Справа №591/3599/25 Головуючий у суді у 1 інстанції - ОСОБА_1
Номер провадження 11-сс/816/275/25 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
Категорія - рішення прокурора про закриття кримінального провадження
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 червня 2025 року колегія суддів Сумського апеляційного суду в складі:

головуючого-судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря судового засідання - ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6

заявника - ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в місті Суми, у режимі відеоконференції, матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Зарічного районного суду м. Суми від 22 квітня 2025 року, якою відмовлено у задоволенні скарги ОСОБА_7 на постанову прокурора відділу процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих ТУ ДБР Сумської обласної прокуратури ОСОБА_6 від 14 лютого 2025 року про закриття кримінального провадження № 0000277 від 19 лютого 2024 року за ознаками злочинів, передбачених ч.1 ст.364, ч.1 ст.365, ч.1 ст.366, ч.1 ст.367, ч.1 ст.396 КК України,-

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою слідчого судді Зарічного районного суду м. Суми від 22 квітня 2025 року в задоволенні скарги ОСОБА_7 на постанову прокурора відділу процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих ТУ ДБР Сумської обласної прокуратури ОСОБА_6 від 14 лютого 2025 року про закриття кримінального провадження № 0000277 від 19 лютого 2024 року за ознаками злочинів, передбачених ч.1 ст.364, ч.1 ст.365, ч.1 ст.366, ч.1 ст.367, ч.1 ст.396 КК України, було відмовлено.

Своє рішення слідчий суддя вмотивував тим, що органами досудового розслідування проведено достатній обсяг слідчих та процесуальних дій, у порядку визначеному КПК України, здобуто достатньо доказів, яким надана належна правова оцінка та прийняте відповідне процесуальне рішення.

Не погодившись зі вказаним судовим рішенням слідчого судді, заявник ОСОБА_7 звернувся до апеляційного суду з апеляційною скаргою, в якій просить поновити йому строк на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді Зарічного районного суду м. Суми від 22 квітня 2025 року, скасувати її та постановити нову ухвалу, якою задовольнити подану ним скаргу, скасувати постанову прокурора відділу процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих ТУ ДБР Сумської обласної прокуратури ОСОБА_6 від 14 лютого 2025 року про закриття кримінального провадження № 0000277 від 19 лютого 2024 року, а матеріали кримінального провадження направити для продовження досудового розслідування.

В обґрунтування пропуску строку, ОСОБА_7 вказує на те, що оскаржувану ухвалу він отримав лише 30 квітня 2025 року. Вказані причини просить визнати поважними та поновити йому строк на оскарження даного судового рішення.

Вимоги апеляційної скарги апелянт обґрунтовує тим, що в листі за підписом прокурора від 01 жовтня 2024 року №31-1098 вих.-24, яке він отримав, було зазначено, що його допит в якості потерпілого буде проведений після надання доручення відповідним компетентним органам, до якого, в тому числі, було долучено пам`ятку про права та обов`язки потерпілого.

Проте, під час здійснення досудового розслідування, ні слідчим, ні прокурором його в якості потерпілого так допитано і не було. При цьому, прокурором було направлено доручення працівникам ДУ «Закарпатська установа виконання покарань №9» про його допит в якості свідка і у протоколі допиту ним було зазначено, що свої показання він бажає надавати за обов`язкової участі адвоката та просив уточнити, чому він має надавати такі пояснення не у якості потерпілого, а у якості свідка. Однак, як прокурором у постанові, так і слідчим суддею в ухвалі, було безпідставно зазначено про те, що він, начебто, відмовився надавати показання по суті заяви про вчинення злочину та що така відмова свідчить про те, що він не зацікавлений у належному розслідуванні цього кримінального провадження, а його право користуватись правовою допомогою при наданні пояснень взагалі було проігноровано.

При цьому, як зазначає апелянт, слідчому та прокурору під час досудового розслідування нічого не заважало встановити всі обставини справи, а саме, посадових осіб ДУ «Полтавської установи виконання покарань (№23)» та осіб, які спільно з ним утримувались в цій установі та допитати їх.

Крім того, як вказує апелянт, у резолютивній частині оскаржуваної постанови відсутні прізвища, ім`я та по-батькові осіб, в чиїх діях, як визнав прокурор, відсутній склад вказаних кримінальних правопорушень та відносно кого дане кримінальне провадження закрито.

Таким чином, як зазначає апелянт, слідчий суддя взагалі не спростував викладених ним у скарзі доводів щодо неповноти проведення досудового розслідування та безпідставності прийнятого прокурором рішення про закриття провадження, а тому, вважати оскаржувану ухвалу законною та обґрунтованою підстави відсутні.

Заслухавши доповідь головуючого судді щодо змісту оскаржуваного судового рішення, доводи заявника ОСОБА_7 , який підтримав подану апеляційну скаргу та просив її задовольнити, окрім цього не заперечував проти розгляду поданої ним апеляційної скарги у відсутність представника адвоката ОСОБА_8 , яка до початку судового засідання подала клопотання про відкладення, доводи прокурора ОСОБА_6 , який заперечував щодо задоволення апеляційної скарги, вважав ухвалу слідчого судді законною, обґрунтованою та просив залишити її без змін, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Вирішуючи питання про дотримання строку апеляційного оскарження, колегія суддів виходить з того, що за правилами ч. 2 ст. 395 КПК України апеляційна скарга, якщо інше не передбачено цим Кодексом, може бути подана на ухвалу слідчого судді - протягом п`яти днів з дня її оголошення.

З клопотання заявника ОСОБА_7 слідує, що перебуваючи в ДУ «Закарпатська ВК (№ 9)» повний текст ухвали слідчого судді від 22 квітня 2025 року було отримано ним лише 30 квітня 2025 року, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення.

З огляду на зазначене та виходячи з положень п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо забезпечення права скаржника на доступ до суду та пункту 8 частини другої статті 129 Конституції України про забезпечення права на апеляційне оскарження судового рішення у визначених законом випадках, колегія суддів вважає наведені апелянтом причини для поновлення строку на апеляційне оскарження поважними, а відтак клопотання про поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді Зарічного районного суду м. Суми від 22 квітня 2025 року слід задовольнити.

Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

На думку колегії суддів, зазначених вимог закону слідчий суддя при постановленні оскаржуваної ухвали в повному обсязі не дотримався.

Як вбачається з витребуваних матеріалів кримінального провадження, Четвертим СВ ( з дислокацією у м. Сумах) територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Полтаві розслідувалося кримінальне провадження № 0000277 від 19 лютого 2024 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 364, ч. 1 ст. 365, ч. 1 ст. 366, ч. 1 ст. 367, ч. 1 ст. 369 КК України.

14 лютого 2025 року постановою прокурора відділу процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих територіального управління Державного бюро розслідувань Сумської обласної прокуратури ОСОБА_6 , кримінальне провадження № 0000277 від 19 лютого 2024 року за ознаками злочинів, передбачених ч. 1 ст. 364, ч. 1 ст. 365, ч. 1 ст. 366, ч. 1 ст. 367, ч. 1 ст. 396 КК України, закрито у зв`язку із відсутністю події кримінального правопорушення.

Ухвалою слідчого судді Зарічного районного суду м. Суми від 22 квітня 2025 року в задоволенні скарги ОСОБА_7 на зазначену постанову прокурора про закриття кримінального провадження, відмовлено.

Приймаючи таке рішення, слідчий суддя зазначив, що прокурором вжито всіх заходів та здобуто вичерпний та достатній перелік доказів на підтвердження висновку про закриття кримінального провадження.

Колегія суддів не погоджується із зазначеним висновком, оскільки слідчий суддя, розглядаючи скаргу, не надав належної правової оцінки доводам заявника щодо неповноти проведення прокурором досудового розслідування.

Так, розглядаючи скаргу на постанову про закриття кримінального провадження, слідчий суддя повинен перевіряти наявність достатніх підстав для винесення зазначеної постанови, законність джерел отриманих даних, які стали підставою про закриття кримінального провадження.

Відповідно до положень кримінального процесуального кодексу України, закриття кримінального провадження є формою закінчення досудового розслідування, яке відбувається за наявності обставин, що виключають кримінальне провадження. Тому таке рішення можливе лише після всебічного, повного та об`єктивного дослідження всіх обставин кримінального провадження, безпосереднього дослідження та оцінки слідчим доказів, які стосуються цього провадження в сукупності.

Крім того, постанова прокурора про закриття кримінального провадження згідно зі ст.110 КПК України має бути мотивованою, її зміст повинен відповідати фактичним обставинам справи.

У п. 42 рішення Європейського суду з прав людини від 13 січня 2011 року у справі «Михалкова та інші проти України» йдеться, що за статтею 1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, держава зобов`язана «гарантувати кожному, хто перебуває під її юрисдикцією, права і свободи, визначені у Конвенції», що також опосередковано вимагає наявності будь-якої форми ефективного розслідування. Розслідування має бути ретельним, безстороннім і сумлінним. Розслідування повинне забезпечити встановлення винних осіб та їх покарання. Органи державної влади повинні вжити всіх заходів для отримання всіх наявних доказів, які мають відношення до події, показань очевидців, доказів експертиз. Будь-які недоліки у розслідуванні, які підривають його здатність встановити відповідальну особу, створюють ризик недодержання такого стандарту.

Так, зі змісту оскаржуваної постанови прокурора вбачається, що ОСОБА_7 відмовився надавати пояснення стосовно того, які саме дії слідчого ДБР ОСОБА_9 та адміністрації ДУ «Полтавська установа виконання покарань № 23», останній вважає злочинними, що унеможливило проведення розслідування вказаних випадків.

Проте, слідчим суддею не надано оцінки слідчим діям, що передували проведення допиту ОСОБА_7 в якості свідка 28 жовтня 2024 року.

Як вбачається, з витребуваних матеріалів кримінального провадження № 0000277 від 19 лютого 2024 року, 01 жовтня 2024 року листом прокурора відділу процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих територіального управління Державного бюро розслідувань Сумської обласної прокуратури ОСОБА_6 , заявник ОСОБА_7 був проінформований про проведення з ним допиту, в якості потерпілого, для чого було направлено на його адресу місця відбування покарання пам`ятку про процесуальні права та обов`язки потерпілого.

Проте, 15 жовтня 2024 року прокурор ОСОБА_6 направив начальнику ДУ «Закарпатська установа виконання покарань (№ 9)» доручення про проведення слідчих (розшукових) дій, а саме провести допит ОСОБА_7 вже в якості свідка.

Відповідно до протоколу допиту свідка ОСОБА_7 від 28 жовтня 2024 року, останній відмовився надавати пояснення по суті поданої заяви про вчинення кримінальних правопорушень, мотивуючи не зрозумілістю проведення з ним слідчої дії в статусі свідка та у відсутність захисника.

Таким чином, прокурор приймаючи постанову про закриття кримінального провадження не дотримався вимог кримінального процесуального Закону України, а саме належним чином не дослідив та не надав повної оцінки показам заявника ОСОБА_7 , та не зрозумілих причин змінив його статус перед проведенням слідчих дій.

Окрім цього, викладені пояснення допитаного свідка ОСОБА_9 зводяться до оцінки дій заявника ОСОБА_7 в частині реалізації прав на подання заяв та клопотань, передбачених нормами процесуального законодавства.

Так, в оскаржуваній постанові наводяться кількість розглянутих свідком ОСОБА_9 звернень ОСОБА_7 та наявність кримінальних проваджень відносно останнього, проте поза увагою органу досудового розслідування залишилась перевірка доводів заяви ОСОБА_7 про наявність в діях службових осіб ознак кримінальних правопорушень.

Таким чином, з тексту оскаржуваної постанови не вбачається, в якій саме частині пояснень свідка ОСОБА_9 та на підставі яких досліджених та наявних доказів, прокурор дійшов висновку про закриття даного кримінального провадження у зв`язку із відсутністю подій злочинів.

Також прокурором не допитано службових осіб ДУ «Полтавської установи виконання покарань (№ 23)», тим самим в неповному обсязі перевірено доводи викладені ОСОБА_7 в заяві про вчинення кримінального правопорушення.

На думку апеляційного суду висновок прокурора про наявність в діях ОСОБА_7 ознак зловживань своїми процесуальними правами, в тому числі і правом на подачу заяв та повідомлень про вчинення злочинів, передбаченими ст. 214 КПК України, виходять за межі розгляду органом досудового розслідування заяв про вчинення кримінальних правопорушень.

Таким чином колегія суддів дійшла висновку про те, що слідчий суддя не перевірив та не дав належної оцінки всім обставинам, зазначеним у скарзі ОСОБА_7 , які ставлять під сумнів передчасне закриття кримінального провадження.

Так, згідно ст. 2 КПК України завданням кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Обов`язок доказування обставин, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, покладається на слідчого, прокурора.

Відповідно до частини другої статті 9 КПК України прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень. Аналогічні положення визначені і в частині п`ятій ст.38 цього Кодексу, згідно якої на орган досудового розслідування покладено обов`язок застосування всіх передбачених законом заходів для забезпечення ефективності досудового розслідування. Відповідальність за законність та своєчасність дій несе орган досудового розслідування, проведення досудового розслідування у розумні строки забезпечує прокурор.

Статтею 284 КПК України визначено перелік підстав для закриття кримінального провадження.

У той же час КПК України визначає можливість прийняття рішення про закриття кримінального провадження лише після всебічного, повного та неупередженого дослідження всіх обставин кримінального провадження та безпосереднього дослідження й оцінки слідчим показань, речей і документів, які стосуються цього провадження, у їх сукупності.

Колегія суддів вважає, що в даному кримінальному провадженні досудовим розслідування не застосовано всі передбачені законом заходи для забезпечення ефективності досудового розслідування, тобто порушено вимоги ч. 5 ст. 38 КПК України, не здійснювались дії на виконання обов`язку, встановленого ст. 92 КПК України, а тому постанова слідчого про закриття кримінального провадження є передчасною.

Таким чином, колегія суддів вважає слушними доводи апеляційної скарги ОСОБА_7 щодо незаконності та необґрунтованості ухвали слідчого судді та постанови прокурора про закриття кримінального провадження.

З урахуванням наведеного, апеляційну скаргу слід задовольнити, ухвалу слідчого судді та постанову прокурора скасувати, а матеріали кримінального провадження направити для продовження досудового розслідування.

Керуючись ст. ст. 404,407,418,419,422 КПК України,

ПОСТАНОВИЛА:

Поновити заявнику ОСОБА_7 строк на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді Зарічного районного суду м. Суми від 22 квітня 2025 року.

Апеляційну скаргу заявника ОСОБА_7 задовольнити.

Ухвалу слідчого судді Зарічного районного суду м. Суми від 22 квітня 2025 року, якою відмовлено у задоволенні скарги ОСОБА_7 на постанову прокурора відділу процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих ТУ ДБР Сумської обласної прокуратури ОСОБА_6 від 14 лютого 2025 року про закриття кримінального провадження №0000277 від 19 лютого 2024 року за ознаками злочинів, передбачених ч.1 ст.364, ч.1 ст.365, ч.1 ст.366, ч.1 ст.367, ч.1 ст.396 КК України скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою скасувати постанову прокурора відділу процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих ТУ ДБР Сумської обласної прокуратури ОСОБА_6 від 14 лютого 2025 року про закриття кримінального провадження №0000277 від 19 лютого 2024 року за ознаками злочинів, передбачених ч.1 ст.364, ч.1 ст.365, ч.1 ст.366, ч.1 ст.367, ч.1 ст.396 КК України та направити матеріали кримінального провадження №0000277 від 19 лютого 2024 року для здійснення досудового розслідування.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4