Номер провадження: 11-кп/813/901/25
Справа № 509/2555/19
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.06.2025 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючого - судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції апеляційні скарги прокурора Білгород-Дністровської окружної прокуратури ОСОБА_9 , обвинуваченого ОСОБА_8 та його захисника ОСОБА_7 на вирок Білгород - Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 05.06.2024 у кримінальному провадженні №0002459 відносно:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Красні Окни Одеської області, громадянина України, з вищою освітою, до затримання працюючого санітаром в санаторії Орізонт, не одруженого, раніше не судимого, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого п. 6 ч. 2 ст. 115 КК України,

встановив:

Зміст оскаржуваного судового рішення і встановлених обставин судом першої інстанції.

Зазначеним вироком суду першої інстанції ОСОБА_8 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України та призначено покарання у виді 15 років позбавлення волі.

Міру запобіжного заходу засудженому ОСОБА_8 залишено у виді тримання під вартою до вступу вироку в законну силу.

Строк відбування покарання засудженому ОСОБА_8 обчислюється з моменту його фактичного затримання тобто з 29.07.2018 року.

Вироком також вирішено питання щодо долі речових доказів, цивільних позовів та процесуальних витрат.

Вказаним вироком суду першої інстанції ОСОБА_8 визнаний винним у томі, що він 27 липня 2018 року приблизно о 15:00 годині, більш точний час вході судового розгляду не встановлено, у приміщенні квартири обвинуваченого ОСОБА_8 по АДРЕСА_1 , між ним його сусідкою ОСОБА_10 , на грудні несприятливих відносин, виникла словесна суперечка, так як обвинувачений ОСОБА_8 повернув лише 14000 гривень боргу, а не весь борг в сумі 15000 гривень.

Під час словесної суперечки у обвинуваченого ОСОБА_8 , раптово, виник злочинний умисел на завдання їй тілесних ушкоджень та заподіяння смерті. Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_8 , усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій і передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, протиправно, маючи злочинний намір, направлений на протиправне заподіяння смерті ОСОБА_10 , умисно завдав удар правою рукою у ліву частити голови ОСОБА_10 в область лівого виску, а потім і по іншим частина тіла. Від отриманих ударів в область лівого виску та інших ударів ОСОБА_10 втратила свідомість і упала, де відразу від отриманий тілесних ушкоджень померла. Перевіривши биття пульсу, обвинувачений ОСОБА_8 переконався у настанні смерті ОСОБА_10 .

В подальшому, приблизно о 15:20 годині 27.07.2018, більш точний час вході судового розслідування не встановлено, обвинувачений ОСОБА_8 , з метою схову тіла та слідів вчинення злочину, сховав тіло ОСОБА_10 у картонній коробці, де за допомогою автомобіля, вивіз труп ОСОБА_10 до лісозахисної смуги повз автошляху Т1610 біля гаражного товариства «№ 1 смт. Сергіївка» на території Шабської об`єднаної територіальної громади Білгород-Дністровського району Одеської області, де викинув у рів, а сам з місця вчинення кримінального правопорушення зник.

Потім, приблизно о 02:00 годині 28.07.2018, більш точний час вході судового розслідування не встановлено, з метою знищення тіла та схову слідів вчинення кримінального правопорушення, обвинувачений ОСОБА_8 повернувся до місця знаходження тіла ОСОБА_10 , де облив тіло бензином і за допомогою запальнички підпалив тіло, а сам з місця вчинення кримінального правопорушення зник.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала.

Не погоджуючись із вироком суду першої інстанції прокурор ОСОБА_11 подав апеляційну скаргу, оскільки вважає рішення суду ухвалене з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, невідповідністю висновків суду першої інстанції фактичним обставинам кримінального правопорушення та неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність.

Доводи обґрунтовує тим, що відповідно до п. 6 ч. 2 ст. 115КК України умисне вбивство яке учинене з корисливих мотивів кваліфікується в разі, коли винний, позбавляючи життя потерпілого, бажав одержати у зв?язку з цим матеріальні блага для себе або інших осіб (заволодіти грошима, коштовностями, цінними паперами, майном тощо), одержати чи зберегти певні майнові права, уникнути матеріальних витрат чи обов`язків або досягти іншої матеріальної вигоди. При цьому не має значення, чи одержав винний ту вигоду, яку бажав одержати внаслідок убивства, а також коли виник корисливий мотив - до початку чи під час вчинення цього злочин. Відповідно до п. 20 Постанови Пленуму умисне вбивство без кваліфікуючих ознак, передбачених ч. 2 ст. 115 КК, а також без ознак, передбачених статтями 116 - 118 КК, зокрема в обопільній сварці чи бійці або з помсти, ревнощів, інших мотивів, викликаних особистими стосунками винного з потерпілим, підлягає кваліфікації за ч. 1 ст. 115 КК України. Якщо умисел на заволодіння майном виник у винного після вбивства, вчиненого з них мотивів, кваліфікація його дій за п. 6 ч. 2 ст. 115 КК виключається.

Таким чином у ОСОБА_8 був наявний мотив вчинення злочину - ОСОБА_8 відчував особисту неприязнь до потерпілої ОСОБА_10 з причин конфліктів, що сталися раніше, через що умисел обвинуваченого був направлений саме на вбивство ОСОБА_12 та не відшкодування шкоди за підтоплення квартири.

Просить вирок суду першої інстанції скасувати через невідповідність висновків суду першої інстанції фактичним обставинам кримінального провадження, неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність в частині невірної кваліфікації дій обвинуваченого, а також у зв?язку з невідповідністю призначеного покарання тяжкості кримінальних правопорушень та особі обвинуваченого внаслідок м`якості.

Ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_8 визнати виним та призначити покарання за п. 6 ч. 2 ст. 115 КК України у вигляді довічного позбавленні волі.

При апеляційному перегляді вироку просить дослідити: показання потерпілих ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , висновок судово-медичної експертизи №1112-2495/18 від 18.09.2018, показання експерта ОСОБА_16 , показання свідків ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 .

Крім того, не погоджуючись з вирок суду першої інстанції захисник ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу на вирок та зміни до неї у зв`язку з розглядом справи незаконним складом суду, порушенням судом першої інстанції принципів не змінності суду під час розгляду справи, не дотримання принципу безпосереднього дослідження доказів.

Доводи обґрунтовує тим, що заміна складу суду 27.05.2020 та 10.11.2021 відбулася із порушенням положень ст. 319 КПК.

Захиснику відмовили у заявленому відводі присяжному ОСОБА_22 16.06.2021 без видалення суду до нарадчої кімнати та без винесення мотивованої ухвали.

Заміна складу суду 17.01.2023 (замість основного присяжного ОСОБА_23 , замість запасних ОСОБА_24 , ОСОБА_25 ) відбулася в порушення ст. 387, ч. 2, ч. 3 ст. 390 КПК без постановлення ухвал про усунення присяжних ОСОБА_26 , ОСОБА_27 , без здійснення відбору нових присяжних ОСОБА_28 , ОСОБА_29 , ОСОБА_30 у встановленому законом порядку, без розгляду судового провадження з початку.

Крім того, станом на 17.01.2023 суд першої інстанції у складі до цієї дати дослідив практично усі письмові та інші докази сторони обвинувачення, включаючи відеозаписи обшуків, слідчого експерименту, допитано потерпілих, більшість свідків, водночас в порушення вказаних приписів з цієї дати розгляд справи було продовжено в новому складі без розгляду справи з початку.

Також зазначає, що в порушення ст. 412 КПК в матеріалах справи відсутній технічний носій інформації з фіксацією підготовчого судового засідання від 27.05.2019 в якому вирішувалося питання щодо відводу колегії суддів та кримінальне провадження було призначено до судового розгляду.

Просить вирок скасувати та призначити новий розгляд у суді першої інстанції зі стадії підготовчого провадження.

Також просить повторне дослідити докази, які викладені у клопотаннях.

Крім того, не погоджуючись з вироком суду першої інстанції обвинувачений ОСОБА_8 подав апеляційну скаргу, оскільки вважає вирок не законним.

Доводи обґрунтовує тим, що доказів на підтвердження його винуватості немає.

Під час розгляду справи районним судом порушено норми процесуального законодавства.

Просить вирок скасувати та звільнити його від незаконного покарання. У разі, якщо апеляційний суд не буде в змозі розглянути справу у суді, передати її для повторного розгляду у суд першої інстанції.

Прокурор ОСОБА_6 у судовому засіданні частково підтримав апеляційні скарги прокурора та захисника та зазначив, що судом першої інстанції порушено вимоги ст. 319 та ст. 390 КПК України, які є істотними, а тому вирок суду підлягає скасуванню з направлення кримінального провадження на новий судовий розгляд зі стадії підготовчого судового засідання.

Потерпілі ОСОБА_13 , ОСОБА_14 та ОСОБА_15 будучи належним чином сповіщеними про дату та час в судове засідання не з`явилися, про причини неявки не повідомили. При цьому клопотань про їх обов`язкову участь у судовому засіданні не заявляли.

За таких обставин апеляційний суд заслухавши думку прокурора та сторони захисту, які не заперечували проти розгляду апеляційної скарги за відсутності потерпілих, у відповідності до положень ч. 4 ст. 405 КПК України вважав за можливе провести судовий розгляд за відсутності потерпілих.

З метою перевірки доводів апеляційної скарги сторони захисту апеляційним судом з районного суду були витребувані технічні носії інформації з фіксацією судових засідань у даному кримінальному провадженні.

Позиції учасників судового розгляду.

Заслухавши: суддю-доповідача, обвинуваченого ОСОБА_8 та його захисника ОСОБА_7 , які підтримали подані апеляційні скарги та заперечували проти задоволення апеляційної скарги прокурора, пояснення прокурора ОСОБА_6 , який частково підтримав вимоги апеляційної скарги сторони обвинувачення та сторони захисту, вивчивши матеріали судового провадження та перевіривши доводи апеляційних скарг, апеляційний суд доходить таких висновків.

Мотиви суду апеляційної інстанції.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 404 КПК України, вирок суду першої інстанції перевіряється апеляційним судом в межах апеляційних скарг.

Згідно ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 КПК України. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 35 КПК України у суді функціонує Єдина судова інформаційно-телекомунікаційна система, що забезпечує, зокрема, об`єктивний і неупереджений розподіл матеріалів кримінального провадження між суддями з додержанням принципів черговості та однакової кількості проваджень для кожного судді.

За вимогами ч. 1 ст. 319 КПК України, судовий розгляд у кримінальному провадженні повинен бути проведений в одному складі суддів. У разі, якщо суддя позбавлений можливості брати участь у судовому засіданні, він має бути замінений іншим суддею, який визначається у порядку, встановленому ч. 3 ст. 35 КПК України. Після заміни судді судовий розгляд розпочинається спочатку, крім випадків, передбачених ч. 2 ст. 319 та ст. 320 КПК України.

Згідно положень ч. 2 ст. 319 КПК України, суд вмотивованою ухвалою може прийняти рішення про відсутність необхідності розпочинати судовий розгляд з початку та здійснювати повторно всі або частину процесуальних дій, які вже здійснювались під час судового розгляду до заміни судді, якщо таке рішення не може негативно вплинути на судовий розгляд та за умови дотримання вимог, передбачених п. п. 1, 2 ч. 2 ст. 319 КПК України.

Так само відповідно до вимог п. п. 1, 2 ч. 2 ст. 319 КПК України за обставин зміни складу суду для прийняття рішення щодо продовження судового розгляду необхідно дотримання вимог, а саме, що: сторони кримінального провадження, потерпілий не наполягають на новому проведенні процесуальних дій, які вже були здійсненні судом до заміни судді; суддя, що замінив суддю, який вибув, ознайомився з ходом судового провадження та матеріалами кримінального провадження, наявними в розпорядженні суду, згоден з прийнятими судом процесуальними рішеннями і вважає недоцільним нове проведення процесуальних дій, що вже були проведені до заміни судді.

Вирішення наведених вище питань також має знайти відображення у відповідній вмотивованій ухвалі.

Ухвалюючи відносно ОСОБА_8 вирок, суд першої інстанції не дотримався зазначених вимог закону.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, обвинувальний акт відносно ОСОБА_8 за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого п. 6 ч. 2 ст. 115 КК України, надійшов до Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області 27.05.2019 року.

Для розгляду вказаного кримінального провадження був визначений склад колегії суддів: головуючий суддя (суддя-доповідач) ОСОБА_31 , судді ОСОБА_32 та ОСОБА_33 (т. 1, а.п. 115).

В подальшому після відбору присяжних розгляд справи проводився двома професійними суддями (головуючий суддя (суддя-доповідач) ОСОБА_31 , суддя ОСОБА_33 ) та присяжними.

27.05.2020 відбулася заміна складу суддів: замість судді ОСОБА_33 у склад суду ввійшов суддя ОСОБА_34 .

При цьому, станом на 27.05.2020 року судом було досліджено перший том письмових доказів сторони обвинувачення.

Натомість, згідно журналу та звукозапису судового засідання від 27.05.2020 року головуючий суддя ОСОБА_31 повідомив учасників судового провадження про зміну складу суду, а саме заміни судді ОСОБА_35 на суддю ОСОБА_36 , вислухавши думку учасників судового провадження суддя ОСОБА_31 одноособово без голосування та врахуванням думки інших суддів (присяжних) на місці без видалення до нарадчої кімнати прийняв рішення про відсутність необхідності розпочинати судовий розгляд з початку у зв`язку із заміною судді ОСОБА_33 на суддю ОСОБА_36 та здійснювати повторно всі або частину процесуальних дій, які вже здійснювалися під час судового розгляду до заміни судді ОСОБА_37 . При цьому судом не повідомлено, що суддя ОСОБА_32 ознайомився з ходом судового провадження та матеріалами кримінального провадження, наявними в розпорядженні суду, згоден з прийнятими судом процесуальними рішеннями і вважає недоцільним нове проведення процесуальних дій, що вже були проведені до заміни його як судді в даному кримінальному провадженні (т. 5, а.п. 128).

Проте у порушення вимог ч. 2 ст. 319 КПК України суд першої інстанції не видалявся під час судового засідання до нарадчої кімнати та не виносив вмотивовану ухвалу.

Наявна у справі письмова ухвала про відсутність необхідності розпочинати судовий розгляд з початку, датована 27.05.2020, в нарадчій кімнаті в судовому засіданні 27.05.2020 не приймалася, що підтверджується журналом судового засідання та технічним носієм інформації запису судового засідання, її складено та підписано одноособово суддею ОСОБА_1 за межами цього засідання (т. 5, а.п. 136).

Крім того, 08.11.2021 відбулася заміна складу суддів: замість судді ОСОБА_36 у склад суду ввійшла суддя ОСОБА_38 .

При цьому, станом на 08.11.2021 року судом було досліджено усі письмові та інші докази сторони обвинувачення, допитано потерпілих.

Натомість, згідно журналу та звукозапису судового засідання від 10.11.2021 року головуючий суддя ОСОБА_31 повідомив учасників судового провадження про зміну складу суду, а саме заміни судді ОСОБА_36 на суддю ОСОБА_39 , вислухавши думку учасників судового провадження суддя ОСОБА_31 одноособово без голосування та врахуванням думки інших суддів (присяжних) на місці без видалення до нарадчої кімнати прийняв рішення про відсутність необхідності розпочинати судовий розгляд з початку у зв`язку із заміною судді ОСОБА_36 на суддю ОСОБА_39 та здійснювати повторно всі або частину процесуальних дій, які вже здійснювалися під час судового розгляду до заміни судді ОСОБА_36 (т. 9, а.п. 17).

Проте у порушення вимог ч. 2 ст. 319 КПК України суд першої інстанції не видалявся під час судового засідання до нарадчої кімнати та не виносив вмотивовану ухвалу.

Наявна у справі письмова ухвала про відсутність необхідності розпочинати судовий розгляд з початку, датована 10.11.2021, в нарадчій кімнаті в судовому засіданні 10.11.2021 не приймалася, що підтверджується журналом судового засідання та технічним носієм інформації запису судового засідання, її складено та підписано одноособово суддею ОСОБА_1 за межами цього засідання (т. 9, а.п. 19).

Недотримання районним судом вимог ст. 319 КПК України вказує на порушення судом принципу незмінності складу суду, а отже вочевидь ставить під сумнів законність складу суду, що відповідно до положень п. 2 ч. 2 ст. 412 КПК України передбачає безумовне скасування судового рішення.

Такий висновок колегії суддів кореспондується з правовою позицією Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду, викладених у постановах від 31 січня 2019 року у справі №753/11563/14-к, провадження №51-6418км18 та від 25 серпня 2022 року у справі №619/2632/18, провадження №51-2247км19.

Окрім того, колегія суддів зазначає, що судом першої інстанції також порушено положення передбачені ст. 390 КПК України з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 390 КПК України присяжний може бути усунутий від подальшої участі в судовому розгляді кримінального провадження у таких випадках: 1) у разі невиконання присяжним обов`язків, передбачених частиною другою статті 386 цього Кодексу; 2) за наявності обґрунтованих підстав вважати, що присяжний у результаті незаконного впливу втратив неупередженість, необхідну для вирішення питань кримінального провадження відповідно до закону .

Згідно ч. 2 ст. 390 КПК України присяжний може бути усунутий від подальшої участі в судовому розгляді кримінального провадження за ініціативою головуючого рішенням більшості від складу суду присяжних, яке приймається в нарадчій кімнаті та оформлюється вмотивованою ухвалою.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження за клопотанням обвинуваченого ОСОБА_8 розгляд справи здійснювався судом присяжних (двома професійними суддями та присяжними).

Відповідно до протоколу автоматичного визначення присяжних від 12.01.2023 основними присяжними визначено ОСОБА_40 , ОСОБА_41 , ОСОБА_28 , а запасними ОСОБА_29 та ОСОБА_42 (т. 10, а.п. 10), а саме замість основного присяжного ОСОБА_26 визначено - ОСОБА_28 , замість запасних ОСОБА_27 ОСОБА_29 та ОСОБА_43 .

Проте з матеріалів кримінального провадження вбачається, що районним судом ухвали про усунення раніше обраних присяжних ОСОБА_26 , ОСОБА_27 не приймались, відповідні судові рішення у справі відсутні. Водночас в порушення ч. 3 ст. 390 КПК відбір нових присяжних ОСОБА_28 , ОСОБА_29 , ОСОБА_30 не було здійснено в порядку ст. 387 КПК, судове провадження не було розпочато з початку. При цьому в даному випадку судом у складі до 12.01.2023 вже було досліджено усі письмові та інші докази сторони обвинувачення, включаючи відеозаписи обшуків, слідчого експерименту, допитано потерпілих.

Відтак розгляд кримінального провадження відносно ОСОБА_8 здійснено незаконним складом суду, під час розгляду справи судом не дотримано процесуальних вимог щодо здійснення заміни складу присяжних, встановлених ст. 387-390 КПК України.

Також апеляційним судом встановлено, що в матеріалах справи відсутній технічний носій інформації з фіксацією підготовчого судового засідання від 27.05.2019 в якому вирішувалося питання щодо відводу колегії суддів та кримінальне провадження було призначено до судового розгляду, що є істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону з огляду на таке.

Відповідно до п. 7 ч. 3 ст. 129 Конституції України однією із засад судочинства є повне фіксування судового процесу технічними засобами.

Положення ст. 2 КПК України визначають завдання кримінального судочинства, відповідно до яких, одним із завдань, зокрема, є те, щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

У ч. 5 ст. 27 КПК зазначено, що під час судового розгляду забезпечується повне фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Офіційним записом судового засідання є лише технічний запис, здійснений судом у порядку, передбаченому КПК. Крім КПК, це питання регулюється Інструкцією про порядок роботи з технічними засобами фіксування судового процесу (судового засідання), затвердженою наказом ДСА від 20 вересня 2012 року №108.

Стаття 103 КПК України передбачає форми фіксування кримінального провадження і згідно неї однією з форм фіксування процесуальних дій під час кримінального провадження може бути носій інформації, на якому за допомогою технічних засобів зафіксовані процесуальні дії.

Частиною 4 ст. 107 КПК України передбачено, що фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді під час судового провадження є обов`язковим, а його необов`язковість передбачена лише в разі неявки в судове засідання учасників судового процесу.

У відповідності до приписів ч. 1 ст. 412 КПК України істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону є такі порушення вимог цього Кодексу, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.

Пункт 7 ч. 2 ст. 412 КПК України вказує на те, що одним з таких порушень є відсутність у матеріалах провадження журналу судового засідання або технічного носію інформації, на якому зафіксовано судове провадження в суді першої інстанції.

З огляду на вищезазначене, відповідно до положень п. 3 ч. 1 ст. 409 КПК України, підставою для скасування або зміни судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є істотне порушення вимог кримінального процесуального закону.

Згідно ст. 412 КПК України, істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону є такі порушення вимог цього Кодексу, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.

Відповідно до вимог п. 1 ч. 1 ст. 415 КПК України, суд апеляційної інстанції скасовує вирок чи ухвалу суду першої інстанції і призначає новий розгляд в суді першої інстанції, якщо встановлені порушення, передбачені п.п. 2, 3, 4, 5, 6, 7 ч. 2 ст. 412 КПК України.

Таким чином враховуючи положення ст.ст. 7, 9 КПК України та допущених районним судом порушень, а саме відсутністю технічного носія інформації судового засідання від 27.05.2019, неналежного виконання районним судом вимог ст. 319 та ст. 390 КПК України при проведенні судового розгляду, який суперечив вимогам положень ст. 2 КПК України, фактично позбавив гарантованих КПК України прав учасників кримінального провадження та недотримання визначеної законом процедури судочинства, колегія суддів вважає наведені порушення вимог кримінального процесуального закону істотними та у відповідності до положень ч. 6 ст. 9 КПК України та ст.ст. 409, 410, 411, 412, 415 КПК України, визнає їх підставою для скасування вироку суду і призначення нового розгляду у суді першої інстанції, в іншому складі суду, зі стадії підготовчого провадження, у відповідності до вимог положень ст. 416 КПК України.

Оскільки вирок суду першої інстанції скасовується через істотні порушення вимог кримінального процесуального закону та призначається новий розгляд в суді першої інстанції, апеляційний суд, відповідно до вимог ч. 2 ст. 415 КПК України, позбавлений можливості розглянути інші доводи апеляційних скарг як прокурора так і сторони захисту, які підлягають детальному аналізу місцевим судом при новому судовому розгляді.

При новому розгляді суду першої інстанції необхідно врахувати та перевірити всі доводи, викладені в апеляційних скаргах прокурора та сторони захисту, оцінити докази з точки зору належності, допустимості, достовірності, а їх сукупність з точки зору достатності та взаємозв`язку, після чого ухвалити законне, обґрунтоване та вмотивоване судове рішення.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги підлягають частковому задоволенню, а вирок суду першої інстанції - скасуванню, з призначенням нового розгляду у суді першої інстанції в іншому складі суду, зі стадії підготовчого судового провадження.

Згідно ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

Як неодноразово наголошував ЄСПЛ у своїх рішеннях, пункт 3 статті 5 Конвенції вимагає, що обґрунтування будь-якого строку тримання під вартою, незалежно від того, наскільки коротким він є, має бути переконливо продемонстроване владою. Аргументи «за» і «проти» звільнення, включаючи ризик того, що обвинувачений може перешкоджати належному провадженню у справі, не повинні оцінюватись абстрактно (in abstracto), але мають підтверджуватися фактичними даними. Ризик того, що обвинувачений може переховуватися, не може оцінюватися виключно на підставі ступеня тяжкості можливого покарання. Він має оцінюватися з урахуванням ряду інших відповідних факторів, які можуть або підтвердити існування можливості переховування обвинуваченим, або доведуть, що така можливість є настільки невеликою, що вона не може обґрунтовувати досудове ув`язнення (див. рішення від 04 жовтня 2005 року у справі «Бекчєв проти Молдови» (Becciev v. Moldova), заява №9190/03, пункти 56 і 59, з подальшими посиланнями).

Так, при вирішенні питання щодо обрання запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_8 встановлено існування в рамках кримінального провадження №0002459 року ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, у вигляді можливого переховування обвинуваченого від суду, можливого вчинення ним іншого кримінального правопорушення, з урахуванням особи обвинуваченого ОСОБА_8 , його віку, стану здоров`я, міцності соціальних зв`язків, тяжкості злочину, того факту, що ОСОБА_8 обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого кримінального правопорушення проти життя людини, яке є найвищою соціальною цінністю, та тяжкість покарання, яке загрожує обвинуваченому у випадку визнання його винним у його вчиненні, тому колегія суддів приходить до висновку, що забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого, можливо шляхом продовження дії відносно ОСОБА_8 виняткового запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, а відтак підстав для застосування відносно останнього більш м`якого запобіжного заходу судом встановлено не було.

Крім того, беручи до уваги усталену практику Європейського суду з прав людини у справі (зокрема рішення «Едуард Шабалін проти Росії» від 16 жовтня 2014 року) про неприпустимість тримання особи під вартою без судового рішення та у контексті даного кримінального провадження, не вирішуючи наперед питання про винуватість чи невинуватість обвинуваченого, з метою попередження зазначених ризиків передбачених ст. 177 КПК України, апеляційний суд вважає за необхідне обрати обвинуваченому ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строком на 60 діб.

Керуючись статтями 376, 404, 405, 407, 409, 412, 415, 419, 532 КПК України, апеляційний суд,

постановив:

Апеляційні скарги прокурора Білгород-Дністровської окружної прокуратури ОСОБА_9 , обвинуваченого ОСОБА_8 та його захисника ОСОБА_7 задовольнити частково.

Вирок Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 05.06.2024 у кримінальному провадженні №0002459, відносно ОСОБА_8 , засудженого за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України скасувати.

Призначити новий розгляд обвинуваченого акту у кримінальному провадженні №0002459 відносно ОСОБА_8 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого п. 6 ч. 2 ст. 115 КК України в тому ж суді першої інстанції, в іншому складі суду, зі стадії підготовчого засідання.

Обрати відносно ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб, тобто до 08.08.2025.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4