КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 11-кп/824/3550/2025 Головуючий у 1-ій інстанції: ОСОБА_1
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 травня 2025 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду в складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

потерпілої ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою заступника керівника Київської міської прокуратури ОСОБА_9 на вирок Дарницького районного суду м. Києва від 28 січня 2025 року щодо ОСОБА_7 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, -

ВСТАНОВИЛА:

Вироком Дарницького районного суду м. Києва від 28 січня 2025 року

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Короп Новгород-Сіверського району Чернігівської області, українця, громадянина України, освіта середня, одруженого, працюючого оператором ГРС «ТОВ оператор ГТС Україна», зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, та призначено за цим законом покарання - 3 роки позбавлення волі без позбавлення права керування транспортними засобами.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_7 звільнено від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 1 ( один) рік.

Відповідно до ч. 1,3 ст. 76 КК України на ОСОБА_7 покладено обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до повноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Вирішено питання щодо речових доказів та процесуальних витрат.

Судом визнано доведеним, що ОСОБА_7 24.06.2024 близько 20 години 00 хвилин, керуючи технічно-справним мотоциклом марки «Yamaha FZ-6», державний номерний знак НОМЕР_1 , рухаючись зі швидкістю 116.10 км/год +- 4.64 км/годину (перевищив дозволену у населеному пункті) по головній дорозі проїзної частини вулиці Харченка у м. Києві, зі сторони Дяченка в напрямку вулиці Прокоповича, в районі нерегульованого перехрестя з вулицею Геофізиків з необережності допустив зіткнення з технічно-справним автомобілем марки «VOLKSWAGEN GOLF», державний номерний знак НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_10 , який виконував маневр повороту ліворуч з другорядної дороги проїзної частини вулиці Геофізиків в напрямку вулиці Прокоповича, тим самим водій ОСОБА_7 допустив порушення вимог п. 12.4 Правил дорожнього руху України, затверджених постановою КМУ від 10.10.2001 р. №1306 (далі - ПДР), а саме: «у населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється зі швидкістю не більше 50 км/годину». Внаслідок чого пасажир мотоцикла марки «Yamaha FZ-6», ОСОБА_8 отримала тілесні ушкодження.

Порушення Правил дорожнього руху України водієм ОСОБА_7 знаходяться в причинному зв`язку з наслідками дорожньо-транспортної пригоди, а саме: заподіяння пасажиру мотоцикла марки «Yamaha FZ-6», державний номерний знак НОМЕР_1 ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , тяжких тілесних ушкоджень, які виразились у вигляді: «а) закритої травми лівої гомілки: перелом латеральної кісточки лівої гомілки (без зміщення уламків); відкритої травми правого стегна та правої гомілки: розлоге відшарування шкіри правого стегна та правої гомілки, із рваною раною на рівні середньої третини правого стегна, яка має сполучення із ділянкою уламкового надвиросткового перелому діафізу правої стегнової кістки (зі зміщенням уламків); закритої травми живота: розрив 6-7 сегменту печінки, який обумовив внітрішньочеревну кровотечу».

Порушення вимог пункту 12.4. Правил дорожнього руху України водієм ОСОБА_7 знаходиться у прямому причинному зв`язку з виникненням даної дорожньо-транспортної пригоди та її наслідками.

Не погодившись із рішенням суду першої інстанції, прокурор подав апеляційну скаргу, в якій просить вирок Дарницького районного суду м. Києва від 28 січня 2025 року скасувати у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність та невідповідністю призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, внаслідок м`якості. Ухвалити новий вирок, яким призначити ОСОБА_7 за ч.2 ст. 286 КК України покарання у виді 3 років позбавлення волі з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік. Відповідно до ст.75 КК України ОСОБА_7 звільнити від відбування основного покарання з випробуванням з іспитовим строком на 1 рік та покладенням обов`язків, передбачених п. 1,2 ч.1 ст.76 КК України. В іншій частині вирок залишити без зміни.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що суд першої інстанції належним чином не врахував тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, обставини справи та наслідки вчиненого - тяжкі тілесні ушкодження потерплої, та безпідставно не призначив додаткове покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами.

У судове засідання не з`явився захисник, повідомлений належним чином про дату та час судового засідання. Від обвинуваченого ОСОБА_7 надійшло клопотання про відкладення судового засідання, однак у судовому засіданні просив проводити судовий розгляд у відсутність захисника. Така позиція узгоджена із захисником.

Заслухавши доповідь судді, думку прокурора, який підтримав апеляційну скаргу; обвинуваченого, який заперечив проти задоволення апеляційної скарги; потерпілої, яка заперечила проти задоволення апеляційної скарги, вивчивши матеріали кримінального провадження, перевіривши доводи апеляційної скарги, провівши судові дебати, вислухавши останнє слово обвинуваченого, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга представника потерпілого підлягає частковому задоволенню.

Згідно з вимогами ст. 404 КПК України вирок суду першої інстанції перевіряється апеляційним судом в межах апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Висновок суду першої інстанції про доведеність винності ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, за обставин, встановлених судом, є правильним, обґрунтованим, і в цій частині ніким по справі не оспорюється.

З огляду на доведеність винності вірною є й кваліфікація дій ОСОБА_7 за ч. 2 ст. 286 КК України як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило тяжке тілесне ушкодження потерпілій.

Враховуючи, що фактичні обставини кримінального провадження ніким не оспорюються, відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до вимог ст. 65 КК України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень. Суд, призначаючи покарання, зобов`язаний враховувати ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, дані про особу винного та обставини справи, що пом`якшують і обтяжують покарання.

Згідно з ч. 1 та ч. 2 ст. 50 КК України покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні злочину, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого.

Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Згідно з положеннями ст. ст. 50, 65 КК України особі, яка вичнила кримінальне правопорушення, маж бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень. Виходячи з приницпів співмірності й індивідуалізації це покарання за своїм видом і розміром повинно бути адекватним (відповідним) характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу.

Водночас, враховуючи фактичні обставини вчиненого кримінального правопорушення, особу обвинуваченого, який раніше не судимий, на спеціальних обліках у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, одружений, за місцем роботи характеризується позитивно, на утриманні має двох малолітніх дітей ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , щире каяття, актитвне сприяння розкриттю злочину, відсутність обставин, що обтяжують покарання, думку потерпілої, яка є його дружиною, яка просила не позбавляти його права керувння транспортними засобами, суд дійшов висновку, що виправлення та перевиховання обвинуваченого можливе без позбавлення права керування транспортним засобом. На переконання колегії суддів, таке рішення є обгрунтованим і достатньо вмотивованим.

Доводи прокурора про те, що думка поетрпілої не є вирішальною з огляду на те, що об`єктом кримінального правоопрушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, є безпека дорожнього руху, здоров`я та життя громадян, - на переконання колегії суддів, є неспроможними. Так санкція ч. 2 ст. 286 КК України передбачає альтернативу: призначення додаткового покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами або без такого.

Отже, вирішення питання щодо призначення/непризначення додаткового покарання перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів.

А відтак, враховуючи особу обвинуваченого, який раніше не судимий, на спеціальних обліках у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, працевлаштований, за місцем роботи характеризується позитивно, одружений, на утриманні має двох малолітніх дітей: ОСОБА_11 ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_12 ІНФОРМАЦІЯ_4 , доглядає за дружиною, яка є потерпілою у даному кримінальному провадження, і яка просила не позбавляти обвинуваченого права керування транспортними засобами, з огляду на те, що їй складно пересуватися після отриманих тілесних ушкоджень внаслідок ДТП та їй необхідна його допомога в пересуванні, у тому числі, на транспортному засобі, крім того, транспортний засіб у їхній сім`ї є додатковим джерелом доходу, - колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції і вважає, що висновок про призначення ОСОБА_7 основного покарання в межах санкції статті у виді позбавлення волі з іспитовим строком без додаткового покарання у виді позбавлення права керування транспортними заосбами є обґрунтованим, відповідає вимогам ст. ст. 65, 67 КК України та у відповідності до ст. 50 КК України є необхідним та достатнім для виправлення його та для запобігання вчиненню ним нових злочинів.

З огляду на другорядну роль кари як мети покарання, враховуючи дані про особу ОСОБА_7 у своїй сукупності, на переконання колегії суддів, призначення йому основного покарання без додаткового в умовах передбаченого законом контролю за його поведінкою буде вважатися співрозмірним характеру вчиненого діяння та його наслідкам.

Крім того, даний висновок суду узгоджується з правовими позиціями Конституційного Суду України про те, що окремим виявом справедливості є питання відповідності покарання вчиненому злочину. Категорія справедливості передбачає, що покарання за злочин повинно бути домірним злочину. Це означає не тільки те, що передбачений законом склад злочину та межі покарання відповідатимуть один одному, а й те, що покарання має перебувати у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного.

Колегією суддів враховано і практику рішень Європейського суду з прав людини, зокрема у справі Скополла проти Італії від 17.09.2009 року суд зазначив, що складовим елементом принципу верховенства права є очікування від суду застосування до кожного злочинця такого покарання, яке законодавець вважає пропорційним. Також у справі Ізмайлов проти Росії від 16.10.2008 року суд встановив, що для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості і не ставити особистий і надмірний тягар для особи.

З огляду на те, що обвинувачений і потерпіла є подружжям і проживають однією сім`є, яку утримує обвинувачений, тягар у виді позбавлення права керування транспортними засобами, покладений на обвинуваченого, потягне за собою негативні наслідки і для потерпілої особи.

Беззаперечних доводів на спростування висновків суду першої інстанції в апеляційній скарзі не наведено, матеріалами кримінального провадження не встановлено, і в ході судового засідання апеляційної інстанції не здобуто.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які перешкодили чи могли перешкодити суду першої інстанції ухвалити законний та обґрунтований вирок, перевіркою кримінального провадження в апеляційному порядку колегією суддів не встановлено.

Враховуючи викладене, колегія суддів уважає, що підстави для скасування вироку суду першої інстанції відсутні, а тому вирок суду залишити без зміни, а апеляційну скаргу без задоволення.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 418 КПК України колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу прокурора залишити без задоволення, а вирок Дарницького районного суду м. Києва від 28 січня 2025 року щодо ОСОБА_7 за ч. 2 ст. 286 КК України, - без зміни.

Ухвала Київського апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня його проголошення.

Судді: _______________ ____________ ________________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4