Справа № 522/6229/20
Провадження №1-кп/522/1265/25
УХВАЛА

18 червня 2025 року м. Одеса

Приморський районний суд м. Одеси

під головуванням судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання заставодавця ОСОБА_6 про повернення суми застави, сплаченої у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 127 КК України,

ВСТАНОВИВ:

У провадженні Приморського районного суду м. Одеси перебуває обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0000310 від 30.03.2020 року відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 127 КК України.

Заставодавцем ОСОБА_6 до суду подано клопотання про повернення суми застави, внесеної за обвинуваченого ОСОБА_5 , яка мотивована тим, що станом на теперішній час ОСОБА_5 не порушував свій обов`язок щодо явки до суду, тобто сумлінно виконував та продовжує виконувати його, а тому сума внесених ним коштів у якості застави не може бути стягнута в дохід держави. Клопотання просив слухати за його відсутності.

Обвинувачений ОСОБА_5 та його захисник ОСОБА_4 підтримали клопотання заставодавця, просили задовольнити.

Прокурор ОСОБА_3 заперечував проти повернення застави, посилаючись на те, що на теперішній час діє запобіжний захід у вигляді застави та питання її повернення має вирішуватись вироком суду.

Заслухавши думку учасників провадження, давши оцінку на предмет обґрунтованості доводам клопотання заставодавця та матеріали кримінального провадження, суд приходить до наступного.

Правові засади застосування запобіжних заходів регламентовано главою 18 КПК «Запобіжні заходи, затримання особи» (статті 176-213 КПК). Термін «застосування запобіжного заходу» охоплює не тільки його обрання, але й зміну на інший запобіжний захід, що узгоджується з усталеною практикою Касаційного кримінального суду Верховного Суду.

Під час судового провадження у кримінальному провадженні запобіжні заходи застосовуються судом за клопотанням прокурора.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, які істотно вплинуть на розгляд справи.

Метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується (ч. 1 ст. 177 КПК України).

Одним із видів запобіжних заходів в кримінальному провадженні є застава, яка може застосуватись до особи підозрюваного або обвинуваченого як самостійний запобіжний захід, так і альтернативний триманню під вартою у визначених кримінальним процесуальним законом випадках (ст.182, ч.ч.3, 4 ст.183 КПК).

Застава полягає у внесенні коштів у грошовій одиниці України на спеціальний рахунок, визначений в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, з метою забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків, під умовою звернення внесених коштів у дохід держави в разі невиконання цих обов`язків. Можливість застосування застави щодо особи, стосовно якої застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, може бути визначена в ухвалі слідчого судді чи суду.

Відповідно до ст. 182 Кримінального процесуального Кодексу України, застава може бути внесена як самим підозрюваним, обвинуваченим, так і іншою фізичною або юридичною особою, тобто заставодавцем.

Так, частинами 1-3 ст. 182 КПК України передбачено, що застава полягає у внесенні коштів у грошовій одиниці України на спеціальний рахунок, визначений в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, з метою забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків, під умовою звернення внесених коштів у доход держави в разі невиконання цих обов`язків. Можливість застосування застави щодо особи, стосовно якої застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, може бути визначена в ухвалі слідчого судді, суду у випадках, передбачених частинами третьою або четвертою статті 183 КПК України.

Застава може бути внесена як самим підозрюваним, обвинуваченим, так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем).

Згідно із ч. 6 ст. 182 КПК України з моменту звільнення підозрюваного, обвинуваченого з-під варти внаслідок внесення застави, визначеної слідчим суддею, судом в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, підозрюваний, обвинувачений, заставодавець зобов`язані виконувати покладені на них обов`язки, пов`язані із застосуванням запобіжного заходу у вигляді застави.

Водночас, чинні положення кримінального процесуального закону не визначають конкретного строку дії запобіжного заходу у виді застави, отже застава, як запобіжний захід діє до завершення кримінального провадження відносно особи.

При цьому, з аналізу положень ч. 3 ст. 182 КПК України, вбачається, що на підозрюваного при застосування запобіжного заходу у виді застави автоматично в обов`язковому порядку покладаються обов`язки із забезпечення його належної процесуальної поведінки та його явки за викликом.

Частиною 11 ст. 182 КПК України передбачено, що застава, що не була звернена в дохід держави, повертається підозрюваному, обвинуваченому, заставодавцю після припинення дії цього запобіжного заходу. При цьому застава, внесена підозрюваним, обвинуваченим, може бути повністю або частково звернена судом на виконання вироку в частині майнових стягнень. Застава, внесена заставодавцем, може бути звернена судом на виконання вироку в частині майнових стягнень тільки за його згодою.

Порядок зміни запобіжних заходів врегульовано статтями 200, 201 КПК України, поряд з цим щодо окремих видів запобіжних заходів закон передбачає спеціальні умови для їх зміни.

Так, у разі невиконання обов`язків заставодавцем, а також якщо підозрюваний, обвинувачений порушив покладені на нього ухвалою про застосування запобіжного заходу у вигляді застави обов`язки, вирішується питання про застосування до підозрюваного, обвинуваченого запобіжного заходу в вигляді застави у більшому розмірі або іншого запобіжного заходу (ч.ч. 8, 10 ст. 182 КПК). При порушенні умов такого запобіжного заходу як застава процедура його застосування включає також застосування заходів кримінально-процесуальної відповідальності. Так, у разі порушення умов застави вона звертається в дохід держави, відповідне питання вирішується слідчим суддею, судом за клопотанням прокурора або за власною ініціативою в порядку, передбаченому для розгляду клопотань про обрання запобіжного заходу (ч .9 ст. 182 КПК).

Таким чином, системний аналіз наведених норм кримінального процесуального закону свідчить, що застава є безстроковим запобіжним заходом та повертається лише у таких видках:

- зміна запобіжного заходу на менш суворий;

- вироком, якщо обвинувачений, засуджений не порушував покладені на нього обов`язки (в разі порушення таких, застава звертається в дохід держави) або якщо заставу не було звернуто в дохід держави на виконання вироку в частині майнових стягнень;

- закриття кримінального провадження.

У випадку, що розглядається судом встановлено, що ухвалою слідчого судді Заводського районного суду м. Миколаєва від 10.10.2019 року відносно ОСОБА_5 застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою, із визначенням розміру застави, як альтернативного запобіжного заходу, у розмірі 100 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, тобто у сумі 200700,00 грн., з покладення у разі внесення застави на ОСОБА_5 обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України.

11.10.2019 року заставодавцем ОСОБА_6 було внесено за обвинуваченого ОСОБА_5 розмір застави, визначений в ухвалі від 10.10.2019 року та ОСОБА_5 було звільнено з-під варти, отже він вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у виді застави.

Станом на день розгляду звернення заставодавця ОСОБА_6 судове провадження відносно ОСОБА_5 перебуває на стадії судового розгляду і остаточне рішення судом ще не прийнято, отже у суду відсутні підстави вирішувати питання повернення застави. ОСОБА_5 , перебуваючи під заставою не порушує покладені на нього обов`язки, тому у суду також відсутні підстави вирішувати питання звернення застави в дохід держави та зміни запобіжного заходу на більш суворий.

Враховуючи вищевикладене, суд констатує, що клопотання про повернення застави є передчасним та таким, що суперечить меті застосування запобіжного заходу, зокрема меті застосованого відносно обвинуваченого ОСОБА_5 запобіжного заходу у виді застави, яка полягає у забезпечення належної процесуальної поведінки останнього, оскільки розгляд справи не закінчено, остаточне рішення у справі не прийнято, а тому таке клопотання не підлягає задоволенню.

Приймаючи таке рішення суд безумовно враховує доводи заставодавця про скрутне матеріальне становище, але наголошує, що внесення застави як альтернативи триманню під вартою обвинуваченого є добровільним вчинком заставодавця. Отже вносячи заставу за обвинуваченого ОСОБА_5 , ОСОБА_6 висловив своє добровільне волевиявлення на внесення такої суми застави та згоду нести матеріальну відповідальність за дії особи, за яку він вносить заставу та мав передбачати як ризики можливого тривалого розгляду кримінального провадження через невизнання вини обвинуваченим у цій справі, так і ризики втрати суми застави, в разі порушення ОСОБА_5 покладених на нього обов`язків і, як наслідок звернення застави в дохід держави. За таких обставин у даному випадку суд вважає, що відсутність підстав для повернення застави заставодавцю на даній стадії судового провадження у повному обсязі є співмірним потребам судового провадження втручанням у право власності заставодавця з урахуванням правомірної на сьогодні поведінки ОСОБА_5 та добровільної позиції заставодавця станом на день внесення застави за обвинуваченого.

Керуючись ст.ст. 182, 369-372, 376 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні клопотання заставодавця ОСОБА_6 про повернення суми застави, сплаченої у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 127 КК України, відмовити.

Ухвала в апеляційному порядку оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1