Провадження № 1-кп/734/352/25 Справа № 734/2818/25
В И Р О К

іменем України

13 серпня 2025 року селище Козелець

Козелецький районний суд Чернігівської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Козелецького районного суду Чернігівської області кримінальне провадження № 0000245 відносно

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Чемер Козелецького району Чернігівської області, громадянина України, водія в ТОВ «Баришівська зернова компанія», одруженого, маючого на утриманні неповнолітню дитину, з вищою освітою, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України,

встановив:

ОСОБА_4 , у порушення Постанови Верховної Ради України № 2471 від 17.06.1992 «Про право власності на окремі види майна», яка забороняє громадянам мати у власності будь-яку зброю, бойові припаси та вибухові пристрої без передбаченого законом дозволу, Положення про дозвільну систему, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 576 від 12.10.1992, Інструкції про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної, холодної і охолощеної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, та патронів до них, а також боєприпасів до зброї, основних частин зброї та вибухових матеріалів, затвердженої наказом Міністерства Внутрішніх Справ України №622 від 21.08.1998, в травні 2022 році, більш точної дати та часу не встановлено, перебуваючи на території колишньої ферми в с. Чемер, коли там перебували військовослужбовці Збройних Сил України, знайшов два запали УДЗ та два корпуси гранати РГН.

В подальшому, ОСОБА_4 , діючи умисно та протиправно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій та бажаючи настання суспільно небезпечних наслідків, достеменно знаючи, що зазначені вище предмети є бойовими припасами, приніс їх до належного йому домоволодіння, яке розташовано за адресою: АДРЕСА_1 , де зберігав у гаражному приміщені, чим здійснив придбання, носіння та зберігання бойових припасів без передбаченого законом дозволу, до вилучення їх працівниками поліції 13.06.2025 під час проведення обшуку.

Проведеною судовою вибухово-технічною експертизою встановлено, що надані на дослідження об`єкти, схожі на корпус гранати РГН, є двома корпусами наступальних осколкових ручних гранат РГН.

Таким чином, ОСОБА_4 обвинувачується у придбанні, носінні та зберіганні бойових припасів без передбаченого законом дозволу, тобто у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України.

Допитаний у судовому засіданні ОСОБА_4 свою вину визнав, підтвердив обставини, викладені в обвинувальному акті та дав суду наступні показання. В 2022 році не території села Чемер перебували російські військові. Після їх відступу він на території села знайшов дві гранати, які забрав з собою, переніс до місця свого проживання та зберігав у гаражі до моменту їх вилучення під час проведення обшуку 13 червня 2025 року.

Обвинувачений висловив щире каяття у вчиненні кримінального правопорушення.

З`ясувавши думку учасників судового розгляду щодо визначення обсягу доказів, що підлягають дослідженню та порядку їх дослідження, згідно з вимогами ч. 3 ст. 349 КПК України, суд визнав недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин кримінального провадження, які ніким не оспорюються, з`ясувавши при цьому, чи правильно розуміють обвинувачений та інші учасники судового провадження зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності та істинності їх позиції, а також роз`яснив їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини у апеляційному порядку.

Суд, заслухавши обвинуваченого ОСОБА_4 та дослідивши наявні матеріали кримінального провадження, приходить до висновку, що вина останнього в придбанні, носінні та зберіганні бойових припасів без передбаченого законом дозволу, тобто, у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, є доведеною поза розумним сумнівом.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд враховує наступне.

Суд враховує характер та ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, ставлення ОСОБА_4 до вчиненого, яке полягає у визнанні вини та щирому каятті.

Обставиною, що пом`якшує покарання ОСОБА_4 , передбаченою ст. 66 КК України, суд визнає щире каяття та активне сприяння у розкритті кримінального правопорушення.

Обставин, які обтяжують покарання, передбачені ст. 67 КК України, судом не встановлено.

При призначенні покарання обвинуваченому суд також враховує, що відповідно до ст. 50 КК України покарання є заходом примусу та полягає в передбаченому законом обмеженні прав та свобод засудженого та у відповідності до ч. 2 ст. 50 КК України має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень.

З врахуванням вище наведеного, враховуючи висновки досудової доповіді, суд приходить до переконання, що виправленню, перевихованню обвинуваченого ОСОБА_4 може сприяти покарання не пов`язане з його ізоляцією від суспільства, і призначає йому покарання у виді позбавлення волі із встановленням на підставі ст. 75 КК України іспитового строку з покладенням обов`язків, визначених ч. 1 ст. 76 КК України, як достатнього для його особи з врахуванням вищезазначених обставин, встановлених в судовому засіданні.

Визначене обвинуваченому покарання на переконання суду відповідатиме меті покарання, гуманності, справедливості і не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між захищуваними інтересами суспільства та правами осіб, які притягуються до кримінальної відповідальності.

Цивільний позов в кримінальному провадженні не заявлений.

Керуючись ч. 2 ст. 124 КПК України, суд вважає за необхідне витрати в розмірі 3 565 грн 60 коп. за проведення експертизи стягнути з обвинуваченого на користь держави.

Питання щодо речових доказів у кримінальному провадженні суд вирішує відповідно до ст. 100 КПК України.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 100, 124, 349, 369-371, 373, 374 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, і призначити йому покарання у виді трьох років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від відбуття призначеного покарання, якщо останній протягом іспитового строку в 1 (один) рік не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього обов`язки.

На підставі ч. 1 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обов`язок періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Стягнути з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь держави вартість проведених по справі судових експертиз в розмірі 3 565 (три тисячі п`ятсот шістдесят п`ять) гривня 60 копійок.

Речові докази об`єкти, схожі на корпус гранати РГН, які є двома корпусами наступальних осколкових ручних гранат РГН, знищити.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок суду не може бути оскаржено в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК України.

Суддя ОСОБА_5