Провадження №1-кс/523/5887/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 вересня 2025 року м. Одеса

Слідчий суддя Пересипського районного суду міста Одеси ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , захисника - адвоката ОСОБА_4 , в присутності підозрюваного, розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі клопотання слідчого в ОВС Другого слідчого відділу (з дислокацією у м. Одесі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м.Миколаєві ОСОБА_5 , погодженого з заступником керівника Білгород-Дністровської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону ОСОБА_6 , про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою по матеріалам кримінального провадження № 0000034 від 04.06.2025 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 332, ч. 3 ст. 368 КК України відносно:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Ліски Ізмаїльського району, Одеської області, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , який на момент вчинення кримінального правопорушення проходив військову службу та перебував на посаді інспектора прикордонної служби 2 категорії - начальника групи переносних зенітно - ракетних комплексів зенітно - ракетного відділення прикордонно зенітно ракетної - артилерійської застави прикордонної комендатури швидкого реагування ІНФОРМАЦІЯ_2 , солдату, раніше не судимого,

підозрюваного у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

На розгляді Пересипського районного суду міста Одеса перебуває кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000034 від 04.06.2025

за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 332, ч. 3 ст. 368 КК України.

Слідчий за погодженням прокурора заявив клопотання про продовження підозрюваному ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, мотивуючи тим, що підозрюваний, який обґрунтовано підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, з метою уникнення кримінальної відповідальності та кримінального покарання, яке йому загрожує, може переховуватися від органу досудового розслідування та суду, впливати на свідків, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, продовжувати вчинювати злочинну діяльність, зокрема продовжити незаконне переправлення осіб через державний кордон України. Зазначив, що більш м`які запобіжні заходи не зможуть забезпечити належної процесуальної поведінки підозрюваного.

Захисник ОСОБА_7 - адвокат ОСОБА_4 не заперечувала щодо часткового задоволення клопотання слідчого, зазначивши, що жодних доказів на підтвердження ризиків стороною обвинувачення не надано, з огляду на що просила зменшити розмір раніше визначеної застави до підозрюваного.

Підорюваний підтримав позицію свого захисника.

Заслухавши думку учасників судового провадження, вирішуючи клопотання прокурора про продовження відносно підозрюваного ОСОБА_7 строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд виходить з наступного.

Згідно з ч. 1 ст. 331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого.

ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України, за кваліфікуючими ознаками: організація незаконного переправлення осіб через державний кордон України, вчинене, з корисливих мотивів, за попередньою змовою групою осіб.

Оцінка обґрунтованості підозри в даному випадку здійснюється не в контексті доведення чи не доведення винуватості підозрюваного. За визначенням Європейського суду з прав людини «обґрунтована підозра у вчиненні кримінального злочину, про яку йде мова у ст. 5 параграфу 1 (с) Конвенції, передбачає наявність обставин або відомостей, які переконали б неупередженого спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила злочин». Вимога обґрунтованої підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення обвинувачення.

Стороною обвинувачення дотримано вимогу розумної підозри, оскільки наявні на даний час докази у кримінальному провадженні свідчать про об`єктивний зв`язок підозрюваних із вчиненням кримінального правопорушення, тобто виправдовують необхідність подальшого розслідування у цьому провадження з метою дотримання імперативних завдань кримінального провадження, визначених ст. 2 КПК України.

Обґрунтованість підозри ОСОБА_7 та ОСОБА_8 підтверджується зібраними досудовим розслідуванням доказами, а саме:

-матеріалами відділу внутрішньої та власної безпеки по НОМЕР_1 прикордонному загону Головного відділу забезпечення внутрішньої та власної безпеки « ІНФОРМАЦІЯ_3 » ДПСУ за результатами виконаного доручення слідчого;

-матеріалами УСБУ в Одеській області за результатами виконаного доручення слідчого;

-протоколами допиту свідка ОСОБА_9 від 07.06.2025, 17.06.2025;

-протоколом огляду місця події від 17.06.2025;

-протоколом затримання у порядку ст. 208 КПК України ОСОБА_7 від 17.06.2025;

-протоколом затримання у порядку ст. 208 КПК України ОСОБА_8 від 17.06.2025;

-протоколами допиту свідків ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 від 17.06.2025;

-протоколом огляду та вручення грошових коштів від 17.06.2025;

-іншими матеріалами кримінального провадження у своїй сукупності.

Однак, для прийняття остаточного процесуального рішення у кримінальному провадженні необхідно виконати наступне:

-розсекретити та долучити до матеріалів кримінального провадження протоколи за результатами проведення негласних слідчих (розшукових) дій;

-розсекретити ухвали Одеського апеляційного суду за результатами розгляду внесених клопотань, доручення оперативному підрозділу на проведення негласних слідчих (розшукових) дій;

-вирішити питання щодо наявності підстав для повідомлення підозрюваним про зміну раніше повідомленої підозри;

-додатково допитати ОСОБА_7 та ОСОБА_8 з приводу обставин вчинення кримінального правопорушення після отримання протоколів за результатами проведення негласних слідчих (розшукових) дій;

-виконати інші слідчі дії з метою всебічного, повного та неупередженого дослідження обставин кримінального провадження, виявлення тих обставин, які викривають, так і тих, що виправдовують підозрюваного, пом`якшують чи обтяжують покарання;

-в установленому законом порядку повідомити осіб, відносно яких проводились негласні слідчі (розшукові) дії, про вказаний факт;

-виконати з підозрюваними та їх захисниками вимоги ст. 290 КПК України;

-скласти та направити до суду обвинувальний акт і реєстр матеріалів досудового розслідування.

Обставинами, що перешкоджали здійснити вищевказані процесуальні дії раніше є особлива складність кримінального провадження, яка виявляється у проведені слідчих (розшукових) та процесуальних дій, у зв`язку із великою кількістю слідчих дій, що проводиться, тривалістю розсекречення протоколів за результатами проведення негласних слідчих (розшукових) дій та ухвал Одеського апеляційного суду, яке можливе лише після скасування відповідних грифів секретності з клопотань про надання дозволу на проведення НСРД та протоколів.

Для проведення та завершення вищевказаних слідчих дій, у зв`язку з особливою складністю кримінального провадження, необхідний строк не менше одного місяця.

При цьому, тримісячний строк досудового розслідування у кримінальному провадженні спливає 17.09.2025.

У зв`язку з цим, до Пересипського районного суду м. Одеси скеровано клопотання про продовження строку досудового розслідування до 4 (чотирьох) місяців, тобто до 17.10.2025.

Відомості, які будуть отримані в результаті перелічених слідчих (розшукових) та інших процесуальних дій, мають значення доказів у кримінальному провадженні, оскільки підтвердять або спростують причетність підозрюваних, а також інших осіб, до вчинення вказаних кримінальних правопорушень за обставинами кримінального провадження.

Без розсекречення ухвал суду, які стали підставою для проведення негласних слідчих (розшукових) дій неможливо підтвердити або спростувати факт належної процедури їх проведення, що працівники правоохоронного органу діяли відповідно до вимог КПК України, що зведе нанівець проведені негласні слідчі (розшукові) дії.

Згідно статті 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Відповідно до вимог ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

В судовому засіданні встановлено наявність ризиків, передбачених п. 1, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: переховуватися від органів досудового розслідування та суду; незаконно впливати на свідків у цьому кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення.

Ризик передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України обґрунтовуються тим, що ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України, який згідно ст. 12 КК України відносять до категорії тяжких та тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному у разі визнання його винним (позбавлення волі від семи до дев`яти років з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років з конфіскацією майна) дає підстави вважати, що останній може переховуватись від органів досудового розслідування та суду. Зокрема, саме по собі покарання, яке загрожує ОСОБА_7 у разі визнання його винним, може спонукати останнього вдатися до спроб переховуватись від органу досудового розслідування та суду.

Тяжкість ймовірного покарання та суворість можливого вироку особливо сильно підвищують ризик переховування від органів досудового розслідування та/або суду на початкових етапах притягнення особи до кримінальної відповідальності.

Ризик передбачений п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України обґрунтовується тим, що відповідно до передбаченої КПК процедури показання свідків отримуються спочатку на стадії досудового розслідування шляхом їх допиту слідчим чи прокурором, а згодом після направлення обвинувального акта до суду такі показання отримуються та перевіряються на стадії судового розгляду шляхом безпосереднього допиту особи в судовому засіданні (статті 23, 224, 352 КПК). Суд може обґрунтовувати свої висновки лише на свідченнях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 КПК. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них (частина 4 статті 95 КПК), оскільки жоден доказ не має наперед встановленої сили.

Тобто ризик впливу на свідків існує до моменту безпосереднього надання під час судового розгляду показань свідками, й тому заборона спілкуватися з певними особами як наслідок можливості ймовірного впливу на них - це об`єктивна необхідність забезпечення показань учасників кримінального провадження, які мають доказову силу.

Враховуючи викладені обставини вчинення кримінального правопорушення, з метою уникнення кримінальної відповідальності підозрюваний може здійснювати вплив на свідків ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 ОСОБА_9 та іншого підозрюваного ОСОБА_8 , з метою зміни чи відмови від наданих ними показань, тобто є наявним ризик незаконного впливу підозрюваним на таких осіб. Враховуючи викладене, ризику незаконного впливу на свідків у цьому кримінальному провадженні не зменшився.

Ризик передбачений п. 4 ч. 1 ст. 177 КПК України, обґрунтовується тим, що підозрюваний ОСОБА_7 може перешкоджати кримінальному провадженню, шляхом невиконання або неналежного виконання обов`язків покладених на нього, як на підозрюваного у кримінальному провадженні в разі обрання йому більш м`якого виду запобіжного заходу з метою уникнення від кримінальної відповідальності;

Ризик передбачений п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України обґрунтовується тим, що ОСОБА_7 може продовжити незаконне переправлення осіб через державний кордон України, організацію незаконного переправлення осіб через державний кордон України, а також вчинити інше кримінальне правопорушення з метою уникнення від кримінальної відповідальності, зокрема, щодо тиску на учасників провадження.

Зазначені ризики є сталими та на даний час не зменшилися.

Застосування більш м`яких запобіжних заходів не зможе забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного ОСОБА_7 попередити ризики, передбачені ст. 177 КПК України.

Відповідно до сформованої Європейським судом з прав людини практики, що є частиною національного законодавства України відповідно до Закону України «Про виконання рішень і застосування практики Європейського суду з прав людини», тримання особи під вартою може бути виправдане, якщо існують реальні ознаки наявності справжнього суспільного інтересу, який, не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи, закріплений статтею 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод. Застосовуючи запобіжний захід у вигляді тримання під вартою необхідно виходити із того, що судове рішення повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці цінностей суспільства («Летельє проти Франції» (Letellier v France), 12369/86, 26 червня 1991).

Застосований до підозрюваного запобіжний захід з урахуванням його тривалості ще не виходить за межі розумного строку, відповідає особі підозрюваного, характеру та тяжкості інкримінованих діянь, позбавляє можливості перешкодити інтересам правосуддя, зокрема, і ухиленням від суду, а стан його здоров`я на даний час не перешкоджає перебуванню у місці попереднього ув`язнення.

Водночас, суд вважає за необхідне зменшити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків, передбачених КПК України, а саме, визначити підозрюваному ОСОБА_7 альтернативний запобіжний захід у вигляді застави у розмірі у розмірі 170 (ста сімдесяти) прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що складає 514760 (п`ятсот чотирнадцять тисяч сімсот шістдесят гривень) грн 00 коп., а також покласти на нього обов`язки, передбачені ст. 194 КПК України у разі внесення застави.

Вказаний розмір застави, на даному етапі, є відповідним і достатнім у цьому кримінальному провадженні. Виходячи з практики Європейського суду з прав людини, розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри, при якому перспектива втрати застави, буде достатнім стримуючим засобом, щоб відбити у особи, щодо якої застосовано заставу, бажання будь-яким чином перешкоджати встановленню істини у кримінальному провадженні.

На думку суду, застосований запобіжний захід є співмірний з існуючими ризиками, особою підозрюваного, тяжкістю кримінального правопорушення, та підстав вважати розмір внесеної за підозрюваного застави занадто обтяжливим суд не вбачає.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 2, 7, 177, 183, 193-197, 199, 331, 372, 376, 392-395 КПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання слідчого в ОВС Другого слідчого відділу (з дислокацією у м. Одесі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Миколаєві ОСОБА_5 , погодженого з заступником керівника Білгород-Дністровської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону ОСОБА_6 , про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в Державній установі «Одеській слідчий ізолятор» відносно ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , - задовольнити частково.

Застосувати відносно підозрюваного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тривання під вартою в Державній установі «Одеській слідчий ізолятор», у межах строку досудового розслідування кримінального провадження, а саме до 17.10.2025 року включно, із можливістю внесення застави у розмірі 170 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, тобто 514760 грн.

У разі внесення застави покласти на підозрюваного обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України, зокрема:

- прибувати до визначеної службової особи - слідчого Другого слідчого відділу (з дислокацією у м. Одесі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Миколаєві ОСОБА_5 із встановленою періодичністю - щочетверга;

- не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований, проживає чи перебуває, без дозволу слідчого, прокурора або суду;

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;

- утримуватися від спілкування зі свідками у даному кримінальному провадженні ( ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 ОСОБА_9 ) та іншим підозрюваним - ОСОБА_8 з приводу обставин вчиненого ним кримінального правопорушення;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Роз`яснити підозрюваному (обвинуваченому), що відповідно до ч.ч. 8, 10, 11 КПК України, у разі невиконання обов`язків заставодавцем, а також, якщо підозрюваний, обвинувачений, будучи належним чином повідомлений не з`явився за викликом до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду без поважних причин чи не повідомив про причини своєї неявки, або якщо порушив інші покладені на нього при застосуванні запобіжного заходу обов`язки, застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України й використовується у порядку, встановленому законом для використання коштів судового збору. У разі звернення застави в дохід держави слідчий суддя, суд вирішує питання про застосування до підозрюваного, обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді застави у більшому розмірі або іншого запобіжного заходу з урахуванням положень ч. 7 ст. 194 КПК України. Застава внесена підозрюваним, обвинуваченим, може бути повністю або частково звернена судом на виконання вироку в частині майнових стягнень. Застава внесена заставодавцем, може бути звернена судом на виконання вироку в частині майнових стягнень тільки за його згодою.

Ухвала слідчого судді щодо застосування запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Апеляційна скарга, на ухвалу слідчого судді, може бути подана протягом п`яти днів з дня її оголошення. Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.

Подання апеляційної скарги на ухвалу слідчого судді зупиняє набрання нею законної сили, але не зупиняє її виконання.

Слідчий суддя ОСОБА_1