У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 вересня 2025 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд в складі колегії суддів

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

за участю секретаря ОСОБА_4

учасників судового провадження:

прокурора ОСОБА_5

захисника ОСОБА_6

підозрюваного ОСОБА_7

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Заводського районного суду м. Миколаєва від 24 серпня 2025 року щодо

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

-підозрюваного за ч. 4 ст. 189 КК України.

Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції.

Ухвалою слідчого судді Заводського районного суду м. Миколаєва від 24 серпня 2025 року застосовано до підозрюваного ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 20.10.2025 включно.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу.

Захисник просить ухвалу слідчого судді скасувати і постановити нову ухвалу, якою обрати ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

На думку апелянта, не доведено наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України.

Апелянт зазначив, що підозрюваний ОСОБА_7 вину не визнає, та не згоден з обраним запобіжним заходом.

Просив врахувати, що ОСОБА_7 має постійне місце проживання, раніше не судимий, позитивно характеризується.

Встановлені слідчим суддею обставини.

Слідчий звернувся до слідчого судді з клопотанням про застосування підозрюваному ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Задовольняючи клопотання, слідчий суддя встановив, що підозра у вчиненні кримінального правопорушення є обґрунтованою та підтверджується доданими до клопотання матеріалами, зокрема, протоколом прийняття заяви про вчинення кримінального правопорушення від ОСОБА_8 ; протоколом допиту потерпілого ОСОБА_8 ; протоколами пред`явлення для впізнання осіб за фотознімками; протоколом огляду мобільного телефону ОСОБА_8 ; протоколом додаткового допиту потерпілого ОСОБА_8 ; протоколом обшуку транспортного засобу - автомобіля «КІА».

Враховуючи обставини кримінального провадження, ступінь тяжкості кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 189 КК України, яке відноситься до категорії особливо тяжкого злочину, слідчий суддя дійшов висновку про доведення прокурором обставин, які свідчать про те, що існують заявлені ризики, передбачені п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме те, що підозрюваний може переховуватися від органів досудового розслідування та суду; незаконно впливати на іншого фігуранта кримінального провадження, потерпілого та свідків у даному кримінальному провадженні; вчинити інше кримінальне правопорушення.

Слідчий суддя вважав, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів, ніж тримання під вартою, на даному етапі досудового розслідування не зможе запобігти встановленим ризикам.

Слідчий суддя застосував запобіжний захід щодо ОСОБА_7 без визначення розміру застави, з урахуванням положень п. 1 ч. 4 ст. 183 КПК України.

Позиції учасників судового провадження.

Захисник ОСОБА_6 та підозрюваний ОСОБА_7 підтримали апеляційну скаргу.

Прокурор ОСОБА_5 заперечував проти задоволення апеляційної скарги.

Встановлені судом апеляційної інстанції обставини.

Заслухавши доповідь судді, пояснення учасників судового провадження, вивчивши матеріали судового провадження та обговоривши викладені в апеляційній скарзі доводи, колегія суддів встановила таке.

СВ МРУП ГУНП в Миколаївській області, здійснюється досудове розслідування кримінального провадження №0001144 від 21.08.2025 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 189 КК України.

23.08.2025 ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 189 КК України, тобто у вчиненні особливо тяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до 12 років.

Положення закону, яким керувався суд апеляційної інстанції.

Згідно ч. 2 ст. 177 КПК України, підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд, відповідно до вимог ч. 1 ст. 194 КПК України, зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

У відповідності до ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 3 ст. 183 КПК України, слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених КПК України, крім випадків, передбачених ч. 4 ст. 183 КПК України.

Відповідно до п. 1 ч. 4 ст. 183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, вчиненого із погрозою застосування насильства.

Мотиви, з яких суд апеляційної інстанції виходив при постановленні ухвали,

Щодо наявності обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення.

Згідно підозри, ОСОБА_7 , якому було достовірно відомо про введення на території України воєнного стану, вступив у злочинну змову із ОСОБА_9 , щодо вимагання у потерпілого ОСОБА_8 , передачі майна у вигляді грошових коштів у сумі 7000 доларів CШA, що в перерахунку на національну валюту за офіційним курсом НБУ становить 289 489,9 грн.

На виконання спільного злочинного корисливого умислу 22.08.2025 о 16.40 ОСОБА_7 та ОСОБА_9 на автомобілі «КІА» з державним номерним знаком НОМЕР_1 , під`їхали до території домоволодіння АДРЕСА_1 , де біля воріт їх очікував потерпілий ОСОБА_8 .

Знаходячись у вказаному місці та у вказаний час, реалізуючи спільний злочинний корисливий умисел, ОСОБА_7 висловив вимогу потерпілому, щодо передачі ОСОБА_9 , раніше вказаних останнім грошових коштів, погрожуючи, що у разі відмови автомобіль CHEVROLET AVEO з держаним номерним знаком НОМЕР_2 , доступу до якого потерпілий ОСОБА_8 був фактично позбавлений через побоювання застосування відносно нього фізичного насильства, буде реалізований без його відома та відома власника. Після цього ОСОБА_9 з метою спонукання потерпілого передачі визначених ним грошових коштів, наніс удар долонею руки в область голови останнього, тобто застосував відносно нього фізичне насильство.

Продовжуючи свої злочинні дії, спрямовані на вимагання грошових коштів у потерпілого, ОСОБА_9 дістав з автомобіля «КІА» предмет схожий на пістолет револьверного типу, та з метою залякування потерпілого здійснив постріл із вказаної зброї у повітря, після чого спрямував зброю у напрямку потерпілого ОСОБА_8 та почав погрожувати потерпілому її застосуванням у разі відмови передачі останнім, визначених ним грошових коштів.

У цей же час ОСОБА_7 , на виконання спільного злочинного корисливого умислу, висловлював потерпілому ОСОБА_8 вимогу щодо передачі грошових коштів та погрози стосовно того факту, що за його вказівками треті особи позбавлять його волі та застосують до нього фізичне насильство.

Тобто ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , своїми умисними діями створили усі умови, які б спонукали потерпілого ОСОБА_8 , сприймати їх погрози як реальні та передати ОСОБА_9 майно у вигляді грошових коштів, вимогу щодо передачі яких йому було висловлено.

Не погоджуючись із доводами сторони захисту про необґрунтованість підозри, колегія суддів наголошує, що обґрунтованість підозри ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 189 КК України, на даному етапі досудового розслідування підтверджується долученими до клопотання матеріалами, на які послався слідчий суддя в обґрунтування оскаржуваного рішення.

На думку колегії суддів, ці дані здатні переконати об`єктивного спостерігача у тому, що ОСОБА_7 міг вчинити кримінальне правопорушення, а отже, підтверджують наявність обґрунтованої підозри.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином, і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення обвинувачення.

Всупереч доводам апелянта, колегія суддів наголошує, що обставини здійснення підозрюваним конкретних дій та доведеність його вини, потребують перевірки та оцінки у сукупності з іншими доказами у кримінальному провадженні під час подальшого досудового розслідування та судового розгляду обвинувачення. На даній стадії досудового розслідування слідчий суддя не уповноважений вирішувати питання щодо наявності в діях підозрюваного всіх елементів складу конкретного кримінального правопорушення, щодо правильності кваліфікації дій та оцінювати докази у справі з точки зору їх достатності та допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину.

Незгода сторони захисту з достатністю цих доказів має бути предметом безпосереднього розгляду кримінального провадження судом.

Щодо наявності достатніх підстав вважати, що існують ризики, передбачені статтею 177 цього Кодексу, які встановлені слідчим суддею колегія суддів зазначає, що під час апеляційного розгляду встановлено, що є правильними висновки слідчого судді в частині обґрунтування ризиків, які виправдовують тримання підозрюваного під вартою.

Підозрюваний ОСОБА_7 може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, оскільки він обґрунтовано підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, та у разі доведеності його вини, можливе призначення покарання у виді позбавлення волі на строк від 7 до 12 років з конфіскацією майна (п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України). Суворість передбаченого законом покарання є суттєвим елементом при оцінюванні вказаного ризику.

ОСОБА_7 може незаконно впливати на іншого фігуранта кримінального провадження, потерпілого та свідків у даному кримінальному провадженні, з метою спонукання до дачі неправдивих показань або відмови від показань (п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України).

Також, підтверджено ризик того, що ОСОБА_7 може вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити вчинення кримінального правопорушення, у якому підозрюється (п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Колегія суддів також враховує, що наразі досудове розслідування перебуває на початковому етапі, проводяться першочергові слідчі дії для встановлення всіх обставин кримінального провадження, що також вказує на існування зазначеного ризику.

Щодо недостатності застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання встановленим ризикам.

Слідчим суддею рішення про необхідність застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою постановлено у відповідності до ч. 1 ст. 183 КПК України, оскаржуване рішення належним чином вмотивовано.

Обставин, передбачених ч. 2 ст. 183 КПК України, що виключають можливість застосування стосовно підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, ані слідчим суддею, ані колегією суддів під час апеляційного розгляду апеляційної скарги не встановлено.

Враховуючи вагомість наявних доказів щодо можливого вчинення підозрюваним кримінального правопорушення, тяжкості покарання, що йому загрожує у разі визнання винуватим, дані про його особу, слідчий суддя дійшов правильного висновку, що до ОСОБА_7 слід застосувати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою. Жоден з більш м`яких запобіжних заходів, ніж тримання під вартою, на даному етапі досудового розслідування не зможе запобігти встановленим ризикам.

Щодо доводів апелянта, що підозрюваний ОСОБА_7 має постійне місце проживання, раніше не судимий, позитивно характеризується, на думку колегії суддів, ці обставини не зменшують існування встановлених ризиків та не можуть слугувати безумовною підставою для застосування щодо підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу.

Щодо застави. Рішення про обрання запобіжного заходу без визначення розміру застави прийнято відповідно до вимог ч. 1, 3 ст. 183, п. 1 ч. 4 ст. 183 КПК України.

Колегія суддів зазначає, що слідчий суддя обґрунтовано не визначив розмір застави у даному кримінальному провадженні, оскільки ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні злочину, вчиненого із погрозою застосування насильства.

Ухвала слідчого судді є законною, обґрунтованою та вмотивованою, а тому підстав для задоволення апеляційної скарги не вбачається.

Керуючись ст. 404, 405, 407 ч. 3, 409, 422, 532 КПК України,

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Заводського районного суду м. Миколаєва від 24 серпня 2025 року щодо ОСОБА_7 без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та не підлягає оскарженню в касаційному порядку.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3