КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 759/6417/23 Головуючий першої інстанції ОСОБА_1 Провадження № 11-кп/824/997/2025 Доповідач: ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 квітня 2025 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з секретарем - ОСОБА_5 ,

за участю: прокурора - ОСОБА_6 ,

захисника в режимі

відеоконференції - ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Києві кримінальне провадження за апеляційною скаргою захисника обвинуваченої ОСОБА_8 - ОСОБА_7 на вирок Святошинського районного суду м. Києва від 19 жовтня 2023 року щодо ОСОБА_8 ,

В С Т А Н О В И Л А:

Цим вироком ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженку с. Азов, Красногвардійського району, АР Крим, громадянку України, з вищою освітою, зареєстровану за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судиму,

визнано винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 111 Кримінального кодексу України (в редакції Закону України № 1183-VII від 08 квітня 2014 року) та призначено покарання у виді 12 (дванадцяти) років позбавлення волі з конфіскацією всього належного їй майна.

Строк відбуття покарання ОСОБА_8 постановлено обраховувати з моменту фактичного звернення вироку до виконання.

Арешт, накладений ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 29.07.2015 року, на майно ОСОБА_9 , а саме: 1/1 частку квартири АДРЕСА_2 - залишено без змін.

Згідно вироку суду, у приміщенні Верховної Ради АР Крим 06.03.2014 у порушення ч. 3 ст. 2, ст. 72, ст. 73, п. 2 ч. 1 ст. 85, ст. 132 Конституції України та п. 2 ч. 3 ст. 3, ст.ст. 18, 27 Закону України «Про всеукраїнський референдум» депутатами Верховної Ради АР Крим прийнято незаконну постанову № 1702-6/14 «О проведении общекрымского референдума», в якій визначено дату такого волевиявлення - 16.03.2014, на яке виносилося питання про входження АР Крим та м. Севастополя до складу Російської Федерації на правах суб`єкта федерації.

Відповідно до зазначеної постанови 16.03.2014 на території Автономної Республіки Крим та м. Севастополя проведено незаконний референдум, результатом якого стала тимчасова окупація території АР Крим і міста Севастополя, а також їх входження до складу Російської Федерації на правах суб`єкта федерації.

У подальшому, 17.03.2014 депутатами Верховної Ради АР Крим прийнято постанову № 1745-6/14 «О независимости Крыма», згідно з якою на підставі, так званої, «Декларації про незалежність Республіки Крим», прийнятої на позачерговому пленарному засіданні Верховної Ради АР Крим 11.03.2014 та позачерговому пленарному засіданні Севастопольської міської ради 11.03.2014, створено нелегітимне державне утворення «Республика Крым».

Крім того, Верховною Радою АР Крим ухвалено постанову № 1748-6/14 від 17.03.2014 «О правоприемстве Республики Крым», пунктом 1 якої передбачено, що «с момента провозглашения Республики Крым как независимого суверенного государства высшим органом власти Республики Крым является Государственный Совет Республики Крым - парламент Республики Крым в депутатском составе шестого созыва Верховной Рады Автономной Республики Крым на срок полномочий до сентября 2015 года».

Надалі, 18.03.2014 між Російською Федерацією та представниками нелегітимного державного утворення «Республика Крым» ОСОБА_10 , ОСОБА_11 і ОСОБА_12 підписано договір про входження території АР Крим та м. Севастополя до складу Російської Федерації.

В подальшому з метою забезпечення режиму окупації та придушення спротиву проукраїнського населення Криму прийнято ряд «законів та підзаконних нормативних актів», відповідно до яких слідчі, прокурори та судді підпорядковуються своїм керівникам по висхідній лінії відповідної гілки влади так званої «Республіки Крим», що входить у склад Російської Федерації.

Окрім того, 20.03.2014 державною думою Російської Федерації прийнято «Федеральний конституційний закон» від 21.03.2014 за № 6-ФКЗ «О принятии в Российскую Федерацию Республики Крым и образовании в составе Российской Федерации новых субьектов - Республики Крым и города федерального значення Севастополя».

Вищезазначене свідчить про проведення представниками Російської Федерації та її федеральних органів підривної діяльності проти України.

Здійснюючи підривну діяльність проти України, представники суддівського корпусу та інших органів державної влади іноземної держави утворили на окупованій території України федеральні органи державної влади, місцевого самоврядування, правоохоронні органи та судову систему Російської Федерації з метою зміцнення та посилення заходів тимчасової окупації території Автономної Республіки Крим та м. Севастополя.

Відповідно до п. 1 ст. 9 «Федерального конституційного» закону від 21.03.2014 №6-ФКЗ «О принятии в Российскую Федерацию Республики Крым и образовании в составе Российской Федерации новых субьектов - Республики Крым и города федерального значення Севастополя» протягом перехідного періоду на територіях Республіки Крим і міста федерального значення Севастополя з урахуванням їх адміністративно-територіального поділу, встановленого відповідно законодавчим (представницьким) органом державної влади Республіки Крим і законодавчим (представницьким) органом державної влади міста федерального значення Севастополя, створено суди Російської Федерації (федеральні суди) відповідно до законодавства Російської Федерації про судову систему.

Створення та діяльність органів іноземної держави в період з 06.03.2014 року по 20.03.2014 року, у тому числі судової системи, на тимчасово окупованій території Автономної Республіки Крим та м. Севастополя призвели до заходів посилення тимчасової окупації невід`ємної території України.

В той же час, Законом України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» від 15.04.2014 року, зокрема ст. ст. 1-3 визначено, що сухопутна територія Автономної Республіки Крим та міста Севастополя є тимчасово окупованою внаслідок збройної агресії Російської Федерації з 20 лютого 2014 року.

Також, відповідно до статті 64 Конвенції про захист цивільного населення під час війни від 12.08.1949 (далі - Конвенція) кримінальне законодавство окупованої території залишається чинним, за винятком випадків, коли дія його скасовується або призупиняється окупаційною державою, якщо це законодавство становить загрозу безпеці окупаційної держави або є перешкодою виконання цієї Конвенції. Враховуючи згадане вище, та з огляду на необхідність забезпечення ефективного судочинства, суди окупованої території продовжуватимуть виконувати свої функції стосовно розгляду правопорушень, визначених цим законодавством.

У контексті окупації Криму Російська Федерація, як окупаційна держава, не мала права втручатися у порядок здійснення правосуддя українськими судами.

Проте, федеральним законом РФ №154-Ф3 від 23.06.2014 «О создании судов Российской Федерации на территориях Республики Крым и города федерального значення Севастополя и о внесении изменений в отдельные законодательные акты Российской Федерации» створено систему судів на території Республіки Крим, зокрема незаконно створено «Симферопольский районний суд».

Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на вчинення державної зради, з метою заподіяння шкоди територіальній цілісності України та становлення і зміцнення окупаційної влади, сприяння окупаційним органам влади у придушенні спротивів окупації півострова з боку громадян України на території Автономної Республіки Крим та у впровадженні практики переслідування осіб, що перебувають під захистом в порушення вимог ст. 65 Конституції України, якою передбачено обов`язок громадян України захищати, незалежність та територіальну цілісність України, порушуючи присягу судді в частині неупередженого, незалежного, справедливого та кваліфікованого здійснення правосуддя від імені України, керуючись принципом верховенства права, підкоряючись лише закону, та не вчинення дій, що порочать звання судді або підривають авторитет правосуддя, громадянка України ОСОБА_8 , будучи суддею та відповідно до Указу Президента Російської Федерації № 786 від 19.12.2014 займаючи посаду судді Сімферопольського районного суду АР Крим, маючи достатній рівень освіти, спеціальних знань, життєвого та професійного досвіду для розуміння факту здійснення підривної діяльності проти України представниками у тому числі незаконно утворених судових органів та органів державної влади Російської Федерації та неможливість відправлення правосуддя на підставі законодавства іноземної держави, бажаючи допомогти в проведенні цієї підривної діяльності та зробити свій особистий внесок в утворення та функціонування в АР Крим системи незаконних судових органів Російської Федерації, вчинила дії щодо надання допомоги у здійсненні підривної діяльності проти України.

Зокрема, достовірно знаючи про тимчасову окупацію Російською Федерацією з 20 лютого 2014 року території Автономної Республіки Крим та м. Севастополя ОСОБА_8 , будучи громадянкою України, в порушення вимог Конституції та законів України, маючи тривалий стаж роботи суддею, а тому достовірно знаючи, розуміючи та усвідомлюючи незаконність дій Верховної Ради АР Крим та Російської Федерації щодо приєднання території АР Крим та м. Севастополя до складу Російської Федерації, усвідомлюючи, що так званий «Симферопольский районний суд», відповідно до положень ст. 64 Конвенції є незаконно створеним органом, діючи добровільно та умисно на шкоду суверенітетові, територіальній цілісності України, бажаючи допомогти іноземній державі у проведенні підривної діяльності проти України, з метою зміцнення та посилення заходів тимчасової окупації території АР Крим, діючи в інтересах Російської Федерації, перебуваючи в м. Сімферополь упродовж березня - квітня 2014 року продовжила роботу у складі незаконного органу судової влади Російської Федерації на території АР Крим на посаді так званих «громадян, які заміщають посади суддів судів, що діють на територіях Республіки Крим та міста федерального значення Севастополя», чим надала допомогу іноземній державі у переході судової системи України, яка діяла на території півострова Крим, на відправлення правосуддя відповідно до ч. 5 ст. 9 «Федерального Конституційного Закону» Російської Федерації № 6-ФКЗ «Про прийняття в Російську Федерацію Республіки Крим та утворення в складі Російської Федерації нових суб`єктів Республіки Крим та міста федерального значення Севастополя» та на підставі законодавства іноземної держави - Російської Федерації.

Продовжуючи свою злочинну діяльність, щодо надання допомоги іноземній державі у проведенні підривної діяльності проти України шляхом придушення спротивів окупації півострова з боку громадян України на території Автономної Республіки Крим, посилення заходів тимчасової окупації півострова та впровадженні практики переслідування осіб, що перебувають під захистом, громадянка ОСОБА_8 , діючи добровільно та умисно на шкоду суверенітетові, територіальній цілісності України, в порушення вимог Конституції та законів України, маючи тривалий стаж роботи суддею, а тому достовірно знаючи та усвідомлюючи незаконність своїх дій, розуміючи незаконність дій окупаційної влади, незаконність застосування на території України законодавства Російської Федерації, перебуваючи в приміщенні так званого «Симферопольского районного суда» по вул. К. Маркса, буд. 17 м. Сімферополь, Автономна Республіка Крим, діючи в інтересах Російської Федерації, керуючись нормами законодавства Російської Федерації, ухвалила постанову по справі №5-488/2014, 04.08.2014, ухвалила рішення у справі № 2-1136/2014, 24.07.2014, ухвалила постанову у справі № 5-514/2014, 14.08.2014, ухвалила рішення у справі № 2-1410/2014, 12.08.2014, винесла ухвалу у справі № 2-1272/2014, 14.08.2014, чим надала допомогу іноземній державі у переході судової системи України, яка діяла на території півострова Крим, на відправлення правосуддя на підставі законодавства іноземної держави Російської Федерації.

Допомога ОСОБА_8 іноземній державі у переході судів АР Крим на відправлення правосуддя на підставі законодавства іноземної держави - Російської Федерації, сприяння окупаційним органам влади у придушенні спротивів окупації півострова з боку громадян України на території Автономної Республіки Крим та допомога у впровадженні практики переслідування осіб, що перебувають під захистом призвели до забезпечення належного функціонування незаконно створених судових органів та посилили заходи тимчасової окупації півострова.

Захисник обвинуваченої не погоджуючись із вироком суду, подав апеляційну скаргу, в якій просить вирок суду скасувати та кримінальне провадження відносно ОСОБА_8 за ч.1 ст.111 КК України закрити на підставі п.3 ч.1 ст.284 КПК України через відсутність достатніх доказів для доведення винуватості особи в суді і вичерпання можливості їх отримати.

На обґрунтування своїх апеляційних вимог захисник зазначає про неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, оскільки винуватість обвинуваченої у встановленому законом порядку не доведена.

При цьому сторона захисту категорично не погоджується з встановленими судом першої інстанції фактичними обставинами кримінального правопорушення в частині призначення ОСОБА_8 на посаду «судді Сімферопольського районного суду Республіки Крим», утвореного на підставі указу Президента Російської Федерації, оскільки такий факт не свідчить про те, що обвинувачена приступила до виконання обов`язків судді на окупованій території та не підтверджує наявність указу президента зазначеної держави з огляду на відсутність обов`язкових елементів в указі - підпис президента.

Вважає, що повідомлення про вчинення кримінального правопорушення з додатками Управління Служби Безпеки України в Запорізькій області від 13.03.2023 року (т.5 а.п.4-38), надане на підтвердження встановлення обставини про активне здійснення правосуддя ОСОБА_8 на окупованій території України, не може бути покладено в основу обвинувального вироку та підлягає виключенню з оскаржуваного вироку. На думку захисника, суд самостійно оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням і наявність будь-якого документа щодо обвинуваченої або процесуального статусу не може вважатися доведенням винуватості поза розумним сумнівом. Отже, захисник вважає, що відомості, які містяться в Інтернет ресурсах не можуть бути покладені в основу обвинувачення з огляду на не встановлення їх достовірності. Суди мають керуватися положеннями ч.ч.2 і 4 ст.17 КПК України, а також необхідно враховувати положення статей 2, 22, 370 КПК України.

За таких обставин захисник вважає, що пред`явлене ОСОБА_8 обвинувачення не знайшло свого підтвердження у даному кримінальному провадженні, тому вироку суду підлягає скасуванню з закриттям провадження на підставі ст.284 КПК України.

Заслухавши доповідь судді, пояснення захисника, який підтримав апеляційні вимоги, думку прокурора, який вважав за необхідне апеляційну скаргу сторони захисту залишити без задоволення, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступного.

Відповідно до вимог ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційних скарг.

За змістом ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Вирок у даному кримінальному провадженні ухвалений в порядку спеціального судового провадження (in absentia), у ході якого були здійснені всі можливі передбачені законом заходи щодо дотримання прав ОСОБА_8 на захист та доступ до правосуддя з урахуванням встановлених законом особливостей такого провадження. Висновки суду першої інстанції щодо доведеності вини ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.111 КК України (в редакції Законів № 1183-VII від 08 квітня 2014 року), відповідають обставинам справи та ґрунтуються на сукупності зібраних та належним чином оцінених судом доказах.

В оскаржуваному вироку місцевий суд навів всі встановлені обставини, які, відповідно до ст.91 КПК України, підлягають доказуванню, а також виклав оцінку та аналіз досліджених у судовому засіданні доказів.

Розгляд даного кримінального провадження як в суді першої, так і в суді апеляційної інстанції здійснювався за відсутності обвинуваченої (in absentia), остання показань суду не надавав, будь-яких заяв та клопотань до суду не надсилала.

В процесі розгляду даного кримінального провадження судом першої інстанції було досліджено подані стороною обвинувачення докази та зв`язок між цими подіями та діями обвинуваченої в контексті висунутого їй обвинувачення.

Так, вина ОСОБА_8 у скоєнні інкримінованого злочину підтверджується наступними доказами, які були безпосередньо досліджені місцевим судом, а саме:

- статус ОСОБА_8 станом на 2010-2016 роки як судді Сімферопольського районного суду АР Крим підтверджується Указом Президента України № 1290/2010 від 28.12.2010 «Про призначення суддів» (т. 3 а.с. 190-193) та копією Указу Президента України № 28/2016 від 30.01.2016 «Про звільнення судді», за якою вона звільнена з посади судді Сімферопольського районного суду АР Крим у зв`язку із порушенням присяги судді (т. 2 а.с. 89-91);

- згідно з дослідженим судом рішенням Вищої кваліфікаційної комісії суддів України від 10 листопада 2015 року № 3009/дп-15 (т. 3 а.с. 39-59), за результатами розгляду дисциплінарної справи, відкритої стосовно суддів АР Крим, в тому числі ОСОБА_8 встановлено, що на підставі Указів Президента РФ «Про призначення суддів федеральних судів» для здійснення правосуддя від імені РФ на території АР Крим ОСОБА_8 , яка займала посаду судді Сімферопольського районного суду АР Крим, призначена на посаду «судді Сімферопольського районного суду Республіки Крим». У такий спосіб, не будучи у встановленому законом порядку звільненою з посади судді України, ОСОБА_8 прийняла на себе повноваження «судді» іншої держави.

- Вищою радою юстиції 24 грудня 2015 року винесено рішення № 1206/0/15-15 (т. 4 а.с 66-104), на підставі розглянутого рішення Вищої кваліфікаційної комісії суддів України від 10 листопада 2015 року № 3009/дп-15, про внесення подання про звільнення серед інших суддів АР Крим і судді Сімферопольського районного суду АР Крим ОСОБА_8 за порушення присяги судді;

- обставини щодо призначення ОСОБА_8 на посаду «судді Сімферопольського районного суду Республіки Крим», який було утворено окупаційною владою РФ на території АР Крим, знайшли своє підтвердження під час дослідження в судовому засіданні протоколу огляду інтернет-видань від 07 квітня 2015 року та додатків до нього у виді нормативних актів РФ індивідуального характеру про призначення суддів, розміщених на офіційному сайті Президента РФ (т. 3 а. 112-129). Так, згідно із пп. «б» п. 2 згаданого Указу Президента РФ від 19 грудня 2014 року № 786 ОСОБА_8 призначена на посаду «судді Сімферопольського районного суду»;

- обставини здійснення ОСОБА_8 активного правосуддя від імені РФ на території АР Крим без припинення статусу судді Сімферопольського районного суду АР Крим, відповідно до законів України, упродовж 2014 - 2016 років як «суддя» незаконно створеного судового органу окупаційної влади «Симферопольского районного суда» знайшли своє підтвердження і під час дослідження в судовому засіданні протоколів огляду від 02.02.2015 (т. 3 а.с. 130-185), від 11-18.06.2015 (т. 2 а.с. 98-114), від 29.03.2021 ( т. 3 а.с. 200-233), від 29.03.2021 (т. 3 а.с. 275-297).

- з дослідженого протоколу огляду речей та документів від 29.03.2021 та додатків до нього у виді нормативних актів РФ, розміщених на офіційних сайтах Президента РФ щодо діяльності судів на території АР Крим (т. 3 а. 234-258), на виконання ст. 9 Закону РФ № 6-ФКЗ до створення на території АР Крим судів РФ правосуддя від імені РФ здійснювали суди, які діяли на день прийняття АР Крим до РФ, тобто станом на 21 березня 2014 року;

- з дослідженого протоколу огляду речей та документів від 29.03.2021 та додатків до нього (т. 3 а.с. 259-274) вбачається, що Указом Президента РФ № 786 від 19.12.2014 «Про призначення суддів федеральних судів», ОСОБА_8 призначено на посаду судді «Сімферопольського районного суду Республіки Крим»;

- факт активного здійснення правосуддя ОСОБА_8 від імені РФ на території АР Крим підтверджується повідомленням про вчинення кримінального правопорушення з додатками до нього Управлінням Служби безпеки України в Запорізькій області №59/5/2-265нт від 13.03.2023 (т. 5 а.с. 4-38).

При цьому, судом першої інстанції також досліджено копію анкети отримувача паспорта громадянина України для виїзду за кордон від 19.10.2012 (т. 2 а.с. 55-57), за яким ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_1 , особисто як громадянин України (паспорт громадянина України серії НОМЕР_1 , виданого Сімферопольським РВГУ МВС України в АР Крим) заповнила вказану анкету, та закордонний паспорт одержала 01.12.2012.

На переконання апеляційного суду, дослідивши вказані докази та надавши оцінку на предмет їх належності та допустимості, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про доведеність винуватості ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованого злочину та правильності кваліфікації її дій за ч.1 ст.111 КК України.

Щодо доводів захисника в частині призначення ОСОБА_8 на посаду «судді Сімферопольського районного суду Республіки Крим», утвореного на підставі указу Президента Російської Федерації, оскільки такий факт не свідчить про те, що обвинувачена приступила до виконання обов`язків судді на окупованій території та не підтверджує наявність указу президента зазначеної держави з огляду на відсутність обов`язкових елементів в указі - підпису президента, то вони є надуманими. Так, судом першої інстанції встановлено та підтверджується зібраними доказами, що даним Указом Президента РФ від 19 грудня 2014 року № 786 ОСОБА_8 , яка займала посаду судді Сімферопольського районного суду АР Крим, призначена на посаду «судді Сімферопольського районного суду» для здійснення правосуддя від імені РФ на території АР Крим. У такій спосіб, не будучи у встановленому законом порядку звільненою з посади судді України, ОСОБА_8 прийняла на себе повноваження «судді» іншої держави.

Таким чином, громадянка України ОСОБА_8 , не будучи у встановленому законами України порядку звільнена з посади судді Сімферопольського районного суду АР Крим, упродовж березня - квітня 2014 року продовжила роботу у складі незаконного органу судової влади Російської Федерації на території АР Крим на посаді так званих «громадян, які заміщають посади суддів судів, що діють на територіях Республіки Крим та міста федерального значення Севастополя», чим надала допомогу іноземній державі у переході судової системи України, яка діяла на території півострова Крим, на відправлення правосуддя відповідно до ч.5 ст.9 «Федерального Конституційного Закону» Російської Федерації № 6-ФКЗ «Про прийняття в Російську Федерацію Республіки Крим та утворення в складі Російської Федерації нових суб`єктів Республіки Крим та міста федерального значення Севастополя» та на підставі законодавства іноземної держави - Російської Федерації.

Таким чином, матеріалами кримінального провадження підтверджується діяльність ОСОБА_8 як «судді» окупаційних органів влади РФ достовірними доказами обвинувачення, а тому суд обґрунтовано поклав їх в основу вироку.

Доводи захисника про те, що відомості, які містяться в Інтернет ресурсах не можуть бути покладені в основу обвинувачення, з огляду на не встановлення їх достовірності, колегія суддів вважає безпідставними. Відповідно до ч. 1 ст. 223 КПК слідчими (розшуковими) діями є дії, спрямовані на отримання (збирання) доказів або перевірку вже отриманих доказів у конкретному кримінальному провадженні.

Згідно з ч. 1 ст. 237 КПК з метою виявлення та фіксації відомостей щодо обставин вчинення кримінального правопорушення слідчий, прокурор проводять огляд місцевості, приміщення, речей та документів.

Як убачається з матеріалів кримінального провадження, на підтвердження винуватості ОСОБА_8 суд першої інстанції посилався, зокрема, на протокол огляду Інтернет-видань від 07 квітня 2015 року та додатків до нього у виді нормативних актів РФ індивідуального характеру про призначення суддів, розміщених на офіційному сайті Президента РФ; протокол огляду речей та документів від 29.03.2021 та додатків до нього у виді нормативних актів РФ, розміщених на офіційних сайтах Президента РФ щодо діяльності судів на території АР Крим (т. 3 а. 234-258); протокол огляду речей та документів від 29.03.2021 та додатків до нього (т. 3 а.с. 259-274); повідомлення про вчинення кримінального правопорушення з додатками до нього Управлінням Служби безпеки України в Запорізькій області №59/5/2-265нт від 13.03.2023 (т. 5 а.с. 4-38).

Підстав для визнання вищевказаних протоколів, якими здійснено огляд інтернет- сайтів недопустимими і неналежними доказами колегія суддів не вбачає, оскільки це офіційні інтернет-сайти органів державної влади РФ, загальнодоступні в мережі Інтернет.

Огляд зазначених інтернет-сайтів здійснено слідчим з дотриманням вимог ст. 237 КПК та зафіксовано (за допомогою функцій скріншоту та друку) зміст відображеної у них інформації, як електронних документах, інформації, що підтверджує існування обставин, які підлягають доказуванню у цьому кримінальному провадженні.

Так, з досліджених доказів судом першої інстанції обґрунтовано та вірно встановлено, що ОСОБА_8 , будучи громадянкою України та суддею Сімферопольського районного суду АР Крим, маючи достатній рівень освіти, спеціальних знань і життєвого досвіду для усвідомлення нею фактів активної діяльності РФ проти України шляхом окупації та подальшої анексії території України в АР Крим, умисно, починаючи з березня 2014 року забезпечила становлення та зміцнення окупаційної влади РФ шляхом безпосередньої участі в утворенні та функціонуванні незаконно створених окупаційних органів судової влади РФ на окупованій території України (АР Крим), виконання функцій представника окупаційної судової влади РФ з метою недопущення контролю української влади на території АР Крим, надавши цим допомогу РФ в проведенні підривної діяльності проти України на шкоду суверенітетові та територіальній цілісності України, чим вчинила злочин, передбачений ч. 1 ст. 111 КК України (в редакції Законів № 1183-VII від 08 квітня 2014 року), а саме державну зраду, тобто діяння, умисно вчинене громадянином України на шкоду суверенітетові, територіальній цілісності України у виді надання іноземній державі допомоги в проведенні підривної діяльності проти України.

Суд першої інстанції всебічно, повно й неупереджено дослідив всі обставини кримінального провадження і навів у вироку сукупність доказів на підтвердження встановлених обставин, якими повністю доведено винуватість ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, і які з точки зору достатності та взаємозв`язку правильно покладено в обґрунтування висновків, у тому числі щодо правової кваліфікації дій обвинуваченої за ч.1 ст.111 КК України - державна зрада, тобто діяння, умисно вчинене громадянином України на шкоду суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканності України, а саме, надання іноземній державі та її представникам допомоги в проведенні підривної діяльності проти України.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які б могли бути підставами для зміни чи скасування вироку, колегія суддів не вбачає.

Згідно положень ст.65 КК України, суд призначає покарання враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

При призначенні покарання ОСОБА_8 суд першої інстанції врахував ступінь тяжкості вчиненого нею злочину, який згідно із ст. 12 КК України є особливо тяжким, її ставлення до вчиненого, а також дані про її особу, яка раніше не судима. Обставин, що пом`якшують чи обтяжують покарання ОСОБА_8 , судом не встановлено. Водночас, в контексті тяжкості вчиненого обвинуваченою злочину, суд взяв до уваги і загальну обстановку на території АР Крим, в якій вимушено опинилися громадяни України внаслідок збройної агресії з боку РФ.

Відтак, районний суд призначив ОСОБА_8 покарання в межах санкції ч.1 ст.111 КК України (в редакції Законів № 1183-VII від 08 квітня 2014 року) у виді 12 років позбавлення волі з конфіскацією всього належного їй майна, яке відповідає принципам справедливості, співмірності та індивідуалізації.

З урахуванням вищевикладеного, колегія суддів вважає, що призначене обвинуваченій покарання в повній мірі відповідає вимогам ст.ст.50, 65 КК України, є необхідним та достатнім для її виправлення, попередження нових злочинів і домірне скоєному.

Враховуючи наведене вище, колегія суддів приходить до висновку про необґрунтованість доводів і вимог апеляційної скарги захисника, і не знаходить підстав для скасування або зміни вироку, а тому залишає апеляційну скаргу без задоволення, а вирок суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу захисника обвинуваченої ОСОБА_8 - ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Вирок Святошинського районного суду м. Києва від 19 жовтня 2023 року щодо ОСОБА_8 - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Судді:

________________ ________________ ________________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4