УХВАЛА

Справа № 492/712/19

Номер провадження 1-кп/495/126/2025

09 червня 2025 рокум. Білгород-Дністровський

Білгород-Дністровський міськрайонний суд Одеської області в складі:

головуючої судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

із секретарем судового засідання ОСОБА_4 ,

за участі прокурора ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_7 ,

провівши відкрите судове засідання в залі суду в м. Білгород-Дністровському та розглянувши клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7 про зміну запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 115 КК України,

ВСТАНОВИВ:

У провадженні Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області перебуває кримінальне провадження, відомості про яке внесено до ЄРДР № 0000004 від 01.01.2019 за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України.

Захисник ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 подала клопотання про зміну її підзахисному запобіжний захід з тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт. Послалась на надмірну тривалість судового розгляду, який триває понад шість років, під час якого свідки обвинувачення не допитані, речові докази не долучені, а також на наявність у обвинуваченого ОСОБА_6 постійного місця проживання, міцних соціальних зв`язків, погіршення стану здоров`я, відсутність ризиків, передбачених ст.178 КПК України.

У судовому засіданні захисник ОСОБА_7 клопотання підтримала, наголосила на тому, що обвинуваченому ОСОБА_6 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою 02.01.2019 року, з того часу запобіжний захід не змінювався, його тривалість є надмірною, що становить порушення конституційних прав її підзахисного та фактично є відбуттям міри покарання без вироку.

Обвинувачений ОСОБА_6 у судовому засіданні підтримав думку свого захисника та просив змінити йому запобіжний захід на цілодобовий домашній арешт, повідомив, що його стан здоровя погіршився, лікування в умовах СІЗО не дає належного ефекту, тощо.

Потерпіла ОСОБА_8 у судовому засіданні повідомила, що у неї не має претензій до обвинуваченого ОСОБА_9 , у вирішенні питання про міру запобіжного заходу та призначення покарання покладається на розсуд суду.

Прокурор Білгород-Дністровської окружної прокуратури ОСОБА_10 проти задоволення клопотання захисника ОСОБА_7 заперечив, наголосивши на наявності ризиків, передбачених ст.178 КПК України, оскільки ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину, за вчинення якого передбачене покарання вигляді позбавлення волі на строк до 15 років, судовий розгляд триває, оскільки розпочатий спочатку новим складом суду.

Заслухавши клопотання прокурора, думку учасників судового провадження, вивчивши матеріали обвинувального акту, суд дійшов наступного висновку.

Згідно ст.29 Конституції України, кожна людина має право на свободу та особисту недоторканність. Ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.

П.1 ст.5 Європейської конвенції з прав людини визначає, що кожен має право на свободу та особисту недоторканість. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом.

Разом з цим, тримання під вартою може бути виправдане тільки за наявності конкретного суспільного інтересу, який, незважаючи на презумпцію невинуватості, переважує принцип поваги до свободи особистості.

Також згідно з пунктом 3 статті 5 Європейської Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод саме тільки існування обґрунтованої підозри перестає бути підставою для позбавлення свободи, і органи досудового розслідування мають навести всі підстави для обрання запобіжного заходу тримання під вартою. До того ж такі підстави мають бути чітко вказані.

Відповідно до ч.1 ст. 331 КПК України вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 КПК України.

Відповідно до ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3)незаконно впливати на потерпілого, свідка іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженню; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчинені особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають підстави суду вважати, що обвинувачений може здійснювати дії, передбачені ч.1 ст.177 КПК України.

Згідно ст. 178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 КПК України суд зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує особі у разі визнання винуватим, вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; міцність соціальних зв`язків, наявність у підозрюваного обвинуваченого постійного місця роботи чи навчання, репутацію підозрюваного, обвинуваченого, майновий стан, наявність судимостей, дотримання умов застосованих запобіжних заходів, наявність повідомлення особи про підозру у вчинені іншого кримінального правопорушення, розмір майнової шкоди у завдані якої обвинувачується особа.

Згідно ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо жоден із більш м`яких запобіжних заходів не може запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК України.

Відповідно до ст. 62 Конституції України, особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду.

Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину.

Підозра, обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях.

Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Одна лише тяжкість кримінального правопорушення не може являтися підставою для застосування найсуворішого запобіжного заходу у вигляді тримання особи під вартою.

Суд враховує вимоги ст. 5 Європейської конвенції з прав людини та правову позицію ЄСПЛ у рішенні від 12.01.2012 у справі«Тодоров проти України», відповідно до якої«для продовження тримання під вартою повинні бути винятково вагомі причини, при цьому тільки тяжкість вчиненого злочину, складність справи та серйозність обвинувачень не можуть вважатися достатніми причинами для тримання особи під вартою протягом досить тривалого строку», вимоги п. 3 ст. 5 Конвенції визначає право заарештованого на розгляд справи судом упродовж розумного строку або звільнення під час провадження, при цьому таке звільнення може бути обумовлене гарантіями з`явитися на судове засідання.

Сторона обвинувачення зобов`язана доводити реальність ризиків, що виправдовують обмеження свободи, в іншому випадку суд може змінити запобіжний захід на більш м`який.

Крім іншого суд враховує правову позицію у рішенні ЄСПЛ по справі«Манчіні проти Італії», де зазначено, що за наслідками та способами застосування як тримання під вартою, так і домашній арешт прирівнюються до позбавлення волі для цілей статті 5 п. 1(с) Конвенції. Тобто цілодобовий домашній арешт цілком може забезпечити виконання обвинуваченим покладених на нього обов`язків. Сама по собі тяжкість кримінальних правопорушень не може бути підставою для тримання особи під вартою.

На підставі викладеного та враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_6 обвинувачується у скоєнні тяжкого кримінального правопорушення, враховуючи його вік та стан здоров`я, міцність соціальних зв`язків, наявність постійного місця проживання на території Одеської області з матір`ю, суд приходить до висновку про необхідність задоволення клопотання захисника ОСОБА_7 та обвинуваченого ОСОБА_6 про застосування більш м`якого запобіжного заходу до обвинуваченого у вигляді цілодобового домашнього арешту із носінням електронного засобу контролю, в межах ст. 181 КПК України, який забезпечить належну процесуальну поведінку обвинуваченого на час судового розгляду.

Керуючись ст.ст. 177, 178, 181, 183, 193, 194, 199, 315 КПК України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання захисника ОСОБА_7 задовольнити.

Змінити обвинуваченому ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт строком на 2 місяці, тобто до 08 серпня 2025 року включно, за місцем його фактичного проживання за адресою: АДРЕСА_1 , із носінням електронного браслету, заборонивши йому відлучатися з місця проживання.

Відповідно до ч. 5 ст. 194 КПК України суд покладає на обвинуваченого ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , наступні обов`язки:

- прибувати за кожною вимогою до суду;

- не відлучатися із населеного пункту, де він проживає, без дозволу суду;

- повідомляти суд про зміну місця свого проживання;

- утримуватися від спілкування зі свідками у справі;

- здати на зберігання до Відділення поліції №1 Болградського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Одеській області (Одеська область, м.Арциз, вул. Соборна,29) свій паспорт для виїзду за кордон та інші документи, що дають право на виїзд з України та в`їзд в Україну.

Ухвалу про обрання запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту із носінням електронного браслету передати для виконання органу Національної поліції за місцем проживання обвинуваченого - до Відділення поліції №1 Болградського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Одеській області (Одеська область, м.Арциз, вул. Соборна,29) .

Звільнити обвинуваченого ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з-під варти з залу суду негайно.

Копію ухвали суду вручити учасникам кримінального провадження.

копію ухвали направити в ДУ "Ізмаїльський слідчий ізолятор"

Контроль за виконанням ухвали покласти на на уповноваженого прокурора, який здійснює процесуальне керівництво у даному кримінальному провадженні.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали складено та проголошено 09.06.2025 о 17.00 год.

Головуюча суддя ОСОБА_11

Суддя ОСОБА_12

Суддя ОСОБА_13