справа № 208/9870/25
№ провадження 1-кс/208/3236/25
УХВАЛА

Іменем України

15 серпня 2025 р. м. Кам`янське

Слідчий суддя Заводського районного суду міста Кам`янського ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання керівника Донецької обласної прокуратури ОСОБА_3 про арешт майна, -

встановив:

Керівник Донецької обласної прокуратури ОСОБА_3 звернувся до суду із клопотанням про арешт майна.

У своєму клопотанні просить суд накласти арешт на будинок розташований за адресою: АДРЕСА_1 , який на праві приватної власності належить підозрюваній ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , шляхом позбавлення права на відчуження вказаного нерухомого майна.

Розглянути клопотання про арешт майна ОСОБА_4 , без повідомлення підозрюваної та її захисника з метою забезпечення арешту майна та недопущення його відчуження до розгляду клопотання про арешт майна по суті.

В судове засідання прокурор не з`явився, надав заяву про розгляд справи без його участі.

Слідчий суддя, вивчивши надані суду матеріали клопотання, вважає, що клопотання підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів клопотання, у провадженні слідчих СУ ГУНП в Донецькій області перебуває кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 21.07.2025 за № 0000098, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 369-2 КК України.

Під час досудового розслідування ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянці України, уродженці смт. Новомиколаївка Запорізької області, раніше не судимій, з вищою юридичною освітою, яка має на утриманні трьох неповнолітніх дітей, адвокату (свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю ЗП № 002199 від 16.05.2019, видане Радою адвокатів Запорізької області), зареєстрованій і фактично проживаючій за адресою: АДРЕСА_1 , 04.08.2025 за наявності достатніх доказів, з дотриманням вимог ст. ст. 480, 481 КПК України повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 369-2 КК України, а саме в одержанні неправомірної вигоди для себе за вплив на прийняття рішення особою, уповноваженою на виконання функцій держави, поєднаному з вимаганням такої вигоди.

ОСОБА_4 підозрюється в одержанні неправомірної вигоди для себе за вплив на прийняття рішення особою, уповноваженою на виконання функцій держави, поєднаному з вимаганням такої вигоди, тобто у кримінальному правопорушенні, передбаченому

ч. 3 ст.369-2 КК України.

Викладені обставини, що дають підстави підозрювати ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, підтверджуються наступними зібраними під час досудового розслідування доказами.

04.08.2025 ОСОБА_4 на підставі зібраних беззаперечних доказів було повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.3 ст. 369-2 КК України.

Згідно даних отриманих в ході досудового розслідування, а саме відомостей з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно № 436294360 від 22.07.2025 на правах приватної власності в підозрюваної ОСОБА_4 , перебуває нерухоме майно, зокрема будинок розташований за адресою АДРЕСА_1 , з визначеною вартістю згідно договору купівлі-продажу 140 995 гривень.

В даному випадку кримінальна відповідальність, яка настає за вчинене ОСОБА_4 кримінальне правопорушення визначенеч. 3 ст. 369-2 КК України, передбачає конфіскацію майна, як виду покарання.

Враховуючи вищевикладене, тяжкість та нагальний резонанс вчиненого ОСОБА_4 кримінального правопорушення, а також той факт що вона є юридично обізнаною, враховуючи її професіональну діяльність, в тому числі й щодо виду та тяжкості покарання за вчинене кримінальне правопорушення, ОСОБА_4 з метою уникнення покарання, може відчужити зазначене майно, з метою уникнення виконання покарання у частині конфіскації майна, у зв`язку з чим слідство вважає необхідним та доцільним розглядати клопотання про арешт майна підозрюваної без її участі.

Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи.

Згідно ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Арешт майна допускається з метою забезпечення: збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Арешт на комп`ютерні системи чи їх частини накладається лише у випадках, якщо вони отримані внаслідок вчинення кримінального правопорушення або є засобом чи знаряддям його вчинення, або зберегли на собі сліди кримінального правопорушення, або у випадках, передбачених пунктами 2, 3, 4 частини другою цієї статті, або якщо їх надання разом з інформацією, що на них міститься, є необхідною умовою проведення експертного дослідження, а також якщо доступ до комп`ютерних систем чи їх частин обмежується їх власником, володільцем або утримувачем чи пов`язаний з подоланням системи логічного захисту.

Арешт може бути накладений і на майно, на яке раніше накладено арешт відповідно до інших актів законодавства. У такому разі виконанню підлягає ухвала слідчого судді, суду про накладення арешту на майно відповідно до правил цього Кодексу.

Забороняється накладати арешт на кошти на єдиному рахунку, відкритому у порядку, визначеному статтею 35-1 Податкового кодексу України, на кошти на рахунках платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, на кошти, що перебувають на поточних рахунках із спеціальним режимом використання, відкритих відповідно до статті 15-1 Закону України "Про електроенергетику", на поточних рахунках із спеціальним режимом використання, відкритих відповідно до статті 19-1 Закону України "Про теплопостачання", на поточних рахунках із спеціальним режимом використання для проведення розрахунків за інвестиційними програмами, на поточних рахунках із спеціальним режимом використання для кредитних коштів, відкритих відповідно до статті 26-1 Закону України "Про теплопостачання" і статті 18-1 Закону України "Про питну воду, питне водопостачання та водовідведення", на спеціальному рахунку експлуатуючої організації (оператора) відповідно до Закону України "Про впорядкування питань, пов`язаних із забезпеченням ядерної безпеки".

Відповідно до вимог ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Документи є речовими доказами, якщо вони містять ознаки, зазначені в частині першій цієї статті.

Окрім цього, частиною 1 ст. 131 КПК України встановлено, що заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження. Арешт майна є одним із заходів забезпечення кримінального провадження, передбачений п.7 ч.2 ст.131 КПК України, який застосовується на підставі ухвали слідчого судді, постановленої згідно з вимогами ст. 170 КПК України - ст. 173 КПК України.

З урахуванням викладеного, слідчий суддя приходить до висновку, що клопотання керівника Донецької обласної прокуратури ОСОБА_3 про арешт майна, підлягає задоволенню.

На підставі викладеного і керуючись ст.ст.110, 131, 132, 170-175, 309, 369-372, 395 КПК України, слідчий суддя,-

постановив:

Клопотання керівника Донецької обласної прокуратури ОСОБА_3 про арешт майна, задовольнити.

Накласти арешт на будинок розташований за адресою: АДРЕСА_1 , який на праві приватної власності належить підозрюваній ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , шляхом позбавлення права на відчуження вказаного нерухомого майна.

Ухвала може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня її оголошення безпосередньо до Дніпровського Апеляційного суду.

Слідчий суддя ОСОБА_1