Справа №760/4704/25 1-кс/760/3248/25
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 червня 2025 року слідчий суддя Солом`янського районного суду міста Києва ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві скаргу ОСОБА_3 на бездіяльність слідчого Солом`янського УП ГУ НП у м. Києві в порядку статті 303 КПК України щодо невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР,

В С Т А Н О В И В:

20 лютого 2025 року до Солом`янського районного суду м. Києва надійшла вказана скарга, в якій ОСОБА_3 просить зобов`язати слідчого Солом`янського УП ГУ НП у м. Києві внести відомості про кримінальне правопорушення по статті 366 КК України заступника начальника управління - начальника слідчого відділу Шевченківського УП ГУ НП у м. Києві ОСОБА_4 , слідчого Шевченківського УП ГУ НП у м. Києві ОСОБА_5 , прокурорів Шевченківської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , та про кримінальне правопорушення по частині третій статті 382 КК України слідчого Шевченківського УП ГУ НП у м. Києві ОСОБА_5 , про кримінальне правопорушення по статті 365 КК України першого заступника Генерального прокурора ОСОБА_8 , заступника Генерального прокурора ОСОБА_9 та інших до Єдиного реєстру досудового розслідування за заявою № В-7197/ез від 18 лютого 2025 року.

Скарга мотивована тим, що 18 лютого 2025 року через електронну пошту він надіслав до Солом`янського УП ГУ НП у м. Києві заяву про кримінальні правопорушення.

Однак всупереч чинним вимогам КПК України, протягом 24 годин після отримання заяви про правопорушення, відомості до Єдиного реєстру досудового розслідування внесені не були, тому звернувся до суду з цією скаргою.

Протоколом автоматичного визначення слідчого судді від 22 травня 2025 року для розгляду зазначеної скарги визначено слідчого суддю ОСОБА_1 .

Особа, яка подала скаргу, ОСОБА_3 в судове засідання не з`явився, про дату, час і місце судового засідання повідомлявся належним чином, шляхом направлення судової повістки до його електронного кабінету, про поважність причин неявки суду невідомо.

Уповноважена особа Солом`янського УП ГУ НП у м. Києві у судове засідання не з`явилася, про дату, час і місце судового засідання повідомлялася належним чином, про поважність причин неявки слідчому судді невідомо.

У зв`язку з неявкою в судове засідання особи, яка подала скаргу та уповноваженої особи Солом`янського УП ГУ НП у м. Києві, відповідно до частини четвертої статті 107 КПК України, фіксація за допомогою технічних засобів під час розгляду скарги слідчим суддею не здійснювалась.

Згідно з частиною третьою статті 306 КПК України відсутність слідчого, дізнавача чи прокурора не є перешкодою для розгляду скарги.

Статтею 26 КПК України передбачено, що сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та спосіб, передбачених цим Кодексом.

Зважаючи на ці положення закону та враховуючи принцип диспозитивності, суд вважає за можливим прийняти рішення по суті скарги у відсутність осіб, які не з`явились, на підставі наданих доказів.

Вивчивши скаргу та дослідивши додані до неї матеріали, слідчий суддя приходить до наступного висновку.

Згідно з частиною першою статті 24 КПК України кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Порядок оскарження рішень, дій чи бездіяльності органів досудового розслідування чи прокурора під час досудового розслідування чітко визначено та регламентовано Главою 26 Кримінального процесуального кодексу України.

Положеннями частини першої статті 303 КПК України визначено вичерпний перелік рішень, дій чи бездіяльності слідчого або прокурора, які можуть бути оскаржені під час досудового розслідування.

Відповідно до пункту першого частини першої статті 303 КПК України на досудовому провадженні можуть бути оскаржені бездіяльність слідчого, дізнавача, прокурора, яка полягає, зокрема, у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення.

Слідчим суддею установлено, що вищевказані вимоги про зобов`язання слідчого Солом`янського УП ГУ НП у м. Києві внести до ЄРДР відомості за його заявою № В-7197/ез від 18 лютого 2025 року та обставини вже були предметом розгляду та ухвалою слідчого судді Солом`янського районного суду міста Києва від 04 березня 2025 року у справі № 760/4769/25 у їх задоволенні відмовлено, оскільки в матеріалах скарги відсутні докази подання (направлення) зазначеної заяви про вчинення протиправних дій до відповідного органу.

У матеріалах цієї скарги такі докази також відсутні.

Відповідно до частини другої статті 21 КПК України вирок та ухвала суду, що набрали законної сили в порядку, визначеному цим Кодексом, є обов`язковими і підлягають безумовному виконанню на всій території України.

Як зазначено в статті 8 КПК України кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Згідно з практикою Європейського Суду одним з основних елементів верховенства права є принцип правової певності, який серед іншого передбачає, що рішення суду з будь-якої справи, яке набрало законної сили, не може бути поставлено під сумнів (рішення Суду у справах:Sovtransavto Holding v. Ukraine, N 48553/99, п. 77, від 25 липня 2002 року;Ukraine-Tyumen v. Ukraine, N 22603/02, п. 42 та 60, від 22 листопада 2007 року).

Відповідно до пунктів 33, 34 рішення Європейського суду з прав людини від 19 лютого 2009 року у справі "Христов проти України" (Khristov v. Ukraine) N 24465/04 одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності, згідно з яким у разі остаточного вирішення спору судами їхнє рішення, що набрало законної сили, не може ставитися під сумнів (справа "Брумареску проти Румунії", п. 61).

Відтак, з урахуванням викладеного, слідчий суддя позбавлена можливості повторного розгляду питань, які вже були предметом розгляду слідчим суддею та по яких постановлено ухвалу, що набрала законної сили.

Процесуальний закон забезпечує дотримання прав осіб, а не використання їх для зловживання (постанова ККС ВС від 09.04.2019 у справі № 306/1602/16-к).

У постанові Пленуму Вищого спеціалізованого суду України від 17.10.2014 № 11 «Про деякі питання дотримання розумних строків розгляду судами цивільних, кримінальних справ і справ про адміністративні правопорушення» зазначається, що оцінюючи поведінку учасників кримінального провадження, слід враховувати належне виконання ними своїх процесуальних обов`язків (зокрема, щодо явки за викликом слідчого, прокурора, судовим викликом; дотримання умов обраного запобіжного заходу; надання у передбачених законом випадках доказів тощо); існування випадків зловживання процесуальними правами тощо. При цьому слід враховувати, що використання процесуальних прав, зокрема, заявлення клопотань, скарг, не може розцінюватися як перешкоджання здійсненню провадження, за винятком випадків, коли йдеться про зловживання правом.

Заборона зловживання правами закріплена і у ст. 17 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. У розвиток цієї загальної заборони у ст. 35 Конвенції наводяться критерії прийнятності, серед яких зловживання правом на подання заяви до ЄСПЛ є самостійною підставою для визнання неприйнятною індивідуальної заяви. Як наслідок - позбавлення суб`єктивного права на звернення до ЄСПЛ, що певним чином є заходом відповідальності заявника.

У свою чергу, критерії зловживання правом визначаються в рішеннях ЄСПЛ. Встановлення наявності зловживання правом Європейський суд з прав людини в кожному конкретному випадку вирішує виходячи із прецедентів, які загалом сформували систему випадків зловживання правом.

Так, у рішенні від 13.10.2020 у справі «Kovaleva v. Russia» ЄСПЛ зазначив про те, що неповна, а отже, оманлива інформація є зловживанням правом на подання заяви, особливо якщо інформація стосується самої суті справи. Суд дійшов висновку, що поведінка заявниці, яка не повідомила про важливі та відомі їй обставини справи, суперечила меті права на індивідуальне звернення, як це передбачено у ст. 34 Конвенції, а отже, заява є неприйнятною (схожі висновки відображені у рішеннях: Poznanski and Others v. Germany від 03.07.2007, і Hadrabova and Others v. the Czech Republic від 25.09.2007).

Слідчим суддею було встановлено, що при зверненні зі скаргою до суду скаржником (заявником) було приховано інформацію щодо неодноразового звернення до слідчих суддів Солом`янського районного суду м. Києва зі скаргами з приводу заяв ідентичного змісту, а також задоволення відповідних скарг слідчими суддями.

Таким чином, слідчими суддями вже було вжито відповідних заходів захисту прав скаржника (заявника) у межах відповідних скарг, ухвали слідчих суддів набрали законної сили.

З врахуванням наведеного, слідчий суддя дійшов висновку, що з боку скаржника (заявника) має місце зловживання процесуальними правами, а звернення до суду з декількома скаргами аналогічного змісту, які направлені на захист одних і тих самих прав скаржника (заявника) характеризує його дії, як такі, що спрямовані не на захист порушеного права, а на створення підстав для постановлення різних судових рішень в однакових правовідносинах або множинності вжиття відповідних заходів, що перешкоджає нормальному руху кримінального провадження та не відповідає принципу верховенства права.

З огляду на вищевикладене, слідчий суддя не вбачає підстав для задоволення скарги, оскільки аналогічні вимоги суб`єкта звернення вже були предметом розгляду та у їх задоволені було відмовлено.

На підставі викладеного та керуючись статтями 21, 8, 24, 36, 214, 303, 304, 306, 307, 309 КПК України, слідчий суддя

У Х В А Л И В :

У задоволенні скарги ОСОБА_3 на бездіяльність слідчого Солом`янського УП ГУ НП у м. Києві в порядку статті 303 КПК України щодо невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР відмовити.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Слідчий суддя ОСОБА_1