Справа 688/1622/25
№ 1-кс/688/1057/25
Ухвала

Іменем України

26 травня 2025 року м. Шепетівка

Слідчий суддя Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області ОСОБА_1 , за участю:

секретаря судових засідань ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

дізнавача ОСОБА_4 ,

розглянувши у судовому засіданні в режимі відеоконференції в залі суду у м. Шепетівка заяви ОСОБА_5 про скасування арешту майна у кримінальному провадженні № 0000219 від 05 квітня 2025 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.249 КК України,

встановив:

21 травня 2025 року до слідчого судді Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області надійшло клопотання ОСОБА_5 про скасування арешту майна у кримінальному провадженні № 0000219 від 05 квітня 2025 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.249 КК України, а саме: дерев`яного човна із двома дерев`яними веслами.

Заявник ОСОБА_5 в судове засідання не з`явився, подав до суду разом з клопотанням заяву про розгляд справи у його відсутності.

Прокурор ОСОБА_3 та дізнавач ОСОБА_4 в судовому засіданні щодо вказаного клопотання заперечували, посилаючись на те, що на даний час досудове розслідування триває, арештоване майно є речовими доказами, на якому містяться сліди кримінального правопорушення, та під час досудового розслідування може виникнути необхідність у призначенні слідчих дій та судових експертиз.

Заслухавши думку прокурора та дізнавача, дослідивши матеріали клопотання, матеріали кримінального провадження, слідчий суддя прийшов до наступного висновку.

Сектором дізнання Шепетівського РУП ГУНП в Хмельницькій області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000219 від 05 квітня 2025 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.249 КК України.

В рамках досудового розслідування даного кримінального провадження дізнавач СД Шепетівського РУП ГУНП в Хмельницькій області ОСОБА_4 , за погодженням з прокурором Шепетівської окружної прокуратури ОСОБА_3 , звернувся до слідчого судді із клопотанням про накладення арешту на майно.

Ухвалою слідчого судді Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 11 квітня 2025 року накладено арешт на: два поліетиленові мішки; дерев`яний човен із двома дерев`яними веслами; пару помаранчевих рукавиць; велосипед синього кольору; дві синтетичні риболовецькі сітки, а саме сітка №1 довжиною - 86 м, висотою - 50 см, розміром вічка - 40х40 мм, сітка №2 довжиною - 90 м, висотою - 1 м 20 см, розміром вічка 50х50 мм, що належить на праві власності ОСОБА_5 , із забороною власнику користуватися, розпоряджатися та відчужувати вказане майно.

На момент розгляду клопотання досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000219 від 05 квітня 2025 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 249 КК України, не завершено та тривають слідчі дії.

Згідно ст. 2 КПК України, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі «Ісмаїлов проти Росії» від 06.11.2008 року, де вказувалися порушення ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, в якому зазначено, що кожна фізична та юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше, як в інтересах суспільства на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права».

До повноважень слідчого судді входить здійснення розгляду клопотань визначених розділом ІІ КПК України, та скарг в порядку ст. 303 КПК України, а також інших клопотань визначених КПК України.

Згідно ч. 1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

На підставі ч.ч.1, 2 ст. 100 КПК України речовий доказ, який був наданий стороні кримінального провадження або нею вилучений, повинен бути якнайшвидше повернутий володільцю, крім випадків, передбачених статтями 160-166, 170-174 цього Кодексу.

Речовий доказ або документ, наданий добровільно або на підставі судового рішення, зберігається у сторони кримінального провадження, якій він наданий. Сторона кримінального провадження, якій наданий речовий доказ або документ, зобов`язана зберігати їх у стані, придатному для використання у кримінальному провадженні. Речові докази, які отримані або вилучені слідчим, прокурором, оглядаються, фотографуються та докладно описуються в протоколі огляду. Зберігання речових доказів стороною обвинувачення здійснюється в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Згідно ч. 1 ст. 131 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Пунктом 7 ч. 2 ст. 131 КПК України одним із заходів забезпечення кримінального провадження є арешт майна.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України Арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Пунктом 2 ч. 1 ст. 174 КПК України передбачено, що арешт майна може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

В ході розгляду клопотання слідчим суддею встановлено, що підставою застосування арешту майна було те, що органом досудового розслідування було доведено, що вилучене майно ОСОБА_5 , в тому числі дерев`яний човен із двома дерев`яними веслами, є доказом у кримінальному провадженні. Тобто, арешт був накладений обґрунтовано з метою забезпечення збереження вилученого майна як речового доказу, наявні ризики, передбачені абз. 2 ч.1 ст.170 КПК України, органом досудового розслідування здійснюються слідчі дії, а тому потреба у застосуванні такого заходу забезпечення кримінального провадження не відпала.

За вказаних обставин тимчасове втручання в право власності, яке прямо передбаченого КПК України, не суперечить змісту ст.1 Протоколу № 1 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, оскільки переслідує легітимну мету в суспільних інтересах розгляду кримінального провадження.

Потреби досудового розслідування, на даний час, виправдовують утримання майна, оскільки мета кримінального провадження ще не досягнута та у його межах ще не прийняте жодне з рішень, визначених ст.283 КПК України.

З огляду на викладене, а також враховуючи, що прокурор та дізнавач заперечують проти скасування арешту майна, а також те, що ОСОБА_5 не доведено, що в подальшому застосуванні арешту майна відпала потреба або що арешт на його дерев`яний човен із двома дерев`яними веслами було накладено необґрунтовано, тому подане ним клопотання, є передчасним.

Керуючись ст.ст. 100, 167, 220, 170-175, 303, 309 КПК України,-

ухвалив:

У задоволенні клопотання ОСОБА_5 про скасування арешту майна у кримінальному провадженні № 0000219 від 05 квітня 2025 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.249 КК України, - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_6