ч.5 ст.72 КК України (в редакції Закону №838-VIII), строк попереднього ув`язнення в межах даного кримінального провадження, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, з 03.05.2017 по 05.08.2020 та з 02.06.2021 по день набрання вироком законної сили.

Ухвалено зарахувати у строк відбування покарання, термін перебування обвинуваченого під домашнім арештом з 05.08.2020 по 02.06.2021, з розрахунку на підставі ч. 7 ст. 72 КК України три дні цілодобового домашнього арешту за один день позбавлення волі.

Ухвалено стягнути з ОСОБА_8 на користь держави процесуальні витрати у розмірі 790 гривень 96 копійок на залучення експерта.

ВСТАНОВИЛА:

Вироком суду першої інстанції ОСОБА_8 визнаний винуватим за вчинення умисного вбивства, тобто умисного протиправного заподіяння смерті іншій людині, вчиненого з особливою жорстокістю.

Кримінальне правопорушення вчинене при наступних обставинах.

ОСОБА_8 з 01.03.1998 співмешкав із ОСОБА_10 , із якою має спільну дитину ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

У вересні 2014 року ОСОБА_8 і ОСОБА_10 стали проживати окремо у домоволодінні, розташованому по АДРЕСА_2 , поділеному на дві половини.

ОСОБА_8 , 01.05.2017, приблизно о 16 годині 00 хвилин, знаходився на подвір`ї власного домоволодіння. В цей час, на подвір`ї домоволодіння, належного ОСОБА_10 , ОСОБА_8 побачив чоловіка останньої ОСОБА_12 , який перебував у стані алкогольного сп`яніння. ОСОБА_8 запитав у ОСОБА_12 чи вдома знаходиться його син ОСОБА_11 , на що ОСОБА_12 не дав чіткої відповіді.

ОСОБА_8 зробив висновок, що ОСОБА_12 відносно нього веде себе зухвало та агресивно, на цьому підґрунті між ними виникла сварка, в ході якої ОСОБА_12 відсунув дерев`яну огорожу, яка розділяла домоволодіння ОСОБА_8 та ОСОБА_10 , і перейшов на територію домоволодіння ОСОБА_8 .

Перебуваючи на території домоволодіння ОСОБА_8 , ОСОБА_12 , тримаючи в руках ніж, підбіг до ОСОБА_8 .

У свою чергу, ОСОБА_8 , будучи обуреним поведінкою ОСОБА_12 , вирішив позбавити життя ОСОБА_12 з мотивів особистої неприязні. Знаряддям вчинення злочину ОСОБА_8 обрав ніж, який знаходився в руках ОСОБА_12 .

Виконуючи виниклий злочинний намір, проявляючи агресію, ОСОБА_8 , знаходячись обличчям до ОСОБА_12 , вихопив з рук останнього ніж та, тримаючи ніж за рукоятку у правій руці, з великою силою наніс чисельні удари клинком ножа в область шиї потерпілого.

Від заподіяних ударів ОСОБА_12 впав на землю.

Після чого, ОСОБА_8 , усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, направлених на позбавлення життя ОСОБА_12 , те, що своїми діями завдає потерпілому особливих страждань та нестерпного болю, проявляючи особливу жорстокість, знаходячись обличчям до потерпілого, тримаючи ніж за рукоятку правою рукою, продовжив наносити чисельні удари лезом ножа в область грудної клітини ОСОБА_12 .

Після того, як ОСОБА_12 припинив подавати ознаки життя, ОСОБА_8 , з метою приховування слідів вчиненого злочину та трупу потерпілого, перетягнув тіло ОСОБА_12 до домоволодіння ОСОБА_10 , прикривши труп щитом та листям.

У подальшому ОСОБА_8 вирішив сховати труп ОСОБА_12 в іншому місці.

Отже, в ніч на 02.05.2017 (точний час досудовим розслідуванням не встановлений), прийшов до місця знаходження трупу ОСОБА_12 , який, шляхом волочіння, тримаючи труп за руки, відтягнув до автомобіля Ауді А6, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , належного ОСОБА_8 , поклав тіло ОСОБА_12 до багажнику автомобіля, прикрив тіло останнього поліетиленом та ковдрою.

Після вчинення вказаних дій, ОСОБА_8 , керуючи вказаним автомобілем, відвіз труп ОСОБА_12 до зони зелених насаджень вздовж вулиці Героїв Сталінграду у м. Олександрія Кіровоградської області; прибувши до зазначеного місця, ОСОБА_8 за допомогою заздалегідь підготовленої та привезеною із собою лопати, викопав яму, де залишив труп ОСОБА_12 , прикидавши його землею, а потім автомобілем повернувся до місця свого проживання.

Згідно із висновком судово-медичної експертизи №163 від 02.06.2017, внаслідок нанесених ОСОБА_8 ножових поранень, потерпілому ОСОБА_12 заподіяно тілесні ушкодження у вигляді: проникаючих колото-різаних ушкоджень грудної клітини з пошкодженням правої та лівої легені, пристінкової плеври, першого ребра зліва, з формуванням ран в ділянках по середньо-ключичній лінії зліва на рівні першого міжребер`я, по лівій біля хребцевій лінії на рівні 7 грудного хребця та в проекції нижнього кута правої лопатки; чисельних колото-різаних ран по задній поверхні шиї в усіх третинах та на рівні 1-го та 2-го грудних хребців; по поверхні шиї у середній третині з пошкодженням сонної артерії; на лівому плечі по зовнішній поверхні у верхній третині, в проекції зовнішнього та внутрішнього кута лівої лопатки в кількості 2-х; різаної рани по передній поверхні шиї справа у середній третині; крововтрати понад 700 мл.; саден на кінчику носу, на правому та на лівому коліні та на правому плечі.

Тілесні ушкодження у вигляді ран утворилися внаслідок дії предмету(ів) з ознаками колючо-ріжучого, окрім рани №2, яка утворилася внаслідок дії предмету з ознаками ріжучого. Тілесні ушкодження у вигляді саден утворилися внаслідок дії предмету(ів) з ознаками твердого тупого. Тілесні ушкодження у вигляді проникаючих колото-різаних ушкоджень грудної клітини з пошкодженням правої та лівої легені (рани №№ 1, 6, 7), колото-різане пошкодження шиї з пошкодженням сонної артерії (рана №8) класифікуються як тілесні ушкодження тяжкого ступеню, оскільки є небезпечними для життя в момент спричинення. Тілесні ушкодження у вигляді колото-різаних ран №№ 2, 3, 4, 5, 9, 10, 11, 12, 13, 14, 15, 16, 17, 18, 19, 20, 21 та саден класифікуються як тілесні ушкодження легкого ступеню. Виявлені тілесні ушкодження мають ознаки прижиттєвого спричинення та були заподіяні приблизно за 3 години до моменту смерті. Тілесні ушкодження у вигляді саден утворилися внаслідок мінімум 4-х травматичних дій, рани утворилися внаслідок 24 травматичних дій, де рани №№ 9, 10, 11 утворилися внаслідок 2 травматичних дій кожна.

Смерть ОСОБА_12 настала внаслідок геморагічного шоку, який розвинувся в результаті гострої крововтрати, як результат проникаючих колото-різаних ушкоджень грудної клітини з пошкодженням правої та лівої легені та пошкодженням сонної артерії.

В апеляційних скаргах особи, які їх подали, висувають наступні вимоги.

Прокурор у кримінальному провадженні просив скасувати вирок суду першої інстанції в частині призначеного покарання, у зв`язку із неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, невідповідністю призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого через м`якість та ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_8 призначити покарання у виді довічного позбавлення волі, зарахувати у строк покарання строк попереднього ув`язнення з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі з 03.05.2017 по 05.08.2020, і з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі з 02.06.2021 по день ухвалення вироку 09.01.2025.

Адвокат обвинуваченого ОСОБА_9 просив змінити вирок суду першої інстанції, пом`якшити покарання, обмежившись фактично відбутим, звільнити обвинуваченого з-під варти.

Обвинувачений ОСОБА_8 в апеляційній скарзі просить звільнити його в судовому засіданні, зарахувавши строк вже відбутого ним покарання, при цьому, врахувавши, що він зазнав нападу у власному подвір`ї людини у стані алкогольного сп`яніння, ним відшкодовано шкоду, спричинену кримінальним правопорушенням, він не судимий і позитивно характеризований.

У подальшому ОСОБА_8 доповнив свою апеляційну скаргу, у доповненні вказав, що просить переглянути його справу в цілому і перекваліфікувати його дії на статтю, яка відповідає справжньому змісту справи, тобто, самооборони, без перевищення її меж.

Пізніше обвинувачений ще доповнив апеляційну скаргу, у доповненні просить скасувати вирок суду стосовно нього, ухвалити новий вирок, яким змінити кваліфікацію його дій, на положення ст. 36 КК України, звільнити його від кримінальної відповідальності та закрити кримінальне провадження.

Також просить повторно дослідити докази: протокол слідчого експерименту від 06.05.2017, висновок судово-психіатричної експертизи №290 від 20.06.2017, протокол НСРД від 06.07.2017, які визнати недопустимими, прослухати допит потерпілої ОСОБА_13 .

Свої вимоги умотивовує такими доводами.

По-перше, судом не надано оцінки характеризуючим даним особи обвинуваченого як от: стан здоров`я, наявність постійного місця проживання, репутацію обвинуваченого, відсутність судимостей, повне визнання вини, щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, відшкодування витрат на поховання потерпілого.

По-друге, судом не враховано вчинення ним кримінального правопорушення у стані сильного душевного хвилювання, внаслідок протиправної поведінки потерпілого, який перебував у стані алкогольного сп`яніння, вчинив сварку, наносив тяжкі словесні образи в бік обвинуваченого; він вчинив даний злочин, перебуваючи в межах необхідної оборони, коли потерпілий накинувся на нього з ножем.

Він приїхав з-за кордону з метою привітати свого сина з днем народження, і не мав умислу на вбивство потерпілого, все сталось раптово, внаслідок лише протиправної поведінки потерпілого, який спровокував конфлікт, сварку та бійку. Кількість нанесених ним ударів потерпілому він навіть не пам`ятає. Він злякався від того, що сталось, тому приховав тіло потерпілого у посадці.

До того ж, залишено поза увагою показання потерпілої ОСОБА_13 , матері загиблого потерпілого, яка вказувала, що вранці, у день події, до неї заходив її син (потерпілий) і казав, що незадоволений тим, що приїхав обвинувачений, а його дружина ОСОБА_14 (колишня дружина обвинуваченого) бігає до обвинуваченого, і потерпілий обурений такою її поведінкою, і цим потрібно щось вирішувати, - тобто, на переконання ОСОБА_8 , у потерпілого ОСОБА_15 був конкретний умисел на позбавлення його життя.

Потерпілою стороною внесене заперечення на апеляційну скаргу ОСОБА_8 , адвокат ОСОБА_16 , який представляє інтереси потерпілої ОСОБА_13 , просить залишити без задоволення апеляційну скаргу, вказуючи, що ОСОБА_8 свою вину насправді не визнав, пробачення у потерпілої не попросив, під час застосування щодо нього запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту намагався перетнути адміністративний кордон країни та був затриманий, показання, надані ним суду є нещирими. Сукупність доказів, досліджених судом, доводить вину ОСОБА_8 , а його клопотання про визнання низки доказів недопустимими, на думку потерпілої сторони. свідчать про бажання уникнути відповідальності за вчинений злочин.

Положення ч. 1 ст. 403 КПК України визначають: особа, яка подала апеляційну скаргу, має право відмовитися від неї до закінчення апеляційного розгляду. Захисник підозрюваного, обвинуваченого, представник потерпілого можуть відмовитися від апеляційної скарги тільки за згодою відповідно підозрюваного, обвинуваченого чи потерпілого.

До початку апеляційного розгляду по суті адвокат ОСОБА_9 , за згодою обвинуваченого ОСОБА_8 , відмовився від поданої ним в інтересах обвинуваченого апеляційної скарги, прокурором також надано заяву про відмову від апеляційної скарги сторони обвинувачення.

Вислухавши доповідь судді-доповідача, думку у дебатах обвинуваченого ОСОБА_8 , адвоката ОСОБА_9 , який здійснює захист обвинуваченого ОСОБА_8 , на підтримку апеляційної скарги обвинуваченого, думку прокурора на заперечення апеляційної скарги, вивчивши матеріали кримінального провадження, зваживши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Згідно із ч. 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Оскільки адвокатом обвинуваченого та прокурором заявлено відмову від поданих ними апеляційних скарг, колегія суддів переглядає обвинувальний вирок суду першої інстанції лише за апеляційною скаргою обвинуваченого у відповідності до заявлених вимог та наведених у ній доводів.

Обвинувачений ОСОБА_8 в апеляційній скарзі не погоджується із вироком, із його засудженням за вчинення умисного вбивства, не визнаючи свою вину, зазначає також про вчинення ним самозахисту від потерпілого, без перевищення меж, у стані сильного душевного хвилювання, внаслідок протиправних дій самого потерпілого; він не мав умислу на вчинення кримінального правопорушення.

Між тим колегія суддів вважає, що винуватість обвинуваченого ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого п. 4) ч. 2 ст. 115 КК України знайшла своє підтвердження, а дії його кваліфіковані правильно.

Допитаний судом першої інстанції ОСОБА_8 , як слідує з матеріалів провадження, декілька разів змінював свою позицію щодо визнання своєї вини: спочатку не визнавав винуватість у повному обсязі, потім визнавав частково, пізніше, у ході судового слідства суду першої інстанції, декілька разів змінював свою позицію та своє ставлення до вчиненого кримінального правопорушення; наостанок свою вину у вчиненні інкримінованого йому злочину визнав повністю.

Отже, ОСОБА_8 суду першої інстанції вказав, що повністю підтримує показання, надані ним під час досудового слідства. Він повністю визнає обставини, зазначені в обвинувальному акті, а саме ті, що, коли потерпілий переліз до нього на подвір`я і кинувся на нього з ножем, він захищався, що підтверджено матеріалами кримінального провадження, яке знаходиться в провадженні Кропивницького ВП ГУНП в Кіровоградській області за його заявою, де його визнано потерпілим і роз`яснено права потерпілого, виявлено у нього тілесні ушкодження.

Також, надав пояснень, що щиро розкаявся в скоєному, шкодує, що потерпілий загинув. Просив врахувати, що він повністю відшкодував витрати на поховання, активно допомагав слідству у з`ясуванні всіх обставин справи, що підтверджується протоколами допиту та слідчими експериментами.

Крім того, зазначив, що вчинив даний злочин у стані сильного душевного хвилювання, внаслідок протиправної поведінки потерпілого, який перебував у стані сильного алкогольного сп`яніння, наносив йому тяжкі словесні образи з приводу його колишньої (а на той час дружини потерпілого ОСОБА_14 ), з якою вони мають спільну дитину ОСОБА_17 .

Просив при призначенні йому покарання, не застосовувати довічне позбавлення волі, а застосувати положення ч. 5 ст. 72 КК України в редакції Закону №838-VІІІ та зарахувати 1 день перебування в слідчому ізоляторі за 2 дні призначеного покарання у виді позбавлення волі, а також строк перебування під домашнім арештом та звільнити його з-під варти в залі судового засідання.

Крім того, при визнанні ним вини, просив визнати ряд документів неналежними та недопустимими.

Не зважаючи на вказану процесуальну позицію обвинуваченого ОСОБА_8 , його вина у вчиненні кримінального правопорушення, за яке його засуджено, повністю підтверджується й доводиться сукупністю доказів у даному кримінальному провадженні, належно та повно досліджених судом першої інстанції.

Відповідно до наданих в суді першої інстанції свідком ОСОБА_11 показань: обвинувачений є його батьком, а потерпілий ОСОБА_12 вітчимом; він з матір`ю та вітчимом разом проживали в одному будинку, а обвинувачений на цій же території в іншому будинку, який поділений на дві половини; входи у двір окремі; у своєму будинку ОСОБА_8 постійно не проживав, приїжджав періодично.

У день, коли зник вітчим, у будинку був він сам, сидів за комп`ютером, а матері вдома не було: востаннє бачив вітчима приблизно о 12 годині 00 хвилин того ж дня, він щось робив на кухні. Через деякий час зателефонувала мати та попросила дещо зробити, тому пішов шукати вітчима, однак його не знайшов.

Пізніше додому приїхала мати, він бачив як ОСОБА_8 при вході у двір намагався відвести її до себе, тягнув за руку, але він її забрав, оскільки хотів сказати про зникнення вітчима. Мати одразу почала шукати ОСОБА_18 (потерпілого ОСОБА_12 ).

Пізніше ОСОБА_8 матері сказав, що йому телефонував ОСОБА_18 (потерпілий ОСОБА_12 ) і сказав, що знаходиться десь на тусовці, а у телефоні лунала музика.

Того ж вечора ОСОБА_8 щось палив на своїй частині двору, він до нього підійшов і спитав чи справді він знає, що вітчим пішов гуляти, оскільки сумнівався, що останній міг йому дзвонити, так як номер телефону ОСОБА_8 потерпілий не знав.

Потім вони подзвонили в поліцію, однак там сказали, що не можуть оголосити розшук, поки вітчим не буде відсутній протягом тижня, а тому почали шукати його самостійно. На території їх домоволодіння знайти нічого не могли, вже була ніч, вони ходили з ліхтарями.

ОСОБА_8 у процесі спілкування почав говорити про вітчима погані слова, ображав його.

Цієї ж ночі його матір розбудив звук, наче хтось довго закривав ворота, а він в цей час почув на вулиці звук дзвінка мобільного телефону.

Наступного дня знову викликали поліцію, оскільки вже зник і ОСОБА_8 , тому вирішили, що це не могло бути співпадіння. Працівники поліції попросили його зайти до ОСОБА_8 у дім, однак у нього не було вільного доступу до нього, тому розбили вікно, через яке він проліз у будинок: там нікого не було; також не було ножа, з чорною ручкою, сірого кольору, належного ОСОБА_8 , що завжди лежав на столі в кімнаті. Оскільки він 3-4 рази на тиждень приходив до ОСОБА_8 додому, і той сам кликав його до себе, то бачив, як цей ніж завжди лежав на столі.

За пропозицією працівників поліції, самостійно передивилися записи з камер відеоспостереження із сусіднього будинку. Після перегляду побачили, як автомобіль ОСОБА_8 вночі виїжджав зі своєї території.

Після цього, з урахуванням записів з відеокамери, поліція, його мати та чоловік сестри поїхали по місту.

У лісі, на узбіччі, вони знайшли бампер від автомобіля ОСОБА_8 , також там було зарито і тіло вітчима.

У той час, коли вони самостійно шукали вітчима на своїй території, то спочатку жодних слідів не бачили, а кров знайшли вже після того, як приїхала поліція: кров була біля огорожі, якою розділена їх з ОСОБА_8 спільна ділянка; в огорожі є місце, де не було одного прольоту, і це місце перекрито дерев`яною перегородкою, яку вони відсували, коли потрібно було пройти на іншу частину території, або коли вони спілкувалися, і саме там знайшли сліди крові.

Свідок, надаючи показання суду першої інстанції, додав, що ОСОБА_8 схильний до різноманітних конфліктів, за характером злий, маніпулятор, часто обманює, погрожував сім`ї. Матеріально обвинувачений ніколи йому не допомагав, до цих подій єдиний раз був, коли він залишив йому значну суму.

З вітчимом у свідка особливо дружніх стосунків не було, однак той багато в чому йому допомагав. Траплялось, що вітчим пив, тоді міг ненадовго пропадати чи пізно приходити додому, однак вдома він пив рідко, оскільки мати забороняла. У тверезому стані вітчим агресію ніколи не проявляв. У день події вітчим був тверезий, він взагалі зранку ніколи не пив.

ОСОБА_8 з вітчимом майже не бачилися, конфліктних ситуацій між ними свідок ніколи не бачив.

Як встановлено показаннями свідка ОСОБА_19 , наданими в судовому засіданні суду першої інстанції: потерпілий чоловік його тещі, а обвинувачений колишній чоловік його тещі.

Він (свідок), 01.05.2017, у першій половині дня, приїхав до потерпілого ОСОБА_18 ( ОСОБА_12 ), де і пробув приблизно до 15 години 00 хвилин. Потерпілий прибирав ділянку, був в нормальному стані, гарному настрої, чекав дружину, яка була в поїздці. Вони спілкувалися, спиртні напої не вживали і запаху алкоголю від потерпілого він не чув.

Коли він уходив, то побачив, як ОСОБА_8 із сусідньої ділянки звав потерпілого, а той сказав почекати, що було далі, він не бачив.

Пізніше, о 17 годині 00 хвилин, зателефонувала теща і сказала, що не може знайти ОСОБА_18 (потерпілого ОСОБА_12 ), його телефон вимкнений.

Він одразу до неї поїхав і вони почали шукати потерпілого, однак безрезультатно. Наступного дня приїхала поліція і почала свої розшукові дії. Вони, у свою чергу, передивилися записи в камер відеоспостереження сусіднього будинку, де побачили, що автомобіль обвинуваченого заїжджав у двір. Також у дворі він побачив сліди крові, які знаходилися на межі ділянки обох дворів, де не було одного прольоту огорожі, а замість нього дерев`яна перегородка. Крім того, у бік виходу на ділянку обвинуваченого, біля огорожі, були сліди волочіння, такі сліди були й на ділянці біля воріт, де стояв автомобіль.

Після проведених пошуків, вони знайшли в лісі бампер від автомобіля, він був схожий по моделі як до автомобіля обвинуваченого, а потім кінологи із собаками знайшли труп ОСОБА_18 (потерпілого ОСОБА_12 ).

Згідно із показаннями свідка ОСОБА_20 , наданими нею суду першої інстанції, потерпілий був її зятем, а обвинувачений колишнім зятем.

Свідок, 01.05.2017, у першій половині дня, бачила потерпілого востаннє: у потерпілого був вихідний, він наводив порядки у дворі, донька була у поїздці; також того дня до потерпілого приїжджав зять її дочки з онучкою; після обіду вони поїхали.

Після того, зайшла в будинок, оскільки було погано, тому вона і не бачила, як все відбувалося. Вважала, що потерпілий прибирає за гаражем.

Пізніше зателефонувала донька, сказала, що її необхідно зустріти о 17 годині 00 хвилин, тому пішла шукати ОСОБА_18 (потерпілого ОСОБА_12 ), однак не знайшла.

У відповідності до наданих у ході судового слідства суду першої інстанції показань свідком ОСОБА_21 : ОСОБА_8 є батьком її зведеного брата, а потерпілий ОСОБА_12 вітчим.

У день події свідок перебувала на роботі, а мати приїхала із м. Харкова, подзвонила і повідомила, що немає ОСОБА_18 (потерпілого ОСОБА_12 ), його телефон вимкнений, після того вони викликали поліцію. Приблизно о 01 годині 00 хвилин на телефон прийшло повідомлення, що ОСОБА_18 (потерпілий ОСОБА_12 ) з`явився на зв`язку, і вони почали телефонувати, однак телефон знову був вимкнений.

Зранку подзвонив брат і повідомив, що на паркані знайшов кров, тому вона зателефонувала у поліцію і почалися пошуки.

Сліди крові виявлені на останній секції в кінці огорожі, який розділяє територію домоволодінь, були сліди крові і на автомобілі «Ауді», якою користувався обвинувачений.

Наступного дня, у посадці, знайшли бампер з іноземними номерами, а потім, за допомогою собаки, поліція знайшла труп потерпілого.

Свідок, надаючи показання суду першої інстанції, доповнила, що, передивляючись записи з камер відеоспостереження, побачили, що приблизно о 22 годині 00 хвилин, автомобіль ОСОБА_8 виїхав з двору без увімкнених фар, а через півтори години останній повернувся, зачинив ворота та пішов в бік мосту.

Свідок ОСОБА_10 , при допиті її судом першої інстанції, надала таких показань: ОСОБА_8 є її колишнім співмешканцем, вони мають спільну дитину, а ОСОБА_12 (потерпілий) був її чоловіком.

В ніч з 30.04.2017 на 01.05.2017 вона поїхала в м. Харків за товаром; зранку зателефонувала потерпілому, все було добре, він був вдома; о 16 годині 00 хвилин знову йому зателефонувала, однак на дзвінки він не відповідав, тому вона зателефонувала доньці, яка їй повідомила, що зять з онучкою приїжджали до потерпілого, посиділи, але поїхали (ця інформація свідкові відома зі слів дочки та зятя, який чув, як ОСОБА_8 , будучи в кінці своєї ділянки, покликав потерпілого).

Приїхала вона додому приблизно о 17 годині 00 хвилин, але забирати речі до неї вийшов не її чоловік, а ОСОБА_8 , проте син останнього ОСОБА_11 забрав у нього сумки; сам же ОСОБА_8 тягнув до себе і казав, що хоче поговорити; вона вирвалася, зачинила ворота та зайшла у будинок.

Пройшов деякий час, однак ОСОБА_18 (потерпілий ОСОБА_12 ) не з`являвся, а його ключі висіли в коридорі: без ключів з двору неможливо вийти, тоді вона і зрозуміла, що щось трапилося; через 2 дві години вона зателефонувала у поліцію.

Потім приїхав зять, з яким вони почали шукати ОСОБА_18 (потерпілого ОСОБА_12 ) по всій території двору. Згодом приїхала поліція.

Свідок уточнила у своїх показаннях суду першої інстанції, що бачила, як ОСОБА_8 того вечора палив багаття, а також її кликав до себе.

Приблизно о 02 годині 00 хвилин почула, як стукнули ворота, тому вибігла на балкон та почала кликати ОСОБА_18 (потерпілого ОСОБА_12 ), однак ніхто не відкликався, тоді ж почула звук його мобільного телефону, почала телефонувати, однак зв`язок зник.

Зранку вона разом з донькою та іншими людьми продовжили пошуки. Син через паркан переліз на територію двору ОСОБА_8 , де знайшов сліди крові, про що їй повідомив. Після чого вони вибили в будинку скло, почали дивитися, однак ОСОБА_18 (потерпілого ОСОБА_12 ) не знайшли.

Плями крові були під навісом на території домоволодіння ОСОБА_8 та на місці, де стояв автомобіль останнього. Також вона бачила сліди волочіння під забором на території ОСОБА_8 . На другий день пошуків помітила, що на машині ОСОБА_8 відсутній бампер, який шукала по місту разом із зятем. Під час пошуків заїхали у лісопосадку, де на траві побачили сліди, наче приїжджав, розвертався та виїжджав автомобіль. На цій галявині помітили бампер з польськими номерами. Після цього вона зателефонувала в поліцію. Працівники поліції приїхали із собаками, які і знайшли труп потерпілого.

Крім вказаних доказів, винуватість ОСОБА_8 у вчинення умисного вбивства, тобто умисного протиправного заподіяння смерті потерпілому ОСОБА_12 , вчиненого з особливою жорстокістю, доведена й іншими доказами, зібраними у даному кримінальному провадженні, що досліджені та аналізовані судом:

-витягом з ЄРДР №0001202 від 02.05.2017, в якому йдеться, що ОСОБА_10 повідомила про те, що 01.05.2017 року ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_3 пішов з дому, адреса АДРЕСА_2 та не повернувся, визначено правову кваліфікацію ст.115 ч.1 КК України;

-витягом з ЄРДР №0001202 від 02.05.2017 зафіксовано, що ОСОБА_10 повідомила про те, що 01.05.2017 року приблизно о 16 год ОСОБА_8 знаходячись на території двору будинку по АДРЕСА_2 , на ґрунті раптових неприязних відносин, умисно наніс ОСОБА_12 , близько 24 ушкоджень, невстановленим предметом з ознаками гостро колючоріжучої дії в область тулубу та шиї потерпілого;

-рапортом старшого інспектора чергового СРПП Олександрійського ВП ГУНП в Кіровоградській області від 01.05.2017, яким зафіксоване 01.05.2017 о 21.25 год. повідомлення від ОСОБА_21 про те, що її вітчим ОСОБА_12 01.05.2017 приблизно о 16.00 год. пішов з дому за адресою: АДРЕСА_2 , та до теперішнього часу не повернувся;

-протоколом огляду місця події від 02.05.2017 та фототаблицею до нього зафіксовано проведення огляду, об`єктом якого є приміщення будинку АДРЕСА_2 : власник будинку ОСОБА_10 добровільно видала працівникам поліції речі зниклого ОСОБА_12 , а саме зубну щітку синьо-білого кольору та футболку червоного кольору;

-актом застосування службового собаки від 02.05.2017 зафіксовано, що від речей зниклого собака добре занюхав слід, вийшов з подвір`я та попрямував праворуч по АДРЕСА_1 , пройшовши близько 1 500 м, звернув праворуч на провулок, потім через 300 м звернув на вул. Вищепразьку, де запаховий слід було втрачено;

-протоколом огляду місця події від 02.05.2017 та фототаблицею до нього, зафіксовано огляд території домоволодіння за адресою: АДРЕСА_2 , де на останній секції бетонного забору виявлено та вилучено змив речовини бурого кольору;

-протоколом огляду місця події від 02.05.2017 та фототаблицею до нього зафіксовано проведення огляду території домоволодіння за адресою: АДРЕСА_2 , де виявлено та вилучено змиви слідів речовини бурого кольору біля автомобіля «Ауді А6», слідів речовини бурого кольору біля будинку №6, слідів речовини бурого кольору з дерев`яного та бетонного заборів, а також автомобіль «Ауді А6», належний ОСОБА_8 ;

-протоколом огляду місця події від 02.05.2017 та фототаблицею до нього зафіксовано проведення огляду, а саме оглянуто автомобіль «Ауді А6», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , де виявлено та вилучено змиви слідів речовини бурого кольору з поверхні заднього бамперу, з поверхні ручки дверей, на зовнішньому боці заднього лівого крила, сліди речовини бурого кольору на дверцятах передніх пасажирських дверей із зовнішньої сторони, виріз фрагменту тканини з речовиною бурого кольору із заднього пасажирського сидіння з правого боку, сліди руки із зовнішньої поверхні водійських дверей, із зовнішньої поверхні передніх та задніх пасажирських дверей;

-протоколом огляду місця події від 03.05.2017 та фототаблицею до нього зафіксовано проведення огляду ділянки місцевості зону зелених насаджень, розташовану поблизу вул. Героїв Сталінграду у м. Олександрія Кіровоградської області, де під деревом на ґрунтовому покритті, вкритому зеленою травою, виявлено та вилучено передній бампер від автомобіля, який виготовлений з пластику чорного кольору зі срібними вставками та на якому міститься державний реєстраційний номер EJL 083, район 17; на відстані близько 10 м від бамперу на ґрунтовому покритті, вкритому травою, виявлено та вилучено пластикову округлу кришку синього кольору, праворуч від якої, на відстані 2-3 м, на ґрунтовому покритті, виявлено пасок чорного кольору, який забруднений землею та травою; на відстані близько 20 м від виявленого бамперу, на ґрунтовому покритті, вкритому травою, виявлено шматок поліетилену, що розфарбований у квіти блакитного кольору, на якому виявлені сліди речовини бурого кольору; на відстані близько 40-50 м від бамперу, прямо по алеї, знаходиться ділянка зі зрошеною землею, біля якої на стовбурі зеленого насадження, висотою близько 30 см, виявлені сліди речовини бурого кольору; при копанні ділянки зі зрошеним ґрунтовим покриттям встановлено, що на глибині близько 30 см видніються шкірні покриви, а на глибині до 40 см знаходиться труп чоловічої статі, розташований паралельно, обличчям до низу; на трупі одягнені шорти в клітинку синього кольору, верхня частина трупу оголена; на поверхні шиї та верхньої частини спини маються численні рани; під час огляду застосовувалася фото та відеофіксація;

-актом застосування службового собаки від 03.05.2017, з якого вбачається, що в ході застосування службового собаки, а саме в ході обшуку було виявлено плівку з плямами бурого кольору та скопаний ґрунт, де і виявлено труп;

-протоколом огляду трупа від 03.05.2017 та фототаблицею до нього, яким зафіксоване проведення, з участю спеціаліста судово-медичного експерта та експерта-криміналіста, огляду трупа, виявленого 03.05.2017 у зоні зелених насаджень, поблизу вул. Героїв Сталінграду у м. Олександрія, на якому маються тілесні ушкодження у вигляді колото-різаних ран, що утворилися внаслідок 24 травматичних впливів; під час огляду вилучено шорти в синю та сіру смуги, на білому фоні, які перетинаються та утворюють квадрати, труси чорного кольору, зрізи нігтьових пластин з рук, зразки волосся з різних ділянок голови, зразок крові, зразки відбитків пальців рук;

-висновком судово-медичної експертизи №183 від 03.05.2017, яким встановлено, що у ОСОБА_8 на представлених ділянках тіла виявлені тілесні ушкодження у вигляді саден: у основи 1-го пальця лівої кисті, по передній поверхні правого зап`ястку, між 1-м та 2-м пальцями правої кисті, по внутрішній поверхні лівого передпліччя, в середній третині лівої гомілки в кількості 2-х; дані тілесні ушкодження уторилися внаслідок дій тупого твердого предмету(ів) та могли бути завдані рукою, ногою, так і іншими предметами; класифікуються як тілесні ушкодження легкого ступеню тяжкості зі скороминучим розладом здоров`я на термін до 6-ти діб; враховуючи локалізацію виявленого тілесного ушкодження, можна казати, що вони не могли утворитися внаслідок падіння з положення стоячи на площину; враховуючи характер виявлених тілесних ушкоджень, можна казати, що вони були спричинені приблизно за 1-3 доби до моменту огляду;

-лікарським свідоцтвом про смерть №1663/163 від 04.05.2017, зі змісту якого слідує, що ОСОБА_12 помер ІНФОРМАЦІЯ_4 , смерть настала неподалік вул. Г.Сталінграду у зоні зелених насаджень, причина смерті: напад з використанням гострого предмету з метою вбивства чи нанесення ушкоджень, гостра крововтрата, травма сонної артерії, напад з використанням гострого предмету з метою вбивства чи нанесення ушкоджень, що призвели до смерті;

-протоколом слідчого експерименту від 06.05.2017, проведеним за участю підозрюваного ОСОБА_8 , його захисника, прокурора, спеціаліста, експерта та в присутності двох понятих, встановлено, що у ході проведення даної слідчої дії ОСОБА_8 детально показав та розказав про події, які відбувались 01.05.2017 під час сварки з сусідом на ім`я ОСОБА_18 ;

-протоколом про результати проведення негласної слідчої дії аудіо, відео контроль особи з використанням спеціальних технічних засобів від 06.07.2017 року, проведеного на підставі ухвали слідчого судді Апеляційного суду Кіровоградської області ОСОБА_22 від 05.05.2017 №848т, в якому йдеться про те, що було проведено негласну слідчу (розшукову) дію аудіо-, відео контроль особи з використанням спеціальних технічних засобів стосовно ОСОБА_8 , зокрема в ході розмови з останнім працівником поліції було детально з`ясовано деякі питання стосовно скоєного ОСОБА_8 злочину, в якому останній визнавав себе винним та розповідав деякі точні деталі вчиненого;

-висновком судово-трасологічної експертизи №251 від 25.05.2017 встановлено, що з дев`яти слідів руки, які виявлено та вилучено 02.05.2017 з автомобіля «Ауді А6», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , за адресою: вул. 6-го Грудня, 49, м. Олександрія Кіровоградської області, лише слід пальця руки розмірами 21х17мм на відрізку прозорої липкої стрічки розмірами 52х51мм, слід руки розмірами 62х35мм на відрізку прозорої липкої стрічки розмірами 75х50мм, слід пальця руки розмірами 23х17мм на відрізку прозорої липкої стрічки розмірами 55х50мм, слід пальця руки розмірами 21х19мм на відрізку прозорої липкої стрічки розмірами 61х50мм придатні для ідентифікації по ним особи, інші сліди не придатні для цього;

-протоколом отримання відбитків пальців рук для проведення експертизи від 06.06.2017, згідно із змістом якого, на підставі постанови слідчого від 06.06.2017, у приміщенні слідчої кімнати СІЗО у підозрюваного ОСОБА_8 відібрано зразки пальців рук для проведення судово-трасологічної експертизи;

-висновком судово-трасологічної експертизи №301 від 13.06.2017 встановлено, що слід пальця руки розмірами 21х17мм на відрізку прозорої липкої стрічки розмірами 52х51мм залишеного великим пальцем правої руки ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , слід руки розмірами 62х35мм на відрізку прозорої липкої стрічки розмірами 75х50мм, залишеного долонею правої руки ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та слід пальця руки розмірами 23х17мм на відрізку прозорої липкої стрічки розмірами 55х50мм, залишеного вказівним пальцем лівої руки ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ; слід пальця руки розмірами 21х19мм на відрізку прозорої липкої стрічки розмірами 61х50мм, залишеного не ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , не ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , а іншою особою;

-висновком судово-медичної експертизи №163 від 02.06.2017 (розпочатої 03.05.2017), яким встановлено, що, при дослідженні трупа ОСОБА_12 , виявлені тілесні ушкодження у вигляді проникаючих колото-різаних ушкоджень грудної клітини з пошкодженням правої та лівої легені, пристінкової плеври, першого ребра зліва, з формуванням ран в ділянках по середньо-ключичній лінії зліва на рівні першого міжребер`я, по лівій біля хребцевій лінії на рівні 7 грудного хребця та в проекції нижнього кута правої лопатки; чисельних колото-різаних ран по задній поверхні шиї в усіх третинах та на рівні 1-го та 2-го грудних хребців, по правій поверхні шиї у середній третині з пошкодженням сонної артерії, на лівому плечі по зовнішній поверхні у верхній третині, в проекції зовнішнього та внутрішнього кута лівої лопатки в кількості 2-х, різаної рани по передній поверхні шиї справа у середній третині, крововтрати понад 700 мл, саден: на кінчику носу, на правому та на лівому коліні та на правому плечі. Тілесні ушкодження у вигляді ран утворилися внаслідок дії предмету(ів) з ознаками колючо-ріжучого, окрім рани №2, яка утворилася внаслідок дії предмету з ознаками ріжучого. Тілесні ушкодження у вигляді саден утворилися внаслідок дії предмету(ів) з ознаками твердого тупого. Тілесні ушкодження у вигляді проникаючих колото-різаних ушкоджень грудної клітини з пошкодженням правої та лівої легені (рани №№ 1, 6, 7), колото-різане пошкодження шиї з ушкодженням сонної артерії (рана №8) класифікуються як тілесні ушкодження тяжкого ступеню, оскільки є небезпечними для життя в момент спричинення. Тілесні ушкодження у вигляді колото-різаних ран №№ 2, 3, 4, 5, 9, 10, 11, 12, 13, 14, 15, 16, 17, 18, 19, 20, 21 та саден класифікуються як тілесні ушкодження легкого ступеню. Виявлені тілесні ушкодження мають ознаки прижиттєвого спричинення та були заподіяні приблизно за 3 години до моменту смерті. Тілесні ушкодження у вигляді саден утворилися внаслідок мінімум 4-х травматичних дій, рани утворилися внаслідок 24 травматичних дій, де рани №№ 9, 10, 11 утворилися внаслідок 2 травматичних дій кожна. Потерпілий та особа, що спричинила тілесні ушкодження, та предмет(и), яким спричинялися тілесні ушкодження, могли перебувати у різноманітному положенні по відношенню один до одного, яке б дозволяло утворення виявлених на тілі ушкоджень. Тілесні ушкодження у вигляді саден могли утворитися і внаслідок переміщення тіла. В крові від трупу ОСОБА_12 виявлений етиловий спирт в кількості 2,48 гр/дм.куб, що відповідає середньому ступеню алкогольного сп`яніння. Смерть ОСОБА_12 наступила внаслідок геморагічного шоку, який розвинувся в результаті гострої крововтрати, як результат проникаючих колото-різаних ушкоджень грудної клітини з пошкодженням правої та лівої легені та пошкодженням сонної артерії. Дивлячись на динаміку розвитку трупних явищ при дослідженні трупу в морзі, можна сказати, що від моменту смерті до дослідження трупа в секційній моргу пройшов термін в межах близько 1-3 діб;

-висновком судово-медичної експертизи ділянки шкіри та відрізка ребра трупа ОСОБА_12 №118 від 05.07.2017 (розпочатої 30.06.2017), встановлено, що при проведенні експертизи ділянки шкіри шиї в проекції 1-2-шийних хребців та відрізка першого лівого ребра, виявлені пошкодження у вигляді чотирьох ран та крайового пошкодження ребра. Пошкодження є результатом не менш п`яти травмуючих дій плоского колюче-ріжучого предмета з односторонньою заточкою клинка, який мав обух П-подібної форми помірної товщини (близько 2 мм) та найбільшу ширину зануреної частини клинка близько 24 мм. В момент нанесення пошкоджень клинок занурювався прямовисно (рана №1) та під кутом до поверхні шкіри гострий кут зі сторони правої щоки клинка (рани №3, №4), лівої щоки клинка (рана №2, пошкодження ребра). В момент заподіяння пошкоджень на ділянці шкіри клинок був орієнтований обухом вправо, вправо та вверх, а лезом вліво, вліво та вниз. Пошкодження на наданих для проведення експертизи об`єктах могли бути спричинені клинком одного травмуючого предмета;

-висновком судово-медичної експертизи №347 від 16.05.2017 визначено групу крові, тобто кров трупу ОСОБА_12 належить до групи Ав за ізосерологічною системою АВ0;

-висновком судово-медичної експертизи №348 від 16.05.2017 визначено групу крові, тобто кров ОСОБА_8 належить до групи 0бв за ізосерологічною системою АВ0;

-висновком судово-медичної експертизи №353 від 30.05.2017 визначено, що кров потерпілого ОСОБА_12 належить до групи Ав з супутнім антигеном Н за ізосерологічною системою АВ0. Кров підозрюваного ОСОБА_8 належить до групи 0бв за ізосерологічною системою АВ0. На чоловічому кросівку, вилученому 05.05.2017, знайдено кров людини (об`єкти 1-3). Кров у вказаних об`єктах може походити від потерпілого ОСОБА_12 . Домішка крові підозрюваного ОСОБА_8 в об`єктах 1, 2 можлива, але малоймовірна, враховуючи дуже невеликий розмір цих слідів крові. Домішка крові підозрюваного ОСОБА_8 в об`єкті 3 не виключається;

-висновком судово-медичної експертизи №351 від 30.05.2017, згідно з яким кров потерпілого ОСОБА_12 належить до групи Ав з супутнім антигеном Н за ізосерологічною системою АВ0. Кров підозрюваного ОСОБА_8 належить до групи 0бв за ізосерологічною системою АВ0. В змиві з бамперу автомобіля (об`єкт 3), на фрагменті тканини із заднього пасажирського сидіння автомобіля (об`єкт 5), на чохлі сидіння автомобіля (об`єкт 6), що були вилучені при огляді автомобіля «Ауді А6», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , знайдено кров людини. Кров у вказаних об`єктах може походити від потерпілого ОСОБА_12 . Домішка крові підозрюваного ОСОБА_8 в об`єктах можлива, але малоймовірна, враховуючи дуже невеликий розмір слідів крові. В змиві з ручки передніх пасажирських дверей автомобіля (об`єкт 1), в змиві із зовнішньої сторони заднього правого крила автомобіля (об`єкт №2), в змиві з керма автомобіля (об`єкт 4), що були вилучені при огляді автомобіля «Ауді А6», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , кров не знайдена;

-висновком судово-медичної експертизи №349 від 12.06.2017 встановлено, що група крові трупа ОСОБА_12 Ав за ізосерологічною системою АВ0. Крім того, організму потерпілого властивий антиген Н в якості супутнього. Група крові підозрюваного ОСОБА_8 - 0бв за ізосерологічною системою АВ0. На марлевих тампонах-змивах РБК, зроблених біля автомобіля Ауді, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , біля будинку, з дерев`яного забору та бетонного забору за адресою: вул. Козацький Шлях (колишня Куйбишева),6, м. Олександрія (об`єкти 1-4), та 2 фрагментах скла з місця події (об`єкти 5,6) знайдено сліди крові людини. Кров у вказаних об`єктах може належати потерпілому ОСОБА_12 . Домішка крові підозрюваного ОСОБА_8 в об`єктах 1-4 можлива, але малоймовірна, враховуючи дуже невеликий розмір слідів крові. Домішка крові підозрюваного ОСОБА_8 в об`єктах 5, 6 не виключається;

-висновком судово-медичної експертизи №350 від 12.06.2017, згідно з яким група крові трупа ОСОБА_12 Ав за ізосерологічною системою АВ0. Крім того, організму потерпілого властивий антиген Н в якості супутнього. Група крові підозрюваного ОСОБА_8 - 0бв за ізосерологічною системою АВ0. На гілці, вилученій в зоні зелених насаджень по вул. Г.Сталінграду в м. Олександрія (об`єкт 1), в пошукових вирізках на шкарпетці (об`єкти 5, 6, 8, 9, 11), на поліетиленовій плівці з місця події (об`єкти 12-15) знайдено сліди крові людини. Кров в об`єктах 1, 5, 6, 8, 9, 11-15 може належати потерпілому ОСОБА_12 . Домішка крові підозрюваного ОСОБА_8 в об`єктах 5, 6, 8, 9, 11-15 не виключається;

-висновком судово-медичної експертизи №73 від 30.06.2017 встановлено, що у змивах з правої та лівої руки, а також з правої та лівої стопи підозрюваного ОСОБА_8 крові не знайдено;

-висновком судово-медичної експертизи №74 від 30.06.2017 встановлено, що у піднігтьовому вмісті з правої та лівої руки підозрюваного ОСОБА_8 крові та епітеліальних клітин не знайдено;

-висновком судово-медичної експертизи №78 від 11.07.2017 встановлено, що у змивах з чотирьох кухонних ножів, виявлених та вилучених 06.07.2017 в ході обшуку домоволодіння ОСОБА_8 , крові та волосся не знайдено;

-висновком судово-психіатричної експертизи № 290 від 20.06.2017, яким встановлено, що ОСОБА_8 , в момент скоєння правопорушення не страждав і в даний час психічним захворюванням не страждає, не знаходився в тимчасовому хворобливому стані. Міг усвідомлювати свої дії і керувати ними. Підпадає під дію ч.1 ст.19 КК України. У відношенні інкримінованого йому правопорушення ОСОБА_8 слід вважати осудним. Застосування заходів медичного характеру не потребує. Емоційний стан досліджуваного під час інкримінованого йому правопорушення, був стресовий, не доходячи до глибини фізіологічного афекту, у зв`язку з відсутністю формування фаз розвинення та протікання фізіологічного афекту. Під час дослідження у ОСОБА_8 виявлено середній рівень інтелекту. Середній рівень пам`яті, уваги та достатній рівень психічних процесів, які вказують на достатній рівень розвитку особистості і можливість досліджуваного аналізувати ситуацію, передбачати наслідки та давати по ним відповідні свідчення органам слідства та суду. Високий рівень нервово-психічної стійкості і поведінкової регуляції. В методиці показників та форм агресії отримані результати вказують відсутність ознак агресивної поведінки відносно оточуючих. Середній рівень тривожності, середній рівень самооцінки, середній рівень агресивності, середній рівень ригідності. Під час дослідження у ОСОБА_8 не виявлено рис характеру, які мають яскраво виражений характер та можуть мати істотний вплив на його поведінку. Під час дослідження виявлено достатній розвиток всіх видів пам`яті. Даних, які б могли суттєво впливати на психічний стан ОСОБА_8 в момент інкримінованого правопорушення в матеріалах справи та бесіді з досліджуваним не виявлено. Під час дослідження у ОСОБА_8 не виявлено відхилень індивідуально - психологічного розвитку, ознак розумового відставання. Досліджуваний ОСОБА_8 враховуючи рівень і особливості його розумового розвитку, здатний правильно розуміти значення своїх конкретних дій та їх наслідків.

-постановами Олександрійського ВП ГУНП України в Кіровоградській області 15.05.2017, від 04.07.2017 визнано речовими доказами, їх передано на зберігання (т.3 а.с. 191-192, 203-204).

На підставі сукупності досліджених та оцінених доказів ОСОБА_8 обґрунтовано визнаний винуватим у вчиненні умисного вбивства, тобто умисного протиправного заподіяння смерті іншій людині, вчиненого з особливою жорстокістю, а дії його правильно кваліфіковані за п. 4) ч. 2 ст. 115 КК України.

Оцінка доводів апеляційної скарги обвинуваченого.

Доводи, наведені обвинуваченим, загалом, є аналогічними тим, що висловлені стороною захисту під час судового слідства суду першої інстанції, та стали предметом дослідження та оцінювання судом, критичні висновки з приводу цих доводів зазначені і належно мотивовані судом першої інстанції в оскаржуваному вироку.

Отже, доводи ОСОБА_8 щодо відсутності у нього умислу на вбивство потерпілого, дана подія відбулась раптово, лише внаслідок протиправної поведінки потерпілого, який сам спровокував конфлікт, сварку та бійку; необхідно перекваліфікувати його дії на ст. 36 КК України, звільнити його від кримінальної відповідальності та закрити кримінальне провадження, адже він зазнав нападу у власному подвір`ї людини у стані алкогольного сп`яніння; кримінальне правопорушення вчинено ним у стані сильного душевного хвилювання, внаслідок протиправної поведінки потерпілого, який перебував у стані алкогольного сп`яніння, вчинив сварку, наносив тяжкі словесні образи в бік обвинуваченого; він вчинив даний злочин, перебуваючи в межах необхідної оборони, коли потерпілий накинувся на нього з ножем, кількість нанесених ним ударів потерпілому він навіть не пам`ятає; він злякався від того, що сталось, тому приховав тіло потерпілого у посадці, свого підтвердження не знайшли і задоволенню не підлягають.

Вбивство це передбачене кримінальним законом винне суспільно небезпечне діяння, яке посягає на життя іншої людини і спричиняє її смерть.

Із об`єктивної сторони кримінальне правопорушення характеризоване: діянням посяганням на життя іншої особи; наслідками у вигляді фізіологічної смерті потерпілого; причинним зв`язком між вказаними діянням та наслідками; факультативними ознаками (місце, час, спосіб, знаряддя, засоби, обстановка вчинення вбивства). Суспільне небезпечне діяння при вбивстві може проявитися у дії або бездіяльності. Найчастіше умисне вбивство вчиняється шляхом дії, спрямованої на порушення функцій чи анатомічної цілісності життєво важливих органів іншої людини. Суспільно небезпечним наслідком вбивства є настання фізіологічної (незворотної) смерті потерпілого. Причинний зв`язок між вказаними вище діянням і наслідками має бути необхідним смерть потерпілого є закономірним результатом діяння винної особи, а не третіх осіб або яких-небудь зовнішніх сил.

Суб`єктивна сторона кримінального правопорушення умисного вбивства характеризується виною у формі умислу, це означає, що особа під час вчинення злочину усвідомлювала суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачала настання шкідливих наслідків, бажала їх чи свідомо допускала їх настання.

Питання про умисел необхідно вирішувати виходячи із сукупності всіх обставин вчиненого діяння, зокрема, враховувати спосіб, знаряддя злочину, кількість, характер і локалізацію поранень та інших тілесних ушкоджень, причини припинення злочинних дій, поведінку винного і потерпілого, що передувала події, їх стосунки.

Згідно із ч. 1 ст. 36 КК України необхідною обороною визнаються дії, вчинені з метою захисту охоронюваних законом прав та інтересів особи, яка захищається, або іншої особи, а також суспільних інтересів та інтересів держави від суспільно небезпечного посягання шляхом заподіяння тому, хто посягає, шкоди, необхідної і достатньої в даній обстановці для негайного відвернення чи припинення посягання, якщо при цьому не було допущено перевищення меж необхідної оборони.

Істотною характеристикою суспільно небезпечного посягання є його наявність, протягом якої в особи існує право на необхідну оборону. Наявність суспільно небезпечного посягання має початковий і кінцевий моменти. При з`ясуванні наявності такої загрози необхідно враховувати поведінку нападника, зокрема спрямованість умислу, інтенсивність і характер його дій, що дають особі, яка захищається, підстави сприймати загрозу як реальну.

Другий елемент підстави необхідної оборони це необхідність негайного відвернення або припинення суспільно небезпечного посягання. Право на необхідну оборону виникає не при будь-якому суспільно небезпечному посяганні, а лише при такому, яке відповідно до ч. 1 ст. 36 КК викликає у того, хто захищається, невідкладну необхідність в заподіянні шкоди тому, хто посягає, для негайного відвернення або припинення його суспільно небезпечного посягання.

При відмежуванні правомірної оборони від злочину необхідно ретельно досліджувати мотиви та мету дій того, хто заподіяв шкоду. Співрозмірність захисту характеризує межі необхідної оборони. Умисне заподіяння тому, хто посягає, смерті або нанесення йому тяжкого тілесного ушкодження визнається співрозмірним, якщо ця тяжка шкода була необхідною і достатньою для негайного відвернення або припинення посягання і водночас відповідала небезпечності посягання та обстановці захисту.

Заподіяна тому, хто посягає, шкода повинна бути співрозмірною не тільки з небезпечністю посягання, а й з обстановкою захисту. Обстановка захисту визначається реальними можливостями і засобами того, хто захищається, для негайного відвернення або припинення посягання. Характер такої обстановки залежить від реального співвідношення сил, можливостей і засобів особи, що захищається, і особи, яка посягає. ВСУ рекомендує в цих випадках враховувати місце і час нападу, його раптовість, неготовність для його відбиття, кількість нападників і тих, хто захищається, їхні фізичні дані (вік, стать, стан здоров`я) та інші обставини справи.

Оборона проти явно закінченого посягання є неправомірною.

Як встановлено у кримінальному провадженні, у день події кримінального правопорушення, між обвинуваченим ОСОБА_8 та потерпілим ОСОБА_12 , на ґрунті неприязних відносин, виникла сварка, в ході якої останній, будучи у стані алкогольного сп`яніння, відсунувши дерев`яну огорожу між територією домоволодінь потерпілого та обвинуваченого, перейшов на територію домоволодіння ОСОБА_8 , де, тримаючи у руці ніж, підбіг до ОСОБА_8 . Однак, ОСОБА_8 , вихопивши ніж з рук потерпілого, тримаючи цей ніж у правій руці, із застосуванням значної сили, клинком ножу наніс потерпілому ОСОБА_12 ряд ударів в область шиї.

Після чого ОСОБА_12 впав на землю.

Проте, ОСОБА_8 продовжив наносити удари ножем в область грудної клітини потерпілого.

Протокол огляду трупа ОСОБА_12 та висновок експерта свідчить про те, що потерпілому спричинено колото-різані рани внаслідок 24 травматичних впливів, виявлені тілесні ушкодження у вигляді проникаючих колото-різаних ушкоджень грудної клітини з пошкодженням правої та лівої легені, пристінкової плеври, першого ребра зліва, з формуванням ран в ділянках по середньо-ключичній лінії зліва на рівні першого міжребер`я, по лівій біля хребцевій лінії на рівні 7 грудного хребця та в проекції нижнього кута правої лопатки, також чисельних колото-різаних ран по задній поверхні шиї в усіх третинах та на рівні 1-го та 2-го грудних хребців, по правій поверхні шиї у середній третині з пошкодженням сонної артерії, на лівому плечі по зовнішній поверхні у верхній третині, в проекції зовнішнього та внутрішнього кута лівої лопатки в кількості 2-х, різаної рани по передній поверхні шиї справа у середній третині.

Експертом встановлено, що ОСОБА_12 зазнав крововтрати понад 700 мл Встановлено також, що тілесні ушкодження у вигляді ран утворилися внаслідок дії предмету(ів) з ознаками колючо-ріжучого, тілесні ушкодження у вигляді проникаючих колото-різаних ушкоджень грудної клітини з пошкодженням правої та лівої легені, колото-різане пошкодження шиї з ушкодженням сонної артерії класифікуються як тілесні ушкодження тяжкого ступеню, оскільки є небезпечними для життя в момент спричинення. Рани утворилися внаслідок 24 травматичних дій, декотрі рани утворилися внаслідок 2 травматичних дій кожна.

Крім того, експертом виявлені пошкодження трупу ОСОБА_12 у вигляді чотирьох ран та крайового пошкодження ребра. Пошкодження є результатом не менш п`яти травмуючих дій плоского колюче-ріжучого предмета з односторонньою заточкою клинка.

Смерть ОСОБА_12 наступила внаслідок геморагічного шоку, який розвинувся в результаті гострої крововтрати, як результат проникаючих колото-різаних ушкоджень грудної клітини з пошкодженням правої та лівої легені та пошкодженням сонної артерії.

Отже, експертним шляхом встановлено кількість, механізм, локалізацію та напрямок нанесення ОСОБА_8 тілесних ушкоджень, їх тяжкість.

Також встановлено й те, що для спричинення наявних тілесних ушкоджень необхідне прикладення фізичної сили (наявні пошкодження кісток ребра).

Тобто, ОСОБА_8 , вихопивши ніж у ОСОБА_12 і тим самим обеззброївши його, спричинив ряд ударів лезом ножу в область життєво важливого органу потерпілого (шиї). Після того як ОСОБА_12 , зазнавши вказаних тілесних ушкоджень впав, обвинувачений все одно продовжив наносити потерпілому численних тілесних ушкоджень в життєво важливі органи. При цьому, як встановлено обставинами кримінального провадження, обвинувачений ОСОБА_8 не перебував у стані алкогольного сп`яніння, ОСОБА_12 перебував у стані алкогольного сп`яніння середнього ступеню (в крові від трупу ОСОБА_12 виявлений етиловий спирт в кількості 2,48 гр/дм.куб, що відповідає середньому ступеню алкогольного сп`яніння).

Завдаючи ударів ножем в життєво важливі органи людини, ОСОБА_8 не міг не розуміти і не усвідомлювати, що вказане спричинить смерть потерпілого.

Зважаючи на послідовність дій ОСОБА_8 , який продовжив наносити тілесні ушкодження потерпілому в область грудної клітини навіть після того, як обеззброїв його та він впав після отримання ряду тілесних ушкоджень й не чинив опору, спричинених ножем в область шиї, можливо стверджувати, що ОСОБА_8 діяв умисно щодо наслідків у вигляді настання смерті потерпілого.

Припинив ОСОБА_8 свої протиправні дії стосовно потерпілого, коли останній припинив подавати ознаки життя.

Посткримінальна поведінка ОСОБА_8 характеризована вчиненням ним низки дій, спрямованих на приховування трупу потерпілого: переміщення тіла, прикриття його з метою маскування різними предметами (щитом, листям), у подальшому переміщенням тіла до багажнику автомобіля, перевезення до лісопосадки, приховування у лісопосадці шляхом закопування.

Таким чином, враховуючи спосіб, знаряддя злочину, обстановку вчинення вбивства, кількість, характер і локалізацію тілесних ушкоджень, причини припинення злочинних дій (потерпілий припинив подавати ознаки життя), поведінку винного і потерпілого, що передувала події, їх стосунки (неприязні), є обґрунтованим висновок суду першої інстанції про наявність у діях обвинуваченого ОСОБА_8 всіх ознак кримінального правопорушення, передбаченого ст. 115 КК України, в тому числі, із суб`єктивно сторони, умислу на вчинення даного кримінального правопорушення, тобто, ОСОБА_8 усвідомлював суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачав настання шкідливих наслідків, бажав їх і свідомо допускав їх настання.

Крім того, вказані дії ОСОБА_8 не можуть свідчити про необхідну оборону з його боку від протиправних дій потерпілого.

Дослідженням матеріалів кримінального провадження встановлено, що 07.03.2018 ОСОБА_8 скерував до Кропивницького ВП ГУНП РУП в Кіровоградській області заяву про вчинення кримінального правопорушення: 01.05.2017 між ним та ОСОБА_12 виникла сварка, в ході якої ОСОБА_12 спричинив йому тілесні ушкодження.

Провівши досудове розслідування у межах кримінального провадження № 0002116 від 07.03.2018, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, постановою дізнавача СД Олександрійського РВП ГУНП України в Кіровоградській області ОСОБА_23 від 23.09.2021 дане кримінальне провадження закрите, у зв`язку із відсутністю складу кримінального правопорушення, на підставі п. 2) ч. 1 ст. 284 КПК України.

Також, із встановлених обставин та досліджених доказів кримінального провадження слідує, що загроза для ОСОБА_8 була фактично нейтралізована тоді, коли він обеззброїв потерпілого ОСОБА_12 .

Подальші дії ОСОБА_8 не можна розглядати як самооборону, оскільки будь-які протиправні дії з боку потерпілого вже були відсутні, жодної небезпеки для життя ОСОБА_8 не було. Завдання ж ОСОБА_8 чисельних ударів ножем у життєво важливі органи виходить за межі необхідності для захисту свого життя і свідчить не про оборонний характер дій, а про умисел на вбивство.

Відтак, дії ОСОБА_8 не можна вважати такими, що були вчинені у межах необхідної оборони або навіть із перевищенням меж необхідної оборони; дії обвинуваченого не були співмірні ні із небезпечністю посягання, ні з обстановкою захисту.

Доводи апеляційної скарги з приводу того, що ОСОБА_8 перебував у збудженому психоемоційному, афективному стані, не усвідомлював всіх подій, колегією суддів оцінюються критично.

Висновок судово-психіатричної експертизи № 290 від 20.06.2017 свідчить, що ОСОБА_8 в момент скоєння правопорушення не страждав, не знаходився в тимчасовому хворобливому стані, міг усвідомлювати свої дії і керувати ними, у відношенні інкримінованого йому правопорушення його слід вважати осудним. Емоційний стан досліджуваного ( ОСОБА_8 ) під час інкримінованого йому правопорушення визначений як стресовий, але не доходячи до глибини фізіологічного афекту, у зв`язку з відсутністю формування фаз розвинення та протікання фізіологічного афекту.

З огляду на означене, можливо стверджувати, що ОСОБА_8 міг керувати своїми діями та розуміти їх наслідки, не перебував у станах, що виключають його осудність, не встановлено у ОСОБА_8 й наявності у момент події такого афективного стану, який унеможливив би кримінальну відповідальність, оскільки вказане підтверджене висновком судово-психіатричної експертизи та про наявність усвідомлення своїх дій, розуміння їх, вольової складової поведінки, свідчить й те, що після нанесення великої кількості ударів ножем ОСОБА_12 , усвідомлюючи, що останній помер, ОСОБА_8 приховав тіло останнього, потім, з настанням нічної пори доби, вивіз у власному авто до лісопосадки, закопав його.

Доводи обвинуваченого в апеляційній скарзі щодо того, що поведінка ОСОБА_12 була провокативною, він сам вчинив сварку та бійку, - не виправдовують протиправних дій ОСОБА_8 щодо подальшого умисного заподіяння смерті потерпілому за визначених обставин. Провокативна поведінка особи не надає правових підстав для умисного позбавлення іншою особою її життя, яке є найвищою цінністю та охоронюваним законом невід`ємним правом.

Також, обвинувачений ОСОБА_8 просить визнати недопустимими докази: протокол слідчого експерименту від 06.05.2017, висновок судово-психіатричної експертизи №290 від 20.06.2017, протокол НСРД від 06.07.2017.

Слід зауважити, що таким доводам обвинуваченого також надано оцінки судом першої інстанції.

Як убачається з матеріалів кримінального провадження, стороною захисту неодноразово подавались до суду першої інстанції ряд клопотань про визнання доказів неналежними та недопустимими (у 2023 - а.п. 139-149 т. 9).

Згідно із ч. 1 ст. 89 КПК України суд вирішує питання допустимості доказів під час їх оцінки в нарадчій кімнаті під час ухвалення судового рішення.

Вказані клопотання вирішені судом, свою оцінку доказам, які сторона захисту просила визнати недопустимими, суд надав при ухваленні судового рішення, умотивувавши свої висновки належним чином.

З висновками суду першої інстанції про відсутність підстав для визнання доказів недопустимими колегія суддів погоджується.

Статтею 223 Кримінального процесуального кодексу України регламентовані вимоги до проведення слідчих (розшукових) дій: мету, спосіб, порядок такого проведення, забезпечення участі осіб у проведенні слідчої дії, обов`язковість роз`яснення прав та обов`язків особам, при участі яких проводиться слідча дія, запрошення понятих, застосування технічних засобів фіксування слідчої дії тощо.

Згідно із ч. 1 ст. 240 КПК України з метою перевірки і уточнення відомостей, які мають значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, слідчий, прокурор має право провести слідчий експеримент шляхом відтворення дій, обстановки, обставин певної події, проведення необхідних дослідів чи випробувань.

У відповідності до ч. 2, ч. 3, ч. 6 ст. 240 КПК України за необхідності слідчий експеримент може проводитися за участю спеціаліста. Під час проведення слідчого експерименту можуть проводитися вимірювання, фотографування, звуко- чи відеозапис, складатися плани і схеми, виготовлятися графічні зображення, відбитки та зліпки, які додаються до протоколу. До участі в слідчому експерименті можуть бути залучені підозрюваний, потерпілий, свідок, захисник, представник. Про проведення слідчого експерименту слідчий, прокурор складає протокол згідно з вимогами цього Кодексу. Крім того, у протоколі докладно викладаються умови і результати слідчого експерименту.

Проведення слідчих експериментів, на відміну від допиту, передбачає відтворення дій, обстановки, обставин певної події, проведення необхідних дослідів чи випробувань. Отримані під час цієї слідчої (розшукової) дії відомості не є самостійним процесуальним джерелом доказів, оскільки таким джерелом виступає відповідний протокол.

Належна правова процедура проведення слідчого експерименту містить низку процесуальних гарантій, дотримання яких виключає обґрунтовані сумніви щодо правомірного отримання відомостей від учасника кримінального провадження. До системи таких гарантій належить, зокрема, здійснення безперервного відеозапису слідчої (розшукової) дії як невід`ємної складової здійснення судового контролю за дотриманням засад кримінального провадження, детальне і ґрунтовне роз`яснення прав та процесуальних наслідків участі особи в проведенні слідчого експерименту, участь понятих, представників, спеціалістів тощо.

Як слідує зі змісту протоколу проведення слідчого експерименту від 06.05.2017 (а.п. 226 т. 2), він проведений із дотриманням вимог ст. ст. 223, 240 КПК України: за участі підозрюваного ОСОБА_8 , його захисника, залучений спеціаліст, експерт та двоє понятих, роз`яснено права та обов`язки учасникам слідчої дії, використовувався технічний засіб фіксації слідчої дії, наявні опис і результати слідчого експерименту, підписи осіб-учасників слідчого експерименту. До протоколу долучений оптичний диск із зафіксованим записом проведення даної слідчої дії.

Слід зауважити, заяв та зауважень від осіб-учасників слідчого експерименту не надходило.

Інформація, яка відображена у протоколі слідчого експерименту містить дані саме про відтворення дій, обстановки, обставин події, слідчі дії проведені у відповідності до вимог кримінального процесуального закону та повністю відповідають легітимній меті слідчого експерименту.

Стаття 242 Кримінального процесуального кодексу України визначає підстави проведення експертизи: ч. 1 цієї норми закону констатує, що експертиза проводиться експертною установою, експертом або експертами, яких залучають сторони кримінального провадження або слідчий суддя за клопотанням сторони захисту у випадках та порядку, передбачених статтею 244 цього Кодексу, якщо для з`ясування обставин, що мають значення для кримінального провадження, необхідні спеціальні знання. Не допускається проведення експертизи для з`ясування питань права.

Як встановлено ч. 2 ст. 242 КПК України, слідчий або прокурор зобов`язані забезпечити проведення експертизи щодо: п. 3) визначення психічного стану підозрюваного за наявності відомостей, які викликають сумнів щодо його осудності, обмеженої осудності.

Як визначає ч. 1 ст. 101 КПК України висновок експерта - це докладний опис проведених експертом досліджень та зроблені за їх результатами висновки, обґрунтовані відповіді на запитання, поставлені особою, яка залучила експерта, або слідчим суддею чи судом, що доручив проведення експертизи. У відповідності до ч. 6 ст. 101 КПК України Експерт, який дає висновок щодо психічного стану підозрюваного, обвинуваченого, не має права стверджувати у висновку, чи мав підозрюваний, обвинувачений такий психічний стан, який становить елемент кримінального правопорушення або елемент, що виключає відповідальність за кримінальне правопорушення.

Стаття 102 Кримінального процесуального кодексу України фіксує вимоги до змісту висновку експерта, зокрема, ч. 1 цієї норми закону встановлює, що у висновку експерта повинно бути зазначено: 1) коли, де, ким (ім`я, освіта, спеціальність, свідоцтво про присвоєння кваліфікації судового експерта, стаж експертної роботи, науковий ступінь, вчене звання, посада експерта) та на якій підставі була проведена експертиза; 2) місце і час проведення експертизи; 3) хто був присутній при проведенні експертизи; 4) перелік питань, що були поставлені експертові; 5) опис отриманих експертом матеріалів та які матеріали були використані експертом; 6) докладний опис проведених досліджень, у тому числі методи, застосовані у дослідженні, отримані результати та їх експертна оцінка; 7) обґрунтовані відповіді на кожне поставлене питання.

Крім того, ч. 2 ст. 102 КПК України вимагається: у висновку експерта обов`язково повинно бути зазначено, що його попереджено про відповідальність за завідомо неправдивий висновок та відмову без поважних причин від виконання покладених на нього обов`язків.

У межах даного кримінального провадження призначено й проведено судово-психіатричну експертизу стосовно підозрюваного ОСОБА_8 на підставі постанови старшого слідчого в ОВС СВ ГУНП в Кіровоградській області ОСОБА_24 від 25.05.2017.

Висновок судово-психіатричного експерта № 290 від 20.06.2017 містить дані про місце та час проведення експертизи, дані про експерта і про попередження їх про кримінальну відповідальність за ст. ст. 384, 385 КК України, на підставі чого проведено експертизу, які матеріали використані експертною лікарською комісією. Експертизу проведено при участі слідчого ОСОБА_24 (а.п. 54-56 т. 3).

Підставою визнання висновку судово-психіатричного експерта недопустимим доказом обвинувачений вважає те, що не було роз`яснено право не свідчити проти себе.

Дані висновку експертизи можливо визнати недопустимими доказами лише за умови, якщо призначення експертизи слідчим, який не входить до складу визначеної у кримінальному провадженні слідчої групи, призвела до порушення прав і свобод людини, гарантованих Конвенцією або Конституцією України. У разі визнання даних висновку експерта недопустимими доказами у зв`язку з призначенням експертизи таким слідчим, суд у кожному випадку повинен аргументувати, які саме конвенційні чи конституційні права і свободи підозрюваного, обвинуваченого або інших осіб були знівельовані, звужені чи обмежені та в чому це виразилося.

Однією з підстав визнання судом істотними порушеннями прав людини і основоположних свобод є отримання показань чи пояснень від особи, яка не була повідомлена про своє право відмовитися від давання показань та не відповідати на запитання, або їх отримання з порушенням цього права.

Разом із тим, проведення експертизи не є отриманням показань від підозрюваного. Судова експертиза це дослідження на основі спеціальних знань у галузі науки, техніки, мистецтва, ремесла тощо об`єктів, явищ і процесів з метою надання висновку з питань, що є або будуть предметом судового розгляду, опосередкований засіб доказування, сутність якого полягає в тому, що уповноважена процесуальним законом особа (слідчий, прокурор, суд) доручає судовому експерту вирішити поставлені перед ним питання, а судовий експерт, користуючись своїми спеціальними знаннями, проводить дослідження наданих йому матеріалів і надає висновок, який використовується як джерело доказів.

Також, у відповідності до ч. 2 ст. 94 КПК України жоден доказ не має наперед встановленої сили.

Крім того, як вказувалось, висновок експерта не є самостійним доказом, а є джерелом доказу, до того ж згідно із ч. 10 ст. 101 КПК України висновок експерта не є обов`язковим для особи або органу, яка здійснює провадження, але незгода з висновком експерта повинна бути вмотивована у відповідних постанові, ухвалі, вироку.

Підсумовуючи викладене, слід вказати, що у даному випадку на вирішення експертної комісії слідчим ставились ряд питань щодо визначення психічного стану підозрюваного, зокрема під час вчинення інкримінованого йому кримінального правопорушення. Як слідує зі змісту висновку, експертизу проведено на підставі матеріалів кримінального провадження, медичної документації стосовно ОСОБА_8 , експертиза містить дослідження медичної документації, дані дослідження особи підозрюваного під час проведення експертизи, в ході бесіди із підозрюваним, результати психологічного дослідження, обґрунтування та пояснення даних про психічний стан особи, та фактів, встановлених при дослідженні, відповіді на поставлені експерту слідчим у своїй постанові запитання, підписи експертної лікарської комісії.

Отже, експертизу проведено на законних підставах, у відповідності до вимог кримінального процесуального закону, узгоджено до Порядку проведення судово-психіатричної експертизи, затвердженого Наказом Міністерства охорони здоров`я України 08.05.2018 № 865, висновок експерта містить всі належні для висновку дані, результати дослідження зазначені у висновку повно, інформативно, у відповідності до поставлених запитань, послідовно й чітко.

Тобто, висновок експерту відповідає вимогам до його змісту, визначеним кримінальним процесуальним законом та Порядком проведення судово-психіатричної експертизи.

При цьому, вимогами законодавства не передбачена обов`язковість роз`яснення експертом підозрюваному його права не свідчити проти себе.

Таким чином, висновок експерта, у сукупності оцінений із іншими доказами, визнається належним і допустимим доказом.

Глава 21 Кримінального процесуального кодексу України визначає положення про негласні слідчі (розшукові) дії, їх загальні положення, підстави, строки і порядок їх проведення, порядок отримання дозволу на їх проведення тощо.

Згідно із ч. 2 ст. 246 КПК України негласні слідчі (розшукові) дії проводяться у випадках, якщо відомості про кримінальне правопорушення та особу, яка його вчинила, неможливо отримати в інший спосіб.

У відповідності до ч. 1 ст. 256 КПК України протоколи щодо проведення негласних слідчих (розшукових) дій, аудіо- або відеозаписи, фотознімки, інші результати, здобуті за допомогою застосування технічних засобів, вилучені під час їх проведення речі і документи або їх копії можуть використовуватися в доказуванні на тих самих підставах, що і результати проведення інших слідчих (розшукових) дій під час досудового розслідування.

Відповідно до ч. 1 ст. 260 КПК України, якими регульовані положення про аудіо-, відеоконтроль особи: аудіо-, відеоконтроль особи є різновидом втручання у приватне спілкування, яке проводиться без її відома на підставі ухвали слідчого судді, якщо є достатні підстави вважати, що розмови цієї особи або інші звуки, рухи, дії, пов`язані з її діяльністю або місцем перебування тощо, можуть містити відомості, які мають значення для досудового розслідування.

Згідно із матеріалами кримінального провадження, 03.07.2017 скасовано гриф секретності ухвали слідчого судді Апеляційного суду Кіровоградської області від 05.05.2017, до матеріалів долучено перелік носіїв секретної інформації (а.п. 23- т. 3). Згідно із ухвалою від 05.05.2017, надано дозвіл на проведення негласної слідчої (розшукової) дії: аудіо-, відеоконтроль особи, з метою перевірки версії причетності ОСОБА_8 до вчинення кримінального правопорушення, розслідування якого проводиться органом досудового розслідування за фактом вбивства ОСОБА_12 , а також з метою встановлення інформації про подію й обставини кримінального правопорушення, що можуть бути відомими ОСОБА_8 , встановлення можливих співучасників, враховуючи, що відомості про злочин та особу, яка могла його вчинити, отримати в іншій спосіб не видалось за можливе. Строк дії дозволу на проведення НСРД встановлений тривалістю два місяці, рахуючи з 05.05.2017.

Протокол про проведення НСРД від 06.07.2017 фіксує проведену негласну слідчу (розшукову) дію, дозвіл на яку наданий ухвалою слідчого судді Апеляційного суду Кіровоградської області. У ході проведення НСРД отримано матеріали про причетність ОСОБА_8 до вчинення умисного вбивства. Протоколом зафіксовані стенограми розмов між працівником поліції та ОСОБА_8 05.05.2017.

Сторона захисту належно повідомлена про проведення стосовно ОСОБА_8 негласних слідчих (розшукових) дій (а.п. 62-63 т. 3). Стороні захисту надано доступ до таких матеріалів.

Таким чином, як встановлено, оскільки відомості про кримінальне правопорушення та особу, яка його вчинила, не виявилось можливим отримати в інший спосіб, але орган досудового розслідування мав підстави вважати, що розмови ОСОБА_8 можуть містити відомості, які мають значення для досудового розслідування, то слідчий звернувся із клопотанням про надання дозволу на проведення відповідної НСРД, із чим погодився слідчий суддя, надавши такий дозвіл.

Протокол НСРД може використовуватися у доказуванні на тих самих підставах, що і результати проведення інших слідчих (розшукових) дій під час досудового розслідування, причин для визнання його недопустимим доказом не віднайдено.

У відповідності до положень ч. 1 ст. 86 КПК України доказ визнається допустимим, якщо він отриманий у порядку, встановленому цим Кодексом.

Положеннями ч. 1 ст. 87 КПК України визначено, що недопустимими є докази, отримані внаслідок істотного порушення прав та свобод людини, гарантованих Конституцією та законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також будь-які інші докази, здобуті завдяки інформації, отриманій внаслідок істотного порушення прав та свобод людини.

Також, положення цієї ж норми закону містять перелік діянь, які суд зобов`язаний визнати істотними порушеннями прав людини і основоположних свобод, а також перелік доказів, що мають визнаватись недопустимими, отриманих внаслідок низки випадків. Проте, такі визначені положеннями ст. 87 КПК України діяння, докази, у даному кримінальному провадженні не виявлені.

З огляду на зазначене, колегія суддів вважає, що підстав визнавати перелічені обвинуваченим докази недопустимими немає.

При цьому, колегія суддів погоджується із зазначенням суду першої інстанції, що лише заперечення обвинуваченим у судовому засіданні обставин, які перевірялись та уточнювались під час проведення слідчих експериментів, слідчих (розшукових) дій, експертиз, не може автоматично свідчити про недопустимість як доказів фактичних даних, викладених у зазначених документах.

Крім того, у разі, коли сторона вимагає визнати доказ недопустимим, посилаючись на порушення, допущене під час кримінального провадження, вона має не лише обґрунтувати наявність такого порушення, але й переконати, що воно істотно позначилося на можливостях сторони відстоювати свою позицію у справі.

Стороною захисту не надано переконливих і достатніх обґрунтувань на те, як саме істотно порушено права і свободи обвинуваченого ОСОБА_8 під час проведення слідчих дій та експертиз, в чому полягає істотне порушення вимог процесуального закону, яким чином воно могло вплинути на висновок експертів під час проведення експертиз тощо.

Також, обвинувачений ОСОБА_8 просить прослухати допит потерпілої ОСОБА_13 , матері загиблого потерпілого, яка вказувала, що вранці, у день події, до неї заходив її син (потерпілий) і казав, що незадоволений тим, що приїхав обвинувачений, а його дружина ОСОБА_14 (колишня дружина обвинуваченого) бігає до обвинуваченого, і потерпілий обурений такою її поведінкою, і цим потрібно щось вирішувати, - тобто, на переконання ОСОБА_8 , у потерпілого ОСОБА_15 був конкретний умисел на позбавлення його життя.

У відповідності до ч. 1 ст. 337 КПК України судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта.

Зважаючи на таке, суд не піддає оцінці дії померлого потерпілого з огляду на наявність або відсутність у нього певного умислу на вчинення кримінально караних дій.

Крім того, як зазначено у вироку суду та слідує з матеріалів кримінального провадження, під час проведення судового слідства Знам`янським міськрайонним судом Кіровоградської області, потерпіла ОСОБА_13 судом першої інстанції не допитувалась, вона подавала заяву і клопотання до суду першої інстанції, де вказувала про неможливість її явки до суду через похилий вік та поганий стан здоров`я, висловивши свою позицію у відповідних клопотанні, заяві, що подавала суду протягом судового слідства (а.п. 243, т. 6-клопотання, а.п. 217 т. 9-заява).

Суд же може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання (ч. 4 ст. 95 КПК України).

Відтак, колегія суддів прийшла до висновку, що доводи апеляційної скарги обвинуваченого не знайшли свого підтвердження, спростовуються доказами матеріалів кримінального провадження.

Відносно правильності призначення покарання судом першої інстанції, дотримання загальних принципів призначення покарання та врахування обставин, заявлених у положеннях ст. ст. 65-67 КК України.

Обвинувачений ОСОБА_8 зазначає, що ним відшкодовано шкоду, спричинену кримінальним правопорушенням, він не судимий і позитивно характеризований; судом не надано оцінки характеризуючим даним його особи як от: стан здоров`я, наявність постійного місця проживання, репутація, відсутність судимостей, повне визнання вини, щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, відшкодування витрат на поховання потерпілого.

Колегія суддів, виходячи із загальних положень та принципів призначення покарання, приходить до висновку про дотримання судом першої інстанції, при призначенні обвинуваченому ОСОБА_8 покарання, вимог закону.

Відповідно до ст. 65 КК України, особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинений злочин призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових злочинів.

При цьому, відповідно до ч. 2, ч. 3 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами; покарання не має на меті завдати фізичних страждань або принизити людську гідність.

Призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання.

Порядок і принципи призначення покарання регульовані й рекомендаціями постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання».

Висновки з приводу пропорційності покарання тяжкості правопорушення, висловлені ЄСПЛ в своїх рішеннях, зокрема, у рішеннях по справах Souring v. UK, Shvydka v. Ukraine, Tammer v. Estonia, - за змістом яких захід, що застосовується до порушника має бути пропорційним переслідуваній меті, засудження та покарання порушника не мають бути непропорційними законній меті і підстави, якими керуються національні суди, мають були відповідними і достатніми для виправдання такого втручання.

Вимоги дотримання справедливості при призначенні кримінального покарання закріплені у ст.10 Загальної декларації прав людини 1948 року, ст.14 Міжнародного пакту про цивільні та політичні права 1966 року, ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

Тобто, суд має призначати покарання конкретній особі за конкретний злочин, максимально індивідуалізуючи покарання, яке має бути необхідним і достатнім для виправлення засуджених, а також для запобігання вчиненню нових злочинів.

Як убачається із вироку суду першої інстанції, при призначенні ОСОБА_8 покарання, ураховано тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, яке є умисним особливо тяжким. Зважується, що наслідки кримінального правопорушення тяжкі і непоправні.

Дійсно, ОСОБА_8 як відшкодування спричиненої кримінальним правопорушенням шкоди здійснено два поштових перекази на адресу потерпілої ОСОБА_13 на загальну суму 10 000 гривень, двома переказами. Як вказує сторона захисту, у відшкодування майнових витрат, пов`язаних із похованням потерпілого.

Потерпіла ОСОБА_13 , яка судом першої інстанції не допитувалась, у поданих нею заяві та клопотанні вказувала про неможливість участі у судових засіданнях через тяжкий стан здоров`я та похилий вік, проте висловлювалась про призначення обвинуваченому ОСОБА_8 найсуворішою міри покарання. В запереченні на апеляційну скаргу потерпіла сторона висловилась про законність визначеного судом першої інстанції ОСОБА_8 покарання, оскільки показання ОСОБА_8 та визнання ним вини є нещирими, він жодного разу не попросив вибачення у потерпілої ОСОБА_13 , а його дії свідчать про бажання уникнути відповідальності з вчинений злочин.

Процесуальна позиція ОСОБА_8 відносно визнання своєї винуватості не являлась сталою протягом судового слідства: винуватість у вчиненому обвинувачений ОСОБА_8 не визнав, також визнавав частково, потім визнавав, але зазначав, що потерпілий сам спровокував такі дії з боку обвинуваченого.

Крім того, судом першої інстанції надано належної оцінки й наступним обставинам.

ОСОБА_8 з 03.05.2017 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, у подальшому продовжуваний слідчим суддею, судом. Запобіжний захід йому змінений ухвалою Кропивницького апеляційного суду від 05.08.2020 на домашній арешт цілодобово.

ОСОБА_8 , який достеменно знав, що стосовно нього діяв запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту, порушив умови даного запобіжного заходу, порушив покладені на нього судом процесуальні обов`язки, залишив своє місце проживання з 01.06.2021, що підтверджувалось рапортами працівників поліції, відібраними поясненнями сусідок обвинуваченого, у зв`язку із чим прокурор клопотав про зміну запобіжного заходу стосовно ОСОБА_8 , надавши дозвіл на його затримання.

Рапортами Генічеського РВП ГУНП в Херсонській області підтверджено, що ОСОБА_8 виявлений працівниками прикордонної служби в с. Стрелкове Геніченського району Херсонської області, при спробі незаконно перейти в обхід КПВВ Чонгар, адміністративну межу з тимчасово окупованою територією в АР Крим.

Вказане свідчить, що обвинувачений не виявляв готовності нести відповідальність за вчинене, понести призначене покарання.

Тоді як щире каяття, характеризуючи ставлення винної особи до вчиненого нею злочину, означає, що особа визнає свою вину, дає правдиві показання, щиро жалкує про вчинене, негативно оцінює злочин, бажає виправити ситуацію, що склалася, співчуває потерпілому, демонструє готовність понести заслужене покарання.

Щире каяття - це не формальна вказівка, а відповідне ставлення до скоєного, тому якщо засуджений спочатку доказує відсутність злочину, а потім вдається до визнання вини, є всі підстави сумніватися в щирості каяття.

Враховуючи наведене вище у сукупності, у даному кримінальному провадженні визнання наостанок обвинуваченим ОСОБА_8 вини, висловлення ним жалю з приводу вчиненого та зазначення ним про щире каяття, розцінюється як намагання пом`якшити покарання, і свідчить, що обвинувачений у вчиненому не розкаявся, у цілому виявивши байдужість до наслідків кримінального правопорушення.

Не може йти мова, за таких обставин, й про активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення з боку обвинуваченого.

Як особа обвинувачений нейтрально характеризований по місцю проживання як особа, на яку не надходило скарг, неодружений, без утриманців, безробітний, на обліках психіатра та нарколога не перебуває, не судимий.

Обставини, які пом`якшують покарання обвинуваченого, обставини, які обтяжують покарання, не встановлені.

Врахувавши наведене, колегія суддів вважає визначене судом першої інстанції ОСОБА_8 покарання виваженим, справедливим, достатнім й необхідним для виправлення та перевиховання обвинуваченого, а також попередження вчинення нових злочинів. Міра покарання, з урахуванням встановлених обставин кримінального правопорушення, обставин, передбачених ст. ст. 65-67 КК України, не є занадто суворою та надмірною.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення, не виявлено.

Відтак, з огляду на зазначене, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги свого підтвердження не знайшли, а тому колегія суддів не убачає підстав для зміни або скасування оскаржуваного вироку суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 376, 404, 405, 407, 418, 419, 424, КПК України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_8 залишити без задоволення.

Вирок Знам`янського міськрайонного суду Кіровоградської області від 09.01.2025 стосовно ОСОБА_8 залишити без змін.

Ухвала Кропивницького апеляційного суду набирає законної сили негайно після її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення судом апеляційної інстанції, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4