Номер провадження: 11-п/813/119/25
Справа № 947/1234/25
Головуючий у першій інстанції
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28.04.2025 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючий суддя ОСОБА_1

судді: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

секретар судового засідання ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяви суддів ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про самовідвід від розгляду подання заступника голови Київського районного суду м.Одеси ОСОБА_5 про направлення до іншого суду скарги ОСОБА_6 на бездіяльність уповноваженої особи Київської окружної прокуратури м.Одеси, яка полягає у невнесенні до ЄРДР відомостей про кримінальне правопорушення,

установив:

До Одеського апеляційного суду надійшло подання заступника голови Київського районного суду м.Одеси ОСОБА_5 про направлення до іншого суду скарги ОСОБА_6 на бездіяльність уповноваженої особи Київської окружної прокуратури м.Одеси, яка полягає у невнесенні до ЄРДР відомостей про кримінальне правопорушення.Не погодившись із зазначеною ухвалою слідчого судді, ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржувану ухвалу та постановити нову ухвалу, якою задовольнити його скаргу у повному обсязі.

Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями визначено колегію суддів для розгляду вказаної апеляційної скарги (єдиний унікальний номер судової справи 947/1234/25) у складі: головуючого судді ОСОБА_1 , суддів ОСОБА_2 та ОСОБА_3 .

Судді ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_2 подали заяви про самовідвід від розгляду даного провадження.

Розгляд заяв про самовідвід не передбачає обов`язкової участі в судовому засіданні учасників процесу, оскільки в такий спосіб жодним чином не порушуються права учасників процесу на доступ до правосуддя, оскільки незалежно від їх думки (навіть у разі їх присутності під час вирішення питання про самовідводи), колегією суддів не може бути прийнято протилежного рішення, аніж задоволення заявлених самовідводів, з огляду на наступні обставини.

Вирішення питань щодо відводів регулюється §6 Глави 3 КПК України.

Статтею 75 КПК України визначено перелік обставин, що виключають участь судді у кримінальному провадженні.

Випадки недопустимості повторної участі судді в кримінальному провадженні закріплені в ст. 76 КПК України.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція) гарантовано кожному право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Європейський суд з прав людини (далі ЄСПЛ) у своїх рішеннях неодноразово зазначав, що безсторонність (неупередженість) суду для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції має визначатися за допомогою суб`єктивного та об`єктивного критеріїв. За суб`єктивним критерієм оцінюється особисте переконання та поведінка конкретного судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у даній справі. Відповідно до об`єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд як такий та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності. У кожній окремій справі слід визначити, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу та ступінь, що свідчать про те, що суд не є безстороннім (рішення ЄСПЛ у справах «Фей проти Австрії», «Ветштайн проти Швейцарії», «Пуллар проти Сполученого Королівства», «Мироненко і Мартенко проти України»).

Проте між суб`єктивною та об єктивною безсторонністю не існує беззаперечного розмежування, оскільки поведінка судді не тільки може викликати об`єктивні побоювання щодо його безсторонності з точки зору стороннього спостерігача (об`єктивний критерій), а також може бути пов`язана з питанням його або її особистих переконань (суб`єктивний критерій) (рішення ЄСПЛ у справі «Кіпріану проти Кіпру»).

У деяких випадках, коли докази для спростування презумпції суб`єктивної безсторонності судді отримати складно, додаткову гарантію надає вимога об`єктивної безсторонності (рішення ЄСПЛ у справі «Пуллар проти Сполученого Королівства»). У цьому відношенні навіть вигляд має певну важливість - іншими словами, «має не лише здійснюватися правосуддя - ще має бути видно, що воно здійснюється». Адже йдеться про довіру, яку в демократичному суспільстві суди повинні вселяти у громадськість (рішення ЄСПЛ у справі «Де Куббер проти Бельгії»).

Забезпечення достатніх гарантій виключення будь-яких обґрунтованих сумнівів у безсторонності судді досягається, у тому числі, шляхом вирішення відводів.

Головною метою відводу є гарантування безсторонності суду, зокрема, щоб запобігти упередженості судді (суддів) під час розгляду справи, а мета самовідводу - запобігання будь-яким сумнівам щодо безсторонності судді. ЄСПЛ зазначає, що «у кожній окремій справі слід вирішувати, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу й такий ступінь, що свідчать про небезсторонність суду».

Безумовно, сторони можуть побоюватися, що суддя є небезстороннім, але «вирішальним є те, чи можна вважати такі побоювання об`єктивно обґрунтованими» (рішення ЄСПЛ від 09 листопада 2006 року у справі «Білуха проти України» (Belukha v. Ukraine), заява №33949/02).

Що стосується заявлених суддями ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 самовідводів, з мотивів того, що результати розгляду подання заступника голови Київського районного суду м.Одеси ОСОБА_5 визначають подальший рух та розгляд конкретним місцевим судом заяви про внесення до ЄРДР в порядку ст.214 КПК України відомостей про вчинені кримінальних правопорушень суддями Одеського апеляційного суду, в том числі суддями ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , колегія суддів зазначає наступне.

Аналіз положень ст.75 КПК України вказує на те, що законодавцем встановлено підстави, які виключають участь слідчого судді, судді або присяжного в кримінальному провадженні, зокрема за наявності інших обставин, які викликають сумнів у його неупередженості.

Відповідно до положень п.4 ч.1 ст.75 КПК України слідчий суддя, суддя або присяжний не може брати участь у кримінальному провадженні за наявності інших обставин, які викликають сумнів у його неупередженості.

Колегія суддів враховує той факт, що предметом скарги ОСОБА_6 є бездіяльність посадових осіб Київської окружної прокуратури щодо невнесення до ЄРДР в порядку ст.214 КПК відомостей за заявою останнього про вчинення кримінальних правопорушень, у тому числі діючими суддями Одеського апеляційного суду: ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_2 , ОСОБА_1 та ОСОБА_3 .

Таким чином, колегія суддів вважає, що в разі не заявлення самовідводу суддями ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , та подальшої їх участі в розгляді подання про визначення територіальної підсудності, заявник, у разі, якщо він з особистих суб`єктивних міркувань залишиться незадоволеним рішенням апеляційного суду, або інші сторонні спостерігачі, можуть стверджувати, що таке рішення суду є наслідком за ініціювання ОСОБА_6 кримінального провадження відносно суддів Одеського апеляційного суду.

З урахуванням наведеного та з метою нівелювання виникнення будь-яких сумнівів в неупередженості суддів Одеського апеляційного суду ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , під час розгляду подання про визначення територіальної підсудності скарги ОСОБА_6 , заявлені самовідводи є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Колегія суддів, дійшовши висновку щодо наявності підстав для задоволення заявлених самовідводів, окрім вимог п.4 ч.1 ст.75, ст.80 КПК України, також враховує положення ст.126 Конституції України, роз`яснення Пленуму Верховного Суду України, викладені в п.11 Постанови «Про незалежність судової влади» №8 від 13.06.20007 року, ст.15 Кодексу суддівської етики, - відповідно до яких неупереджений розгляд справ є обов`язком судді.

Відповідно до ст. 15 Кодексу суддівської етики, неупереджений розгляд справ є обов`язком судді. Відповідно до цінності 2 принципу «Неупередженість» Бангалорських принципів поведінки суддів, схвалених Резолюцією Економічної та Соціальної ради ООН №2006/23 від 27.07.2006 року, неупередженість є необхідною умовою належного виконання суддею своїх обов`язків.

Згідно з п. 2.5. застосування цінності 2 принципу «Неупередженість» Бангалорських принципів, суддя повинен взяти самовідвід від участі в будь-якому процесі, коли для нього неможливе винесення неупередженого рішення у справі або коли сторонньому спостерігачеві може видатись, що суддя не здатен винести неупередженого рішення.

Європейський суд з прав людини щодо тлумачення понять «незалежний», «безсторонній» та щодо визначення критеріїв неупередженості (безсторонності): суб`єктивний та об`єктивний у рішенні у справі «Агрокомплекс» проти України» (рішення від 06.10.2011 р., заява № 23465/03) зазначив: «…незалежність та неупередженість судів, із об`єктивної точки зору, вимагає, щоб кожен окремий суддя був вільним він неналежного впливу».

За наведених вище обставин, апеляційний суд доходить висновку про існування обставин, які унеможливлюють участь суддів ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 у даному апеляційному провадженні, у зв`язку з чим заявлені самовідводи підлягають задоволенню, а матеріали судової справи підлягають передачі до апарату Одеського апеляційного суду для визначення іншого складу суду в порядку, передбаченому ст.35 КПК України.

Керуючись ст. 75, 80, 81, 407, 419, 422, 532 КПК України, апеляційний суд

ухвалив:

Заяви суддів ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про самовідвід задовольнити.

Відвести суддів ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 від розгляду подання заступника голови Київського районного суду м.Одеси ОСОБА_5 про направлення до іншого суду скарги ОСОБА_6 на бездіяльність уповноваженої особи Київської окружної прокуратури м.Одеси, яка полягає у невнесенні до ЄРДР відомостей про кримінальне правопорушення.

Матеріали справи №11-п/813/119/25 передати до апарату Одеського апеляційного суду для визначення іншої колегії суддів в порядку, передбаченому ст.35 КПК України.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3