Єдиний унікальний номер судової справи 201/5373/25
Номер провадження 1-кс/201/1991/2025
СОБОРНИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА ДНІПРА
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 травня 2025 року слідчий суддя Соборного районного суду міста Дніпра ОСОБА_1

при секретарі судового засідання - ОСОБА_2 ,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора - ОСОБА_3 ,

підозрюваного - ОСОБА_4 ,

захисника підозрюваного - адвоката ОСОБА_5 (в режимі відеоконференції),

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Дніпрі клопотання старшого слідчого в ОВС слідчого відділу 2 управління ( з дислокацією у м. Маріуполь Донецької області) ГУ СБУ в Донецькій та Луганській областях ОСОБА_6 , погоджене процесуальним керівником у кримінальному провадженні заступником начальника відділу нагляду за додержанням законів регіональним органом безпеки Донецької обласної прокуратури ОСОБА_3 , подане в межах кримінального провадження № 0000512, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 27 березня 2025 року про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Костянтинівка, Донецької області, громадянина України, із неповною вищою освітою, не одруженого, інваліда ІІ групи з дитинства, офіційно не працевлаштованого, не судимого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,

якого повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 111 КК України, -

встановив:

Старший слідчий в ОВС слідчого відділу 2 управління (з дислокацією у м. Маріуполь Донецької області) ГУ СБУ в Донецькій та Луганській областях ОСОБА_6 за погодженням з процесуальним керівником у кримінальному провадженні заступником начальника відділу нагляду за додержанням законів регіональним органом безпеки Донецької обласної прокуратури ОСОБА_3 звернувся до слідчого судді із клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_4 в межах кримінального провадження № 0000512, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 27 березня 2025 року.

З клопотання та доданих до нього матеріалів, вбачається, що групою слідчих слідчого відділу 2 управління (з дислокацією у м. Маріуполь Донецької області) ГУ СБ України в Донецькій та Луганській областях розслідується кримінальне провадження № 0000512 за підозрою ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 111 КК України.

З клопотання та доданих до нього матеріалів вбачається, що громадянин України ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , всупереч інтересам держави України, в умовах воєнного стану, реалізуючи злочинний умисел, спрямований на шкоду суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканності, обороноздатності, державній, економічній, чи інформаційній безпеці України, шляхом надання представнику іноземної організації допомоги в проведенні підривної діяльності проти України, діючи умисно, в інтересах держави, що здійснює збройну агресію проти України, погодився надавати допомогу представнику іноземної організації - діючому військовослужбовцю ЗС РФ ОСОБА_7 в проведенні підривної діяльності проти України, шляхом надання інформації щодо місць дислокації підрозділів та військової техніки Збройних сил України та інших утворених відповідно до законів України військових формувань.

На виконання завдань представника іноземної організації - військовослужбовця ЗС РФ ОСОБА_7 , громадянин України ОСОБА_4 , реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на спричинення шкоди суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканності, обороноздатності, державній, економічній, чи інформаційній безпеці України, діючи в інтересах держави, що здійснює збройну агресію проти України, починаючи з початку березня 2025 року (більш точна дата під час досудового розслідування не встановлена), перебуваючи на території Краматорського району Донецької області, повинен був збирати інформацію про місця розташування, дислокації, рух, переміщення Збройних сил України чи інших утворених відповідно до законів України військових формувань та за допомогою власного ноутбука, використовуючи електронну поштову адресу ІНФОРМАЦІЯ_3 , у вигляді збережених чернеткових повідомлень, передавати її діючому військовослужбовцю ЗС РФ ОСОБА_7 , яка також використовує електронну поштову адресу ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Так, 12.03.2025 (більш точний час досудовим розслідуванням не встановлений) ОСОБА_4 , перебуваючи за місцем свого проживання за адресою: АДРЕСА_2 , усвідомлюючи, що він діє на шкоду суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканності, обороноздатності, державній, інформаційній безпеці України в умовах воєнного стану, шляхом надання представнику іноземної організації допомоги в проведенні підривної діяльності проти України, діючи умисно, в інтересах держави, що здійснює збройну агресію проти України, за допомогою власного ноутбука, використовуючи електронну поштову адресу ІНФОРМАЦІЯ_3 , надіслав у вигляді збереженого чернсткового повідомлення, військовослужбовцю ЗС РФ ОСОБА_7 , яка також використовує електронну поштову адресу ІНФОРМАЦІЯ_3 , текстові повідомлення, про розташування Збройних сил України на території будівлі, розміщеної в АДРЕСА_4, на перехресті АДРЕСА_5 за географічними координатами НОМЕР_1 , НОМЕР_2 , та на території будівлі, розміщеної в АДРЕСА_4, на перехресті АДРЕСА_5 за географічними координатами АДРЕСА_5, тим самим надавав представнику іноземної організації допомогу в проведенні підривної діяльності проти України.

Продовжуючи свою злочинну діяльність, ІНФОРМАЦІЯ_4 о 15 год. 09 хв, ОСОБА_4 , перебуваючи за місцем свого проживання за адресою: АДРЕСА_2 , при цьому усвідомлюючи, що він діє на шкоду суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканності, обороноздатності, державній, економічній безпеці України в умовах воєнного стану, шляхом надання представнику іноземної організації допомоги в проведенні підривної діяльності проти України, діючи умисно, в інтересах держави, що здійснює збройну агресію проти України, за допомогою власного ноутбука, використовуючи електронну поштову адресу ІНФОРМАЦІЯ_3 , надіслав, у вигляді збереженого чернеткового повідомлення, військовослужбовцю ЗС РФ ОСОБА_7 , яка також використовує електронну поштову адресу ІНФОРМАЦІЯ_3 , текстові повідомлення, у вигляді власноручно зроблених скріншотів екрану належного йому ноутбуку, в якому в онлайн сервісі ІНФОРМАЦІЯ_5 позначено розташування Збройних сил України на території будівлі, розміщеної АДРЕСА_3 за географічними координатами НОМЕР_3 , НОМЕР_4 , тим самим надавав представнику іноземної організації допомогу в проведенні підривної діяльності проти України.

Таким чином, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обґрунтовано підозрюється у державній зраді, тобто у діянні, умисно вчиненому громадянином України на шкоду суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканності, обороноздатності, державній, екологічній безпеці України: наданні представникам іноземної організації допомоги в проведенні підривної діяльності проти України вчиненій в умовах воєнного стану, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 111 КК України.

01 травня 2025 року о 15 годині 50 хвилин ОСОБА_4 був затриманий в порядку ст. 208, п. 6 ч. 1 ст. 615 КПК України, про що складено відповідний протокол про затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину від 01 травня 2025 року.

01 травня 2025 року старший слідчий в ОВС слідчого відділу 2-го управління (з дислокацією у м. Маріуполь Донецької області) ГУ СБУ в Донецькій та Луганській областях ОСОБА_8 за погодженням з процесуальним керівником у кримінальному провадженні заступником начальника відділу нагляду за додержанням законів регіональним органом безпеки Донецької обласної прокуратури ОСОБА_3 в порядку ст. 278 КПК України ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 111 КК України.

На думку слідчого, що погоджено з прокурором, відносно підозрюваного ОСОБА_4 має бути застосований запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, оскільки існують передбачені п. п. 1, 2, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України ризики, наявність яких у клопотанні обґрунтована наступним.

Існування передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України ризику в клопотанні обґрунтовується тим, що ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину проти основ національної безпеки України, за яке законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі (п`ятнадцять років або довічне позбавлення волі), а тому останній розуміючи тяжкість та невідворотність покарання, з метою ухилення від кримінальної відповідальності може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, зокрема, на тимчасово окупованій території або в РФ.

Тим більше, підозрюваний фактично проживає у АДРЕСА_4, яке розташоване поруч із лінією розмежування з окупованою територією, де триває активна фаза бойових дій.

Наявність передбаченого п. 2 ч. 1 ст. 177 КПК України ризику обґрунтована тим, що у разі не застосування до підозрюваного ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, останній може знищити, сховати або спотворити будь-які речі чи документи, що стосуються обставин вчинення кримінального правопорушення шляхом дистанційного видалення з мережі інтернет раніше переданої ним інформації про місця розташування та маршрути руху ЗС України та інших військових формувань за можливості їх ідентифікації на місцевості.

Існування передбаченого п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України ризику обґрунтовується тим, що підозрюваний ОСОБА_4 може незаконно впливати на свідків, експерта у кримінальному провадженні, а також інших осіб, які на теперішній час ще не надали органу досудового розслідування покази, однак їм можливо відомі обставини скоєння злочину.

На теперішній час органом досудового слідства не встановлені всі особи, причетні до вчинення даного злочину, а також свідки протиправної діяльності, що, у випадку застосування до ОСОБА_4 запобіжних заходів, не пов`язаних з триманням під вартою, створить передумови для продовження спілкування ОСОБА_4 з військовослужбовцем ЗС РФ ОСОБА_7 та впливу на свідків у даному кримінальному провадженні.

Ризик незаконного впливу на експертів є актуальним, з огляду на встановлену КПК України процедуру отримання за необхідності показань від осіб, які є експертами, у кримінальному провадженні, а саме шляхом допиту особи в судовому засіданні відповідно до положень ст. ст. 23, 356 КПК України.

Наявність передбаченого п. 4 ч. 1 ст. 177 КПК України ризику обґрунтована тим, що ОСОБА_4 може перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, зокрема, у разі застосування до нього запобіжних заходів, не пов`язаних з триманням під вартою, зможе попередити військовослужбовця ЗС РФ ОСОБА_7 , із якою він підтримував контакт для здійснення протиправної діяльності, про необхідність зміни акаунту чи способів зв`язку, чим унеможливить подальше документування вчиненого злочину.

Існування передбаченого п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України ризику обґрунтовано тим, що ОСОБА_4 у разі не застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зможе продовжити вчиняти злочин за допомогою месенджерів та мережі інтернет, оскільки правоохоронні органи не взмозі контролювати процес користування останнім мережею інтернет та месенджерами, що створить передумови для продовження злочину та вчинення нових.

Крім того, даний ризик обґрунтовується тим, що підозрюваний в умовах воєнного стану ініціативне надавав допомогу військовослужбовцю ЗС РФ у проведенні підривної діяльності проти України, зважаючи на його лояльність до ЗС РФ, які здійснюють збройну агресію проти України, існує ризик вчинення цього ж злочину, або подібних злочинів, що можливо нівелювати виключно шляхом тримання підозрюваного під вартою.

Неможливість та недостатність застосування до ОСОБА_4 іншого більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою обґрунтована наступним:

- особисте зобов`язання не буде відповідати тяжкості вчиненого кримінального правопорушення;

- застосування домашнього арешту не можливе, оскільки поблизу АДРЕСА_4 відбуваються активні бойові дії, що робить неможливим здійснення належної перевірки виконання підозрюваним вказаного запобіжного заходу, та може призвести до ухилення від кримінальної відповідальності.

Зважаючи на те, що ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 111 КК України, під час дії воєнного стану за наявності ризиків, зазначених у ст. 177 КПК України, з огляду на положення ч. 6 ст. 176 КПК України, до нього може бути застосований запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

У судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 підтримав клопотання про застосування стосовно підозрюваного ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави та просила його задовольнити.

Додатково надала копію довідки від 25.04.2025 року про відсутність у підозрюваного ОСОБА_4 судимостей, паспорту громадянина України на ім`я ОСОБА_4 , довідки МСЕК серії ДОН № 158064 на ім`я ОСОБА_4 , тимчасового посвідчення військовозобов`язаного № НОМЕР_5 на ім`я ОСОБА_4 , виписки із медичної карти амбулаторного, стаціонарного хворого на ім`я ОСОБА_4 , пенсійного посвідчення № НОМЕР_6 на ім`я ОСОБА_4 , довідки про невизнання інвалідом № 553 на ім`я ОСОБА_4 , індивідуальної програми реабілітації інваліда № 538 на ім`я ОСОБА_4 для долучення до матеріалів справи та оригінали цих документів для огляду в судовому засіданні.

Підозрюваний ОСОБА_4 в судовому засіданні заперечував проти задоволення клопотання сторони обвинувачення та просив застосувати запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту за місцем його проживання.

Повідомив, що з дитинства має захворювання ДЦП та визнаний інвалідом 2 групи, перебуває на обліку у лікаря невропатолога, періодично проходить реабілітаційні заходи, не працює за станом здоров`я та все життя проживає із батьками, отримує пенсію по інвалідності від держави.

Повідомлення про підозру визнав та підтвердив, що дійсно спілкувався із ОСОБА_7 упродовж 2 місяців, з якою познайомився в мережі інтернет.

При цьому, стверджував, що не звернув уваги, що ОСОБА_7 у переписці писала про те, що є військовослужбовцем ЗС РФ, підтвердив, що передавав їй інформацію щодо місць розташування військовослужбовців ЗСУ. Додав, що ОСОБА_7 просила його передавати більше інформації, однак він цього не робив, оскільки розумів, що це не правильно.

Захисник ОСОБА_5 в судовому засіданні заперечувала проти застосування до її підзахисного ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, посилаючись на недоведеність заявлених прокурором ризиків, зокрема, зазначила наступне.

Передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України ризик повністю спростовується тим, що ОСОБА_4 є інвалідом другої групи з дитинства, тяжко пересувається та відповідно до довідки МСЕК потребує постійного нагляду, не має закордонного паспорту, ніколи не перетинав державний кордон та не виїжджав за межі Донецької області.

Передбачений п. 2 ч. 1 ст. 177 КПК України ризик є необґрунтованим з тих підстав, що у ОСОБА_4 під час обшуку вилучені мобільний телефон та ноутбук, які знаходяться в камері зберігання речових доказів СБ України, і до яких підозрюваний не має доступу, а отже і не може їх знищити або пошкодити.

Ризик, передбачений п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, є недоведеним з тих підстав, що стороні захисту не відомі анкетні дані свідків та експерта, тим більше, слідчим у даному кримінальному провадженні експертиза не призначена.

Передбачений п. 4 ч. 1 ст. 177 КПК України ризик є надуманим та таким, що не підтверджений жодними доказами.

Ризик передбачений п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України нівелюється тим, що ОСОБА_4 має міцні соціальні зв`язки, є інвалідом 2 групи, все життя проживає із своїми батьками, на обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває, до адміністративної та кримінальної відповідальності не притягався, щиро покаявся у вчиненому кримінальному правопорушенні та розуміє наслідки його вчинення.

Додала, що дійсно АДРЕСА_4 знаходиться в 11 кілометрах від лінії розмежування, однак військова адміністрація міста не винесла наказ про примусову евакуацію, тому вважала за можливе застосувати до її підзахисного запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

Вивчивши клопотання та додані до нього матеріали, з`ясувавши думку учасників кримінального провадження, зокрема, доводи прокурора щодо доведеності наданими слідчому судді доказами обставин, передбачених ч. 1 ст. 194 КПК України, позицію сторони захисту, проаналізувавши та зіставивши їх з вимогами кримінального процесуального закону, слідчий суддя приходить до висновку, що клопотання про застосування підозрюваному ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав.

Статтею 176 КПК України передбачений перелік запобіжних заходів, одним з яких є й такий запобіжний захід, як тримання під вартою.

Відповідно до ч. 2 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Разом із цим, положеннями ч. 6 ст. 176 КПК України під час дії воєнного стану до осіб, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених статтями 109-114-2, 258-258-6, 260, 261, 437-442 Кримінального кодексу України, за наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, застосовується запобіжний захід, визначений пунктом 5 частини першої цієї статті.

Згідно зі ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Окрім того, статтею 178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у ст. 177 КПК України, слідчий суддя на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, в тому числі й вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання винуватим, вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого, міцність його соціальних зав`язків, наявність постійного місця роботи, навчання, його репутацію, майновий стан, наявність судимостей, дотримання раніше застосованих запобіжних заходів та інше.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Згідно до ч. 2 ст. 194 КПК України слідчий суддя, суд зобов`язаний постановити ухвалу про відмову в застосуванні запобіжного заходу, якщо під час розгляду клопотання прокурор не доведе наявність всіх обставин, передбачених частиною першою цієї статті.

Вирішуючи питання щодо наявності підстав, які б свідчили про обґрунтовану підозру у вчиненні ОСОБА_4 інкримінованого йому кримінального правопорушення, слідчий суддя враховує наступні обставини.

Оскільки положення кримінального процесуального законодавства не розкривають поняття «обґрунтованості підозри», в оцінці цього питання слідчий суддя користується практикою Європейського суду з прав людини, яка відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» є джерелом права.

Розглядаючи питання обґрунтованості підозри у вчиненні ОСОБА_4 інкримінованого йому злочину, слідчий суддя враховує практику Європейського суду з прав людини, зокрема рішення від 28.10.2004 р. у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства», відповідно до якого для вирішення питання про обрання запобіжного заходу факти, що викликають підозру, не обов`язково мають бути встановлені до ступеню, необхідного для засудження або навіть пред`явлення обвинувачення, а згідно рішення Європейського суду з прав людини від 30.08.1998 р. у справі «Кемпбелл та Хартлі проти Сполученого Королівства» наявність обґрунтованої підозри передбачає наявність фактів або відомостей, на підставі яких об`єктивний спостерігач зробив би висновок, що дана особа могла б скоїти злочин.

У своїх рішеннях, зокрема, «Джон Мюррей проти Сполученого Королівства», «Фокс, Кемпбел і Гартлі проти Сполученого Королівства», «Нечипорук та Йонкало проти України», Європейський суд з прав людини наголошує, що «обґрунтована підозра» передбачає наявність фактів або інформації, які б могли переконати об`єктивного спостерігача у тому, що відповідна особа могла вчинити злочин.

При цьому факти, що підтверджують обґрунтовану підозру не повинні бути такого ж рівня, що й факти, на яких має ґрунтуватися обвинувальний вирок. Стандарт доказування «обґрунтована підозра» не передбачає, що уповноважені органи мають оперувати доказами, достатніми для пред`явлення обвинувачення чи ухвалення обвинувального вироку, що пов`язано з меншою мірою ймовірності, необхідною на ранніх етапах кримінального провадження для обмеження прав особи.

Під час розгляду клопотання встановлено, що групою слідчих слідчого відділу 2 управління (з дислокацією у м. Маріуполь Донецької області) ГУ СБ України в Донецькій та Луганській областях розслідується кримінальне провадження № 0000512 відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 27 березня 2025 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 111 КК України.

01 травня 2025 року о 15 годині 50 хвилин ОСОБА_4 на підставі п. 6 ч. 1 ст. 615, ст. 208 КПК України був затриманий.

01 травня 2025 року старший слідчий в ОВС слідчого відділу 2-го управління (з дислокацією у м. Маріуполь Донецької області) ГУ СБУ в Донецькій та Луганській областях ОСОБА_8 за погодженням з процесуальним керівником у кримінальному провадженні заступником начальника відділу нагляду за додержанням законів регіональним органом безпеки Донецької обласної прокуратури ОСОБА_3 в порядку ст. 278 КПК України ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 111 КК України.

Сукупність зібраних органом досудового розслідування доказів поза розумним сумнівом доводить причетність ОСОБА_4 до інкримінованого йому кримінального правопорушення, що підтверджується достатніми на цьому етапі слідства доказами, які містяться у матеріалах досудового розслідування, зокрема витягом з Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000512 від 27.03.2025 року, повідомленням про виявлення кримінального правопорушення за підписом начальника ГВ КР 3 управління ГУ СБУ в Донецькій та Луганській областях № 78/3/2/1-321 від 26.03.2025 року, рапортом начальника 1 відділу ГВ КР 3 управління ГУ СБУ в Донецькій та Луганській областях від 24.03.2025 року, повідомленням щодо виконання доручення за підписом начальника відділу 3 управління ГУ СБУ в Донецькій та Луганській областях за №78/3/2/2-356 від 31.03.2025 року, протоколом огляду сайту «Миротворець» стосовно ОСОБА_7 від 01.04.2025 року, протоколом за результатами проведення негласної слідчої (розшукової) дії - зняття інформації з електронних інформаційних систем від 10.04.2025 року, протоколом за результатами проведення негласної слідчої (розшукової) дії - зняття інформації з електронних інформаційних систем від 14.04.2025 року, у відповіді за підписом заступника командира ОТУ «Луганськ» - керівника СІЗ ДВКР СБ України ОТУ «Луганськ» від 25.04.2025 року за вихідним №17/5/3-248нт, у протоколі обшуку від 01.05.2025 року, у постанові про доручення речових доказів від 01.05.2025 року, протоколом затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину від 01.05.2025 року, протоколом допиту підозрюваного ОСОБА_4 від 01.05.2025 року, протоколом проведення слідчого експерименту від 01.05.2025 року.

Отже, наведені вище обставини свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним ОСОБА_4 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 111 КК України, що у достатній мірі доведено прокурором під час розгляду клопотання.

При цьому, слідчий суддя на даній стадії не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності у особи за вчинення злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих даних визначити, що надані суду матеріали свідчать про наявність обґрунтованої підозри.

Стороною обвинувачення дотримано вимогу розумної підозри, оскільки наявні на цей час докази у кримінальному провадженні свідчать про об`єктивний зв`язок підозрюваного із вчиненням кримінального правопорушення, тобто виправдовують необхідність подальшого розслідування у цьому провадженні з метою дотримання імперативних завдань кримінального провадження, визначених ст. 2 КПК України.

Тож, для повідомлення про підозру не потрібна така ж ступінь доведення як для визнання особи винною, достатньо щоб у стороннього спостерігача склалось враження, що злочин було вчинено і підозрювана особа причетна до його вчинення.

На переконання слідчого судді, такого ступеню доведення у цій справі було досягнуто.

Згідно ч 2 ст. 177 КПК України другою підставою для застосування запобіжного заходу є наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Оцінюючи обґрунтування прокурора на підтвердження наявності зазначених у клопотанні ризиків і докази, надані останнім на підтвердження своїх доводів, слідчий суддя приходить до висновку, що прокурором під час розгляду клопотання доведена наявність достатніх підстав вважати, що існують ризики можливих спроб ОСОБА_4 переховуватись від органів досудового розслідування та суду, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, а також вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити вчинення кримінального правопорушення у якому підозрюється.

На підтвердження існування передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України ризику свідчать такі обставини, як тяжкість покарання (15 років позбавлення волі або довічне позбавлення волі), що загрожує ОСОБА_4 у разі визнання його винним та вагомість наявних доказів про вчинення останнім інкримінованого злочину проти основ національної безпеки України, що може спонукати останнього переховуватися від органів досудового розслідування та суду шляхом зміни місця свого проживання, у тому числі, шляхом виїзду на тимчасово окуповану територію або РФ.

Тим більше, підозрюваний ОСОБА_4 фактично проживає у АДРЕСА_4, яке є прифронтовим містом та знаходиться неподалік з лінією розмежування з окупованою територією, де триває активна фаза бойових дій.

Наявність ризику, передбаченого п. 4 ч. 1 ст. 177 КПК України обґрунтована тим, що ОСОБА_4 у разі застосування запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, може попередити військовослужбовця ЗС РФ ОСОБА_7 про необхідність зміни акаунту чи способу зв`язку, чим унеможливить подальше документування інкримінованого кримінального правопорушення.

На підтвердження існування передбаченого п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України ризику вказують такі обставини, як проживання підозрюваного ОСОБА_4 у АДРЕСА_4, де на даний час розміщуються підрозділи Збройних Сил України та інші утворені відповідно до законів України військові формування, а також наявність достатніх підстав вважати, що ОСОБА_4 лояльне налаштований до представників ЗС РФ, які здійснюють збройну агресію проти України, та надавав певну інформацію щодо розташування ЗСУ.

Діставшись висновку про існування наведених вище ризиків, слідчий суддя звертає увагу, що ризик не є фактом, а є ймовірністю вчинення певних дій, а тому має бути доведено в судовому засіданні саме ймовірність того, що підозрювана може їх вчинити і слідчий суддя вважає, що така ймовірність є доволі високою.

Відтак, слідчий суддя погоджується із заявленими прокурором ризиками, передбаченими п. п. 1, 4 та 5 ч. 1 ст. 177 КПК України і визнає існування цих ризиків доведеними у повній мірі.

Поряд із цим, слідчий суддя погоджується із доводами сторони захисту та вважає недоведеними під час розгляду клопотання наявність визначених п. п. 2 та 3 ч. 1 ст. 177 КПК України ризиків можливих спроб ОСОБА_4 знищити, сховати або спотворити будь-які речі чи документи, незаконно впливати на свідків, експерта у цьому ж кримінальному провадженні, з підстав відсутності достатнього обґрунтування на підтвердження їх існування.

Тим більше, з огляду на стан здоров`я підозрюваного, який має захворювання - ДЦП, є інвалідом 2 групи з дитинства та пересувається насилу, на переконання слідчого судді, виявляється малоймовірним, що останній зможе вплинути на свідків і, тим паче, на експерта СБУ.

В цьому контексті доводи сторони захисту є слушними та такими, що приймаються до уваги.

Інші доводи сторони захисту щодо необґрунтованості заявлених стороною обвинувачення ризиків, слідчий суддя відхиляє з мотивів, наведених у цьому рішенні.

Разом з тим, слідчий суддя враховує, що підозрюваний ОСОБА_4 має постійне місце проживання за адресою: АДРЕСА_2 , за яким проживає із своїми батьками, є інвалідом 2 групи з дитинства за захворюванням ДЦП, потребує фізкультурно-реабілітаційних заходів, отримує пенсію від держави за інвалідністю, знятий з військового обліку, раніше не судимий, підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину проти основ національної безпеки України, а також, зважає на вид і ступінь встановлених ризиків, тяжкість інкримінованого злочину, обстановку в якій вчинено злочин, зокрема, у період воєнного стану в країні, вимоги ч. 6 ст. 176 КПК України, яка передбачає можливість застосування єдиного запобіжного заходу у даному випадку у виді тримання під вартою, а тому приходить до висновку про недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів ніж тримання під вартою відносно підозрюваного.

На переконання слідчого судді, наведені вище обставини щодо наявності у ОСОБА_4 міцних соціальних зв`язків, постійного місця проживання, інвалідності 2 групи з дитинства тощо, в певній мірі зменшують встановлені ризики, але не нівелюють їх взагалі, і не можуть слугувати підставою для не застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на цьому етапі слідства.

Водночас, вирішуючи питання щодо строку застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя зважає на наявність у ОСОБА_4 захворювання - ДЦП та інвалідності 2 групи з дитинства, а також на те, що спостерігаючи за останнім під час розгляду клопотання, вбачається, що підозрюваний пересувається насилу і не може тривалий час сидіти або стояти в одному положенні, з огляду на відсутність відповідної медичної документації щодо можливості утримання ОСОБА_4 в умовах слідчого ізолятора та самостійного обслуговування себе у таких умовах з урахуванням встановленого діагнозу, приходить до висновку, що доцільним буде визначити 20-ти денний строк застосування такого запобіжного заходу, якого буде достатньо для з`ясування цього питання та отримання відповідної інформації.

За таких обставин, слідчий суддя приходить до переконання, що клопотання слідчого погоджене із прокурором ґрунтується на вимогах кримінального процесуального закону та є таким, що підлягає частковому задоволенню, а тому відносно підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 слід застосувати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 20 (двадцять) днів до 20 травня 2025 року включно.

З огляду на практику Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Тож, в цьому контексті слідчий суддя вважає доводи сторони захисту щодо застосування більш м`якого запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту непереконливими, адже, з урахуванням наведених вище обставин, цей запобіжний захід не зможе запобігти існуючим ризикам, забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваної та не буде відповідати тяжкості інкримінованого злочину та характеру наявного суспільного інтересу.

Відповідно до абзацу третього частини 4 статті 183 КПК України під час дії воєнного стану слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, передбаченого статтями 109-114-2, 258-258-5, 260, 261, 402-405, 407, 408, 429, 437-442 Кримінального кодексу України.

Враховуючи те, що ОСОБА_4 підозрюється у вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 111 КК України, слідчий суддя не визначає розмір застави підозрюваному.

З урахуванням викладеного, керуючись ст. ст. 176-178, 182-184, 186-187, 193-194, 196, 197, 309, 369-372, 395, 615 КПК України, слідчий суддя, -

постановив:

Клопотання старшого слідчого в ОВС слідчого відділу 2 управління ( з дислокацією у м. Маріуполь Донецької області) ГУ СБУ в Донецькій та Луганській областях ОСОБА_6 , погоджене процесуальним керівником у кримінальному провадженні заступником начальника відділу нагляду за додержанням законів регіональним органом безпеки Донецької обласної прокуратури ОСОБА_3 , подане в межах кримінального провадження № 0000512, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 27 березня 2025 року про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , якого повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 111 КК України - задовольнити частково.

Застосувати до ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в умовах Державної установи «Дніпровська установа виконання покарань (№ 4)» на строк 20 (двадцять) днів до 20 травня 2025 року включно, без визначення розміру застави.

Встановити, що датою закінчення дії цієї ухвали щодо тримання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , під вартою є 20 травня 2025 року включно.

Ухвала про застосування запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з моменту її проголошення, а особою, що тримається під вартою - протягом того ж строку з моменту отримання нею її копії.

Визначити час проголошення повного тексту ухвали - о 17 годині 00 хвилин 07 травня 2025 року.

Слідчий суддя ОСОБА_1