Справа № 308/2677/25
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 вересня 2025 року м. Ужгород

Слідчий суддя Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання представника ОСОБА_3 адвоката ОСОБА_4 про скасування арешту майна у кримінальному провадженні №0000028, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань від 15 березня 2024 року,-

встановив:

До Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області 22 серпня 2025 року надійшло клопотання представника ОСОБА_3 адвоката ОСОБА_4 про скасування арешту майна накладеного ухвалою слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 16 травня 2025 року, у кримінальному провадженні від 15 березня 2024 року за №0000028.

В обґрунтування клопотання представник власника майна посилається на те, що ухвалою слідчого судді від 16 травня 2025 року у справі №308/2376/25 накладено арешт на майно ОСОБА_3 , а саме:

-мобільний телефон марки РОСО ХЗ Pro з сім-картою оператора мобільного зв`язку НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_5 ;

-мобільний телефон марки iPhone 11 Pro Мах сім-картою оператора мобільного зв`язку НОМЕР_2 , який належить на праві приватної власності неповнолітній ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ;

-мобільний телефон марки iPhone 15 Pro Мах з сім-картою оператора мобільного зв`язку НОМЕР_3 , який належить на праві власності ОСОБА_3 ;

-ноутбук марки Lenovo Е430 серійний номер МР-ОКНКЕ 12/06, який належить на праві власності ОСОБА_3 ;

-ноутбук марки DELL серійний номер St8qdmng3, який належить на праві власності ОСОБА_3 ;

-флеш накопичувач марки Арасег серійний номер 76, який належить на праві власності ОСОБА_3 .

Представником власника майна в порядку ст.174 КПК України було оскаржено ухвалу Ужгородського міськрайонного суду про арешт майна та 03 липня 2025 року арешт на вилучене майно було скасовано за виключенням мобільного телефону марки iPhone 15 Pro Мах з сім-картою оператора мобільного зв`язку НОМЕР_3 , який належить на праві власності ОСОБА_3 .

Адвокат зазначив, що ОСОБА_3 по даному кримінальному провадженню взагалі не має процесуального статусу, підозра останній не вручена, допити в якості іншої процесуальної особи не проводились.

На підставі вище наведеного адвокат просить клопотання задовольнити та скасувати арешт майна накладений ухвалою слідчого судді.

В судове засідання 02 вересня 2025 року:

власник майна та представник в судове засідання не з`явилися, разом з тим через канцелярію суду адвокат подав заяву про розгляд клопотання у їх відсутності просить задовольнити таке в повному обсязі.

прокурор не з`явився, через канцелярію суду подав заяву в якій зазначив, що просить розгляд клопотання проводити у його відсутності, зазначив, що не заперечує проти задоволення клопотання.

Слідчий суддя, дослідивши та проаналізувавши матеріали клопотання, приходить до висновку, що клопотання про скасування арешту майна, підлягає до часткового задоволення.

Відповідно до ч.1 ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Заходи забезпечення кримінального провадження, зокрема арешт майна, носять у собі тимчасовий характер.

Порядок скасування арешту майна встановлюється нормами ст.174 КПК України.

Відповідно до ч.2 ст.174 КПК України арешт майна може бути скасовано ухвалою суду за клопотанням власника майна або володільця майна, якщо вони доведуть, що в подальшому в застосуванні цього заходу відпала потреба.

Статтями 7, 16 КПК України встановлено, що загальною засадою кримінального провадження є недоторканість права власності. Позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Встановлено, що 09 жовтня 2023 року слідчим суддею Ужгородського міськрайонного суду Закарпатській області ОСОБА_1 було винесено ухвалу про накладення арешту на мобільний телефон марки «Samsung» ІМЕІ НОМЕР_4 .

Клопотання заявника аргументовано тим, що потреба у накладеному арешті відпала, оскільки всі експертні дослідження та слідчі дії відносно мобільного телефону проведені, а підстав на арешт мобільного телефону в рамках вказаного провадження не має.

Варто зазначити, що в кримінальному провадженні існує два види інтересів: суспільні інтереси, на захист яких спрямована система кримінальної юстиції; особисті інтереси підозрюваного, обвинуваченого, інших учасників кримінального провадження, які мають бути гарантовано захищені від неправомірних посягань.

Забезпечення балансу цих інтересів, по суті, є одним з найважливіших завдань кримінального провадження. Так, у ст. 2 КПК зазначено, що завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження.

Досягнути такого балансу можна лише за умови існування і дотримання певних правил, визначених у законі, які в своїй сукупності створюють систему гарантій від порушення прав особи, що опинилась у сфері дії кримінального провадження.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі «Ісмаїлов проти Росії» від 06.11.2008 року, де вказувалися порушення ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, в якому зазначено, що кожна фізична та юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше, як в інтересах суспільства на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права».

Між тим, статтею 28 КПК України передбачено, що під час кримінального провадження кожна процесуальна дія або процесуальне рішення повинні бути виконані або прийняті в розумні строки. Критерії для визначення розумності строків кримінального провадження визначені ч. 3 ст. 28 КПК України, однак він має бути об`єктивно необхідним для прийняття процесуальних дій та прийняття процесуальних рішень.

Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини, продовження заходів забезпечення кримінального провадження, як упродовж досудового розслідування так і судового розгляду, ґрунтується на презумпції, що з перебігом ефективного розслідування справи та її судового розгляду зменшуються ризики, які стали підставою для застосування заходу забезпечення кримінального провадження, відповідно зі спливом певного часу орган досудового розслідування має навести додаткові доводи в обґрунтування наявних ризиків, що залишаються та їх аналіз, як підстави для подальшого втручання у права особи в тому числі щодо позбавлення або обмеження права власності.

Окрім того, Європейський суд з прав людини через призму своїх рішень неодноразово акцентував увагу на тому, що володіння майном повинно бути законним (див. рішення у справі "Іатрідіс проти Греції" [ВП], заява N 31107/96, п. 58, ECHR 1999-II). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (див. рішення у справі "Антріш проти Франції", від 22 вересня 1994 року, Series А N 296-А, п. 42, та "Кушоглу проти Болгарії", заява N 48191/99, пп. 49 - 62, від 10 травня 2007 року). Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити "справедливий баланс" між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (див., серед інших джерел, рішення від 23 вересня 1982 року у справі "Спорронг та Льонрот проти Швеції", пп. 69 і 73, Series A N 52). Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (див., наприклад, рішення від 21 лютого 1986 року у справі "ОСОБА_5 та інші проти Сполученого Королівства", n. 50, Series A N 98).

Відповідно до ч.3 ст.22 КПК України слідчий суддя під час кримінального провадження не може одночасно виконувати функції державного обвинувачення, захисту і судового розгляду. Так, функції з доведення обґрунтованості поданого клопотання, наявності підстав для його задоволення процесуальним законом покладено виключно на ініціатора такого клопотання, в даному випадку - власника майна, разом з тим сторона обвинувачення у випадку не згоди з даним клопотанням зобов`язана належним чином її теж обґрунтувати. Відтак слідчий суддя розглядає клопотання на підставі тих доказів, які слідчому судді і представлені. При цьому, жоден учасник не був позбавлений можливості надати їх безпосередньо в судовому засіданні.

Викладені обставини свідчать, про те, що слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом.

Слідчий суддя приходить до висновку про відсутність в кримінальному провадженні даних, які б виправдовували подальше втручання держави у право на мирне володіння майном, у зв`язку з чим вважає доцільним скасувати арешт майна, не вбачаючи підстав для подальшого застосування вказаного заходу забезпечення кримінального провадження.

Слідчий суддя вважає, що клопотання підлягає задоволенню та зазначає, що відпала потреба подальшого застосування арешту на мобільний телефон марки iPhone 15 Pro Max з сім-картою оператора мобільного зв`язку НОМЕР_3 , який належить на праві власності ОСОБА_3 , що також не заперечувалось стороною кримінального провадження.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст.174, 309 КПК України, слідчий суддя,-

постановив:

Клопотання представника ОСОБА_3 адвоката ОСОБА_4 про скасування арешту майна задовольнити.

Скасувати арешт накладений ухвалою слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 16 травня 2025 року у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань від 15 березня 2024 року за №0000028 щодо мобільного телефону марки iPhone 15 Pro Max з сім-картою оператора мобільного зв`язку НОМЕР_5 , який належить ОСОБА_3 .

Вказане майно повернути власнику ОСОБА_3 .

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню не підлягає. Заперечення можуть бути подані під час підготовчого провадження в суді.

Слідчий суддя ОСОБА_1