В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 червня 2025 року Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участі секретаря ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000402 від 18 вересня 2024 року, №0000468 від 06 листопада 2024 року, за обвинуваченням

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Покровська Донецької області, громадянина України, із середньою освітою, працюючого в ТОВ «Дніпровський металургійний комбінат 1» на посаді прохідника, має на утриманні малолітню дитину - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого:

- 20.08.2024 року Павлоградським міськрайонним судом за ст. 390-1 КК України до 1 року пробаційного нагляду,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 390-1 КК України,

за участю:

прокурорів ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

обвинуваченого - ОСОБА_7 ,

захисника обвинуваченого - ОСОБА_8

В С Т А Н О В И В:

1.Встановлені судом обставини під час судового розгляду.

За заявою гр. ОСОБА_9 05.07.2024 року Павлоградським міськрайонним судом Дніпропетровської області у цивільній справі № 185/6936/24, провадження №2-о/185/295/24 ухвалено рішення про видачу обмежувального припису стосовно ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яким визначено заходи тимчасового обмеження його прав строком на 6 місяців та покладено на нього обов`язки, а саме: заборонено ОСОБА_7 перебувати в місці проживання ОСОБА_9 за адресою: АДРЕСА_1 та наближатися до місця проживання ОСОБА_9 за адресою: АДРЕСА_1 на відстань ближче 50 метрів.

Однак, ОСОБА_7 , будучи ознайомленим особисто 05 липня 2024 року із зазначеним вище рішенням Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 05 липня 2024 року, нехтуючи обов?язковими приписами та обмеженнями суду, переслідуючи умисел, спрямований на порушення нормальної діяльності органів правосуддя по забезпеченню виконання рішення суду, всупереч вимог ч. 4 ст. 350-6 ЦПК України, відповідно до яких видача обмежувального припису підлягає негайному виконанню, а його оскарження не зупиняє його виконання, 02.09.2024 року приблизно о 13 годині 30 хвилин, перебуваючи у стані алкогольного сп?яніння, прийшов до будинку ОСОБА_9 за адресою: АДРЕСА_1 , влаштувавши конфлікт з останньою, виражався на її адресу грубою нецензурною лайкою, через що ОСОБА_9 змушена була звертатися до Павлоградського РВП ГУНП в Дніпропетровській області за допомогою 02 вересня 2024 року.

Таким чином, ОСОБА_7 , шляхом вчинення умисних дій спрямованих на невиконання заборон, передбачених обмежувальним приписом, викладеним у рішенні Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 05 липня 2024 року про заборону перебування в місці проживання ОСОБА_9 за адресою: АДРЕСА_1 та наближатися до місця проживання ОСОБА_9 за адресою: АДРЕСА_1 на відстань ближче 50 метрів, вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ст. 390-1 КК України.

Крім того, обвинувачений 05.11.2024 року приблизно о 16 годині 00 хвилин, прийшов до дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 до будинку ОСОБА_9 за адресою: АДРЕСА_1 , на що ОСОБА_9 була не проти. Проте, о 18 годині 30 хвилин того ж дня, перебуваючи в тому ж місці у ОСОБА_7 та ОСОБА_9 виник словесний конфлікт, в ході якого ОСОБА_7 виражався на адресу останньої грубою нецензурною лайкою, бив посуд, намагався вчинити бійку з ОСОБА_9 , на її вимогу покинути приміщення будинку АДРЕСА_1 ОСОБА_7 відмовився, через що ОСОБА_9 змушена була звертатися до Павлоградського РВП ГУНП в Дніпропетровській області за допомогою 05 листопада 2024 року.

Таким чином, ОСОБА_7 , шляхом вчинення умисних дій спрямованих на невиконання заборон, передбачених обмежувальним приписом, викладеним у рішенні Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 05 липня 2024 року про заборону перебування в місці проживання ОСОБА_9 за адресою: АДРЕСА_1 та наближатися до місця проживання ОСОБА_9 за адресою: АДРЕСА_1 на відстань ближче 50 метрів, вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ст. 390-1 КК України.

2. Кримінальний закон, що передбачає відповідальність за діяння, встановлені судом.

Ознаки встановлених судом діянь відповідають ознакам кримінального правопорушення, передбаченого ст. 390-1 КК України.

Дії ОСОБА_7 слід кваліфікувати за ст. 390-1 КК України як умисне невиконання обмежувального припису.

3. Правова позиція сторони обвинувачення.

Правова позиція сторони обвинувачення відображена в обвинувальному акті, сторона кримінального провадження вважає доведеним те, що ОСОБА_7 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ст. 390-1 КК України. Вважає, що стороною обвинувачення надано та судом досліджено достатньо доказів для встановлення відповідності викладених у обвинувальному акті фактичних обставин об`єктивній істині як зважаючи на окремі докази, так і в їх сукупності.

4. Правова позиція сторони захисту.

4.1. Обвинувачений вину визнав. В судовому засіданні показав, що знав про обмежувальний припис та його вимоги, але прийшов помиритись, не хотів сваритись, не думав, що так трапиться. Знав, що не можна туди з`являтись, усвідомлював, що порушує припис, але був у стані алкогольного сп`яніння, та кримінальні правопорушення вчиняв саме в такому стані.

5. Докази надані сторонами провадження.

На підставі ч. 3 ст. 349 КПК України зі згоди прокурора та обвинуваченого та його захисника суд визнав недоцільним дослідження доказів, стосовно тих фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються, і обмежився допитом обвинуваченого та дослідженням даних про особу обвинуваченого, рішення суду.

При цьому суд з`ясував правильність розуміння обвинуваченим та іншими учасниками судового розгляду змісту цих обставин, з`ясував, чи немає сумнівів у добровільності та істинності їх позиції, а також роз`яснив учасникам розгляду, що вони будуть позбавлені права оспорювати ці обставини справи в апеляційному порядку.

Стороною обвинувачення також надано для дослідження попередній вирок стосовно обвинуваченого, характеризуючи дані, та рішення суду від 05 липня 2024 року стосовно встановлення обмежувального припису щодо обвинуваченого.

Аналізуючи та оцінюючи досліджені в судовому засіданні докази, суд визнає їх належними, допустимими, достовірними і приходить до висновку, що їх сукупність з точки зору достатності та взаємозв`язку свідчить про винність обвинуваченого у вчиненні кримінального злочину, передбаченого ст.. 390-1 КК України.

Призначаючи обвинуваченому вид і розмір покарання, суд керується ст. 65 КК України і враховує, що він вчинив кримінальне правопорушення, яке відноситься до кримінального проступку.

Суд враховує особу обвинуваченого, який раніше судимий за аналогічне кримінальне правопорушення, але не дивлячись на це, після ухвалення попереднього вироку вчинив аналогічне кримінальне правопорушення. Має на утриманні дитину.

У той же час обвинувачений за місцем проживання згідно з характеристикою характеризується задовільно. На обліку у лікаря психіатра і нарколога не перебуває.

В якості пом`якшувальних обставин суд враховує визнання вини у вчиненому злочині, активне сприяння встановленню істини.

Обтяжуючою обставиною є вчинення правопорушення стосовно особи, з якою обвинувачений перебував в сімейних відносинах, та стан алкогольного сп`яніння.

Інші обставини (повторність), судом не враховується , оскільки в обвинувальному акті вони не зазначались прокурором.

Прокурор просила призначити покарання у вигляді обмеження волі. Сторона захисту прохала застосувати положення ст. 75 КК України.

Враховуючи викладене, зокрема, позицію сторони обвинувачення, пом`якшуючі та обтяжуючу обставини та дані про особу обвинуваченого, суд вважає, що для виправлення обвинуваченого і попередження вчинення ним нових злочинів, йому необхідно призначити покарання за ст.. 390-1 КК України у вигляді обмеження волі, оскільки застосоване покарання за попереднім вироком у вигляді пробаційного нагляду не досягло своєї мети.

Остаточне покарання необхідно призначити за правилами ст.. 71,72 КК України, бо обвинувачений вчинив два епізоди кримінального правопорушення після ухваленого щодо нього вироку за аналогічне кримінальне правопорушення, за яким йому призначено покарання у вигляді пробаційного нагляду строком на 1 рік та, яке не відбуте ним в повному обсязі на день ухвалення даного вироку.

Обговорюючи питання застосування ст.. 75 КК України та звільнення обвинуваченого від покарання з іспитовим строком, суд враховує те, що 20 серпня 2024 року ОСОБА_7 засуджений за аналогічною статтею ККУ, за аналогічні дії. Не дивлячись на це, 02.09.2024 та 05.11.2024 року обвинувачений вчиняє чергові порушення тимчасового обмеження. В свою чергу, обмеження накладено в зв`язку із вчиненням систематичного домашнього насильства стосовно ОСОБА_9 .

Таким чином, звільнення від остаточного призначеного покарання на підставі ст.. 75 КК України не сприятиме виконанню завдань кримінального судочинства.

Речові докази відсутні. Судові витрати відсутні.

Цивільний позов не заявлено.

На підставі викладеного, керуючись ст. 373,374 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

Визнати ОСОБА_7 винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.. 390-1 КК України, і призначити йому покарання у вигляді 1 (одного) року обмеження волі.

На підставі ст. 72 КК України невідбуте покарання, призначене ОСОБА_7 вироком Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 20 серпня 2024 року у вигляді пробаційного нагляду перевести в обмеження волі з розрахунку день за день.

На підставі ст. 71 КК України за сукупністю вироків, частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 20 серпня 2024 року у вигляді 1 (одного) місяця обмеження волі і остаточно ОСОБА_7 визначити покарання у вигляді обмеження волі строком 1 (один) рік 1 (один) місяць.

Строк відбуття покарання обраховувати з моменту фактичного звернення вироку до виконання.

Запобіжний захід до набрання вироком законної сили щодо ОСОБА_7 не обирати.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, вважається, що вирок не набрав законної сили.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Дніпровського апеляційного суду через Павлоградський міськрайонний суд протягом тридцяти діб з моменту його проголошення, а для осіб, які перебувають під вартою, в той же строк з моменту вручення копії вироку.

Суддя: ОСОБА_1