Кагарлицький районний суд Київської області
Справа № 368/1538/25
номер провадження 1-кп/368/189/25
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22.09.2025 року Кагарлицький районний суд Київської області

в складі: головуючого-судді ОСОБА_1

за участі секретаря ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Кагарлик Київської області кримінальне провадження № 0000061 від 30.07.2025 року щодо ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кагарлик Київської області, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , громадянина України, освіта професійно-технічна, одруженого, непрацюючого, раніше не судимого,

у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ст.. 125 ч. 1 КК України,

з участю сторін кримінального провадження:

- сторони обвинувачення прокурора Кагарлицького відділу Обухівської окружної прокуратури ОСОБА_4

- сторони захисту:

обвинуваченого ОСОБА_3 , -

в с т а н о в и в:

19.07.2025, приблизно о 22 год. 00 хв., точний час судовим слідством не встановлений, у ОСОБА_3 , який перебував біля будинку АДРЕСА_2 , під час сварки із ОСОБА_5 , на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, виник умисел заподіяти тілесні ушкодження ОСОБА_5 .

Реалізовуючи свій протиправний умисел, 19.07.2025, приблизно о 22 год. 00 хв., точний час судовим слідством не встановлений, ОСОБА_3 , перебуваючи біля будинку № 3/1 на вулиці Будівельників в м. Кагарлик Обухівського району Київської області, діючи умисно, з метою заподіяння шкоди здоров`ю ОСОБА_5 , стоячи навпроти неї, наніс їй удар долонею руки в обличчя, після якого вона впала. Після чого, коли ОСОБА_5 перебувала в положенні лежачи на землі, ОСОБА_3 наніс їй близько одинадцяти ударів долонями рук по обличчю та близько п`яти ударів ногами у ділянку лівого плеча та боку тулуба. Своїми умисними діями ОСОБА_3 заподіяв ОСОБА_5 тілесні ушкодження.

Згідно з висновком судово-медичної експертизи від 30.08.20205, ОСОБА_5 були заподіяні наступні тілесні ушкодження: невелика поверхнева лінійна ранка забійного характеру в тім`яно-скронево-потиличній ділянці справа; невизначеної форми синці: в очнично-виличній і щічно-нижньощелепній ділянках зліва (2), на вусі і завушній ділянці зліва (1, з дрібними внутрішньошкірними крововиливами), на задній і задньо-бокових поверхнях тулубу з обох боків (6, частково з дрібними саднами), на передній, зовнішній і задній поверхнях лівого плеча в середній і нижній третинах (1). Заподіяні потерпілій ушкодження відносяться до легких тілесних ушкоджень.

Обвинувачений ОСОБА_3 винним себе у вчинені кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України визнав частково та пояснив, що 19 липня він та потерпіла були на святі хрещення дитини. Вони обоє гарно були п`яними. Потерпіла до нього стала приставати і вирішив піти. Потерпіла пішла за ним. Він дійсно її вдарив двічі по обличчю. В інші частини тіла він не бив. Просить призначити йому покарання, яке запропонував прокурор.

Потерпіла ОСОБА_5 в судове засідання не з`явилася, будучи належним чином повідомлена про час та місце судового розгляду. Заяв та клопотань не надходило.

Винність обвинуваченого ОСОБА_3 підтверджується дослідженими в судовому засіданні доказами, а саме:

?витягом з Єдиного реєстру досудового розслідування № 0000061 від 30.07.2025 р. (а.с. 26-28), згідно якого до Обухівського РУП ГУНП в Київській області звернулася ОСОБА_5 , 1997 р.н., жителька м. Кагарлик, із заявою про те, що близько 22:00 год. 19.07.2025, перебуваючи в м. Кагарлик Обухівського району, її побив знайомий на ім`я ОСОБА_6 (ЄО №6433);

?рапортом ст.. ДОП ВП № 1 Обухівського РУП ГУНП в Київській області ОСОБА_7 (а.с. 31) про те, що під час розгляду матеріалів, що зареєстровано до ІТC ІПНП (журналу ЄО) ВП № 1 Обухівського РУП ГУНП в Київській області за ЄО 6144 від 19.07.2025 року по факту нанесення тілесних ушкоджень ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителем АДРЕСА_3 відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , жительки АДРЕСА_4 . У зв`язку з тим, що в діях гр. ОСОБА_3 вбачаються ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ст. 125 КК України, просила дозволу на повторну реєстрацію до ЖЄО ВП №1 Обухівського РУП ГУНП в Київській області для подальшого внесення в ЄРДР;

?карткою первинного обліку інформації, яка надійшла по телефону (а.с. 33), згідно якої ОСОБА_8 просила направити НП, тому що в будиночках по вул.. Будівельників знайомий - ОСОБА_9 , наніс їй тілесні ушкодження;

?протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 19.07.2025 р. (а.с. 34-35), згідно якої потерпілою ОСОБА_10 повідомлено, що 19 липня 2025 року близько 22 год. в м. Кагарлик по вул.. Будівельників гр.. ОСОБА_6 наніс їй тілесні ушкодження в обличчя та по тілу ногами та кулаками;

?повідомленням завідувача Кагарлицького відділення судово-медичної експертизи від 21.07.2025 р. (а.с. 36), згідно якого розпочато судово-медичне обстеження (освідування) ОСОБА_5 , 1997 року народження, зі складанням «Висновку експертного дослідження» № 26, згідно якого було встановлено наявність тілесних ушкоджень;

?протоколом огляду місця події від 06.08.2025 р. (а.с. 41-43) та фото таблицею до протоколу огляду (а.с. 44-45), який було проведено в присутності двох понятих із використанням фотографуванням, згідно якого місцем події являло собою відкрита прибудинкова територія, яка є доступна для вільного пересування центральною частиною ділянки, де було нанесено тілесні ушкодження ОСОБА_5 ;

?висновком експерта № 104/26, експертиза розпочата 30.08.2025 р., експертиза закінчена 30.08.2025 р. (а.с. 46-47), згідно якого у ОСОБА_5 , 1997 р.н., були виявлені: невелика поверхнева лінійна ранка забійного характеру в тім`яно-скронево-потиличній ділянці справа; невизначеної форми синці на верхніх і нижніх повіках обох очей; вогнищевий крововилив під сполучну оболонку лівого ока; невизначеної форми синці: в очнично-виличній і щічно-нижньощелепній ділянках зліва (2), на вусі і в завушній ділянці зліва (1, з дрібними внутрішньошкірними крововиливами), на задній і задньо-бокових поверхнях тулубу з обох боків (6, частково з дрібними саднами), на передній, зовнішній і задній поверхнях лівого плеча в середній і нижній третинах (1), у ділянці правої сідниці (2), на передній поверхні правої гомілки у верхній чверті (1), на передній поверхні лівого колінного суглобу і лівої гомілки (1, з численними дрібними лінійно-смугастими подряпинами і саднами), на внутрішній поверхні лівої стопи (1); невизначеної форми садно у нижньо-внутрішньому відділі лівої сідниці. Наявні у потерпілої ушкодження відносяться до легких тілесних ушкоджень. Давність виявлених тілесних ушкоджень може відповідати терміну, зазначеному в направленні та особисто потерпілою. Ушкодження виникли в результаті дії тупих предметів, індивідуальні особливості травмуючих поверхонь яких в ушкодженнях не відобразились, або (частково) внаслідок ударів об такі предмети (чи поверхні). ОСОБА_5 не могла отримати сукупність усіх виявлених у неї тілесних ушкоджень «внаслідок падіння з положення стоячи на плоску, випуклу чи іншу тверду площину з обмеженою поверхнею (як з прискоренням тіла так і без нього)». Не виключене утворення за вказаних вище обставин частини з ушкоджень у вигляді синців і саден у ділянках нижніх кінцівок. В морфологічних особливостях тілесних ушкоджень, виявлених у ОСОБА_5 , індивідуальні особливості травмуючих поверхонь тупих предметів не відобразились. Терміни «виду травмуючої дії» та «предмета» являють собою поняття цілковито відмінного характеру. Через це, з судово-медичної точки зору, дати об`єктивну відповідь на таким чином сформульоване запитання неможливо;

?протоколом проведення слідчого експерименту від 11.08.2025 р. (а.с. 48-51) з додатком - DVD R диском (а.с. 52), який було проведено за участю потерпілої ОСОБА_5 , спеціаліста ОСОБА_11 , статиста ОСОБА_12 та у присутності понятих із застосуванням безперервного відеозапису для перевірки та уточнення відомостей механізму заподіяння тілесних ушкоджень, згідно якого 19 липня 2025 р. вона була запрошена на хрещення дочки сім`ї ОСОБА_13 . Також там був і обвинувачений. Після проведення хрещення дочки ОСОБА_13 у храмі, всі гості прибули до будинку АДРЕСА_5 для святкування даного дійства. Близько 22 год. вона та ОСОБА_14 відійшли за будинок, щоб поговорити, під час якого в них стався словесний конфлікт, та ОСОБА_15 було нанесено їй тілесні ушкодження;

?протоколом огляду (відеозапису) від 11.08.2025 р. (а.с. 53), згідно якого у службовому кабінеті № 19 адміністративної будівлі відділення поліції №1 Обухівського РУП ГУНП в Київській області, яке знаходиться за адресою: Київська область, Обухівський район, місто Кагарлик, вулиця Ярослава Мудрого, 13, а саме поблизу відділення поліції №1 Обухівського РУП ГУНП в Київській області, у відповідності до ст.ст. 104, 105, 106, ч. 3 ст. 107, ст.ст. 223, 237 КПК України було проведено огляд DVD- R диску, який було додано до протоколу слідчого експерименту від 11.08.2025 року. При проведенні цієї слідчої дії використовувалися: комп`ютерна техніка: системний блок «DESKTOP-I5Q3PTI» та монітор «ViewSonic». Проведеним оглядом встановлено: предметом огляду є додаток до протоколу слідчого експерименту від 11.08.2025 року, а саме DVD -R диск ємкістю 4,7 Gb. При огляді диску встановлено, що на ньому мається відеофайл формату «MTS», з назвою «00037» та розміром 634 752 Кб. При перегляді зазначеного відеофайлу з назвою «00037» встановлено, що у ньому міститься відеозапис слідчої дії - проведення слідчого експерименту від 11.08.2025 за адресою: Київська область, Обухівський район, місто Кагарлик, вулиця Будівельників, 3/1 за участю потерпілої ОСОБА_5 . В ході проведення слідчого експерименту ОСОБА_5 розповіла та показала, яким чином ОСОБА_3 заподіяв їй тілесні ушкодження. Під час огляду застосовані технічні засоби: комп`ютерна техніка: системний блок «DESKTOP-I5Q3PTI», монітор «ViewSonic», DVD -R диск, який було додано до протоколу слідчого експерименту від 11.08.2025 року. Огляд проводився при змішаному освітленні;

?постановою про визнання предмету речовим доказом від 11.08.2025 року (а.с. 54-56) згідно якої оптичні диски формату DVD-R ємкістю 4,7 GB з відео файлом з назвою «00037» розміром 634 752 Кб. з відеозаписом слідчої дії - проведення слідчого експерименту 23.07.2025 за адресою: Київська область, Обухівський район, місто Кагарлик, вулиця Будівельників, 3/1 за участю потерпілої ОСОБА_5 . В ході проведення слідчого експерименту ОСОБА_5 розповіла та показала, яким чином ОСОБА_3 заподіяв їй тілесні ушкодження, що мають значення речових доказів у кримінальному провадженні № 0000061 від 30.07.2025 - визнано речовим доказом та приєднано до матеріалів дізнання у кримінальному провадженні № 0000061 від 30.07.2025;

?висновком експерта № 106, експертиза розпочата 02.09.2025 р., експертиза закінчена 03.09.2025 р. (а.с. 57-58), згідно якого виявлені у ОСОБА_5 тілесні ушкодження могли утворитися «близько 22:00 год. 19.07.2025 внаслідок нанесення їй ОСОБА_15 ударів при обставинах, вказаних потерпілою ОСОБА_5 під час слідчого експерименту, а саме: спочатку ОСОБА_14 наніс їй удар долонею руки в обличчя, після якого вона впала. Після чого, коли вона перебувала в положенні лежачи на землі, ОСОБА_14 наніс їй одинадцять ударів долонями обох рук по обличчю та п`ять ударів ногами у ділянку лівого плеча та боку»;

?протоколом проведення слідчого експерименту від 04.09.2025 р. (а.с. 59-62) з додатком - DVD R диском (а.с. 63), який було проведено за участю підозрюваного ОСОБА_3 , спеціаліста ОСОБА_16 із застосуванням безперервного відеозапису для перевірки та уточнення відомостей механізму заподіяння тілесних ушкоджень, згідно якого підозрюваний розповів як наносив тілесні ушкодження, при цьому показував їх нанесення на статисту;

?протоколом огляду (відеозапису) від 05.09.2025 р. (а.с. 64), згідно якого у службовому кабінеті № 19 адміністративної будівлі відділення поліції №1 Обухівського РУП ГУНП в Київській області, яке знаходиться за адресою: Київська область, Обухівський район, місто Кагарлик, вулиця Ярослава Мудрого, 13, а саме поблизу відділення поліції №1 Обухівського РУП ГУНП в Київській області, у відповідності до ст.ст. 104, 105, 106, ч. 3 ст. 107, ст.ст. 223, 237 КПК України було проведено огляд цифрової фотокамери Nikon моделі COOLPIX W300. При огляді відеокамери встановлено, що в ній знаходиться цифровий носій карта пам`яті «Kingston» 16 GB microSD SDCS/16GB 97190-E04.A00LF. Карту пам`яті «Kingston» 16 GB microSD SDCS/16GB 97190-E04.A00LF поміщено в спеціальний роз`єм ноутбука. При перегляді відомостей на цифровому носії карті пам`яті «Kingston», виявлено відеофайл формату «MP4» з назвою «DSCN5148» розміром 145824 Кб. При перегляді зазначеного відеофайлу встановлено, що у відеофайлі міститься відеозапис слідчої дії - проведення слідчого експерименту з підозрюваним ОСОБА_3 від 04.09.2025. Відеозапис починається о 13 год. 40 хв. і закінчується о 13 год. 45 хв. 04.09.2025 р. В ході перегляду вказаного відеофайлу, за допомогою зовнішнього оптичного приводу «ASUS R6D0AP006056» зроблено копію цього файлу, а саме файл скопійовано на жорсткий диск ноутбука, з якого скопійовано на оптичний носій - оптичний диск формату DVD-R ємкістю 4,7 G6. Під час огляду застосовані технічні засоби: комп`ютерна техніка: ноутбук HP 255 G7 Notebook PC «DESKTOP-4IM16S7», зовнішній оптичний привід «ASUS R6D0AP006056». Огляд проводився при змішаному освітленні;

?постановою про визнання предмету речовим доказом від 05.09.08.2025 року (а.с. 65-66) згідно якої оптичний диск формату DVD-R ємкістю 4,7 Гб з відео файлом формату «MP4» з назвою «DSCN5148» розміром 145824 Кб з відеозаписом слідчої дії - слідчим експериментом з підозрюваним ОСОБА_3 , що мають значення речових доказів у кримінальному провадженні № 0000061 від 30.07.2025 - визнано речовим доказом та приєднано до матеріалів дізнання у кримінальному провадженні № 0000061 від 30.07.2025.

Відповідно до ст. 2 КПК України, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Згідно ст.7 КПК України, зміст та форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких, зокрема, відносяться: презумпція невинуватості та забезпечення доведеності вини; змагальність сторін та свобода в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ст. 22 КПК України, кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом; сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 84 КПК України, доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню; процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів.

Відповідно до ст. 85 КПК України, належними є докази, які прямо чи непрямо підтверджують існування чи відсутність обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, та інших обставин, які мають значення для кримінального провадження, а також достовірність чи недостовірність, можливість чи неможливість використання інших доказів.

Доказ визнається допустимим, відповідно до ст. 86 КПК України якщо він отриманий у порядку, встановленому цим Кодексом; недопустимий доказ не може бути використаний при прийнятті процесуальних рішень, на нього не може посилатися суд при ухваленні судового рішення.

Що ж стосується доказів, які були здобуті під час судового слухання даного кримінального провадження, то суд оцінював їх на підставі Глави 4 Докази і доказування діючого КПК України.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 94 КПК України (оцінка доказів), суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення. Жоден доказ не має наперед встановленої сили (ч. 2 ст. 94 КПК України).

Судом всебічно, повно та неупереджено досліджено всі обставини кримінального провадження, надано оцінку кожному доказу з точки зору належності, допустимості та достовірності, а сукупності доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку.

Так, відповідно до ст. 91 КПК України у кримінальному провадженні підлягають доказуванню: 1) подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення); 2) винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення; 3) вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, а також розмір процесуальних витрат; 4) обставини, які впливають на ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, характеризують особу обвинуваченого, обтяжують чи пом`якшують покарання, які виключають кримінальну відповідальність або є підставою закриття кримінального провадження; 5) обставини, що є підставою для звільнення від кримінальної відповідальності або покарання.

Доказування полягає у збиранні, перевірці та оцінці доказів з метою встановлення обставин, що мають значення для кримінального провадження, а відповідно до ч.2 ст.91 та ч.1 ст.92 КПК України, обов`язок доказування вини покладено на прокурора, як сторону обвинувачення.

Що стосується показань обвинуваченого ОСОБА_3 щодо кількості нанесених ударів потерпілій ОСОБА_5 , то суд вважає, що вказані показання спростовуються висновком експерта № 106 експертиза розпочата 02.09.2025 р., експертиза закінчена 03.09.2025 р., який було проведено на підставі проведеного слідчого експерименту проведеного із потерпілою.

Всі вище перелічені письмові докази належні, оскільки вони підтверджують існування обставин, що підлягають доказуванню, допустимі, оскільки вони отримані в порядку встановленому КПК України, достовірні, оскільки фактичні дані отримані з цих доказів, не спростовані жодним іншим доказом, наданим сторонами кримінального провадження. Всі ці докази в своїй сукупності та взаємозв`язку не містять суперечностей, доповнюють один одного і дають можливість суду прийти до однозначного висновку.

Зазначені докази є узгодженими між собою та іншими доказами у справі та сумніву у своїй належності та допустимості, не викликають.

Суд, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів, - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення. При цьому, жоден доказ не має наперед встановленої сили, що відповідає вимогам ст.94 КПК України.

Отже, оцінюючи досліджені судом докази, які є належними, допустимими, достовірними в їх сукупності та взаємозв`язку, суд вважає їх достатніми для визнання винуватим ОСОБА_3 у вчиненні встановленого судом кримінального правопорушення.

Згідно ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, яка згідно змісту ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» при розгляді справ судами, як і Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод, застосовується як джерело права, а саме у рішенні «Коробов проти України», вказано, що при оцінці доказів суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом», така доведеність може випливати із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків.

Відповідно до ст. 17 Закону України Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини від 23.02.2006 року передбачено, що при розгляді справ суд застосовують Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод, 1950 року та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Згідно ст. 17 КПК України ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом.

Відповідно до п. 43 рішення Європейського суду з прав людини від 14 лютого 2008 року у справі Кобець проти України доведення має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом. Розумним є сумнів, який ґрунтується на певних обставинах та допустимих відомостях, визнаних доказами, або відсутності таких відомостей і є таким, який змусив би особу втриматися від прийняття рішення у питаннях, що мають для неї найбільш важливе значення.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, критерієм доведення винуватості особи у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення є те, що саме прокурор має довести вину обвинуваченого поза межами розумного сумніву, ухвалюючи обвинувальний вирок, суд має бути переконаний поза межами розумного сумніву, що кожен із суттєвих елементів інкримінованого особі кримінального правопорушення є доведеним (справа Дж. Мюрей проти Сполученого Королівства).

Відповідно до вимог ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, на суд покладається, здійснювати неупереджений розгляд та ухвалювати обґрунтовані рішення.

Крім того, відповідно до цієї ж статті Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, на суд покладається обов`язок сприяти максимальному забезпеченню процесуальних прав учасників судового провадження

При оцінці доказів суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом». Доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту. Суд при оцінці доказів має керуватися критерієм доведення «поза розумним сумнівом». Таке доведення має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою - п. 161,150,100 рішення Європейського суду з прав людини у справах «Ірландія проти Сполученого Королівства», «Нечипорук і Йонкало проти України, «Салман проти Туреччини».

Суд, відповідно до ст. 94 КПК України за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному і неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінивши кожний наданий прокурором допустимий доказ з точки зору належності, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття процесуального рішення, встановив поза розумним сумнівом співіснування достатньо вагомих, переконливих, чітких і узгоджених між собою ознак та неспростовних презумпцій факту доведеності вчинення ОСОБА_3 кримінального правопорушення, передбаченого ст. 125 ч. 1 КК України.

Аналізуючи зібрані докази в їх сукупності суд приходить висновку, що дії обвинуваченого ОСОБА_3 правильно кваліфіковано за ст. 125 ч. 1 КК України, а саме: у вчиненні умисного легкого тілесного ушкодження.

Таким чином, суд дійшов до висновку, що мало місце діяння, у вчиненні якого обвинувачується, обвинувачений винний та підлягає покаранню.

Обставини, які характеризують особу обвинуваченого.

Згідно паспорта НОМЕР_1 , виданого 08.12.2012 року обвинувачений ОСОБА_3 народився ІНФОРМАЦІЯ_3 в м. Кагарлик Кагарлицького району Київської області, відповідно, на момент вчинення злочину був повнолітнім та є громадянином України.

Згідно вимоги про судимість № 382/109/1603/02-25 від 31.07.2025 р. станом на 31.07.2025 року ОСОБА_3 є особою раніше не судимою.

Згідно довідки Комунального некомерційного підприємства Кагарлицької міської ради «Кагарлицька багатопрофільна лікарня» обвинувачений ОСОБА_3 за наркологічною допомогою не звертався та на обліку в лікаря - нарколога не перебуває.

Згідно довідки Комунального некомерційного підприємства Кагарлицької міської ради «Кагарлицька багатопрофільна лікарня» обвинувачений ОСОБА_3 не звертався до лікаря психіатра та на обліку в лікаря - психіатра не перебуває.

Згідно характеристики, виданої виконавчим комітетом Кагарлицької міської ради на гр. ОСОБА_3 , Кагарлицька міська рада повідомляє, що згідно інформації завідувача сектору реєстрації місця проживання відділу ЦНАП гр. ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 зареєстрований в АДРЕСА_1 . Скарг на ОСОБА_3 від сусідів та інших жителів міста до Кагарлицької міської ради не надходило. Участі у суспільному житті громади ОСОБА_3 не приймав. При виконавчому комітеті міської ради відсутні будь-які інші дані відносно гр. ОСОБА_3 .

Обгрунтування судом призначення обвинуваченому ОСОБА_3 міри та виду покарання.

Так, санкція ст. 125 ч.1 КК України передбачає покарання у виді штрафу до п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або громадськими роботами на строк до двохсот годин, або виправними роботами на строк до одного року.

Згідно ч. 2 ст. 12 КК України - кримінальним проступком є передбачене цим Кодексом діяння (дія чи бездіяльність), за вчинення якого передбачене основне покарання у виді штрафу в розмірі не більше трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або інше покарання, не пов`язане з позбавленням волі.

Відповідно до ч. 2 ст. 12 КК України вчинене обвинуваченим ОСОБА_3 , є кримінальним проступком.

При призначенні обвинуваченому покарання суд керується вимогами ст. ст. 65-67 КК України та роз`ясненнями постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 року "Про практику призначення судами кримінального покарання" із змінами та доповненнями та виходить із принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, врахуванні ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Обставин, що пом`якшує покарання обвинуваченого ОСОБА_3 згідно ст. 66 КК України суд не вбачає.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 , згідно ст. 67 КК України суд не вбачає.

У пункті 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 року №7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» (із змінами) звернуто увагу судів на те, що вони при призначенні покарання в кожному випадку і щодо кожного підсудного, який визнається винним у вчиненні злочину, мають суворо додержувати вимог ст. 65 КК України стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання. При цьому, призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових кримінальних правопорушень.

Відповідно до ст. 50 КК України покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави і має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень.

Відповідно до вимог ст. 65 КК України суд призначає покарання у межах, установлених в санкції статті Основної частини КК України, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення, відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушень, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень.

Відповідно до п.3 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» визначаючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, суди повинні виходити з класифікації злочинів (ст. 12 КК), а також із особливостей конкретного злочину й обставин його вчинення.

У справі «Бакланов проти Росії» (рішення від 09 червня 2005 року), так і у справі «Фрізен проти Росії» (рішення від 24 березня 2005 року) Європейський суд з прав людини зазначив, що «досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значним, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було свавільним». У справі «Ізмайлов проти Росії» (п.38 Рішення від 16 жовтня 2008 року) Європейський суд з прав людини вказав, що «для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий надмірний тягар для особи».

Одним з проявів верховенства права є положення про те, що право не обмежується лише законодавством як однією з його форм, а включає й інші соціальні регулятори. Справедливість - одна з основних засад права і є вирішальною у визначенні його як регулятора суспільних відносин, одним із загальнолюдських вимірів права.

Тобто, суд має призначати покарання конкретній особі за конкретний злочин, максимально індивідуалізуючи покарання, яке має бути необхідним і достатнім для виправлення обвинувачених, а також для запобігання вчиненню нових злочинів (ч. 2 ст. 50 КК України).

Однак, призначаючи покарання, суд також враховує і принцип гуманізації відповідальності при призначенні покарання, який повинен бути застосований виходячи із засад визначених у Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка підлягає застосуванню відповідно до ст. 9 Конституції України та ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини».

Крім того, відповідно до роз`яснень, що містяться у п.3 постанови Пленуму Верховного суду України від 24.10.2003 № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» досліджуючи дані про особу підсудного, суд повинен з`ясувати його вік, стан здоров`я, поведінку до вчинення злочину як у побуті так і за місцем роботи чи навчання, його минуле (зокрема, наявність не знятих чи не погашених судимостей, адміністративних стягнень), склад сім`ї (наявність на утриманні дітей та осіб похилого віку), його матеріальний стан, тощо.

При призначенні покарання, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винної, а саме: враховується особа ОСОБА_3 , яка є особою раніше не судимою, вперше вчинив кримінальне правопорушення та притягається до кримінальної відповідальності, вчинив кримінальне правопорушення, яке відноситься до категорії кримінальних проступків, маючий постійне місце реєстрації та проживання, думку прокурора, який просив призначити покарання у виді штрафу, суд прийшов до висновку про застосування до обвинуваченого покарання в межах санкції статті 125 ч. 1 КК України, а саме: у виді штрафу.

Підстав для застосування ст. ст. 69, 69-1 КК України, суд не вбачає.

Така позиція відповідає практиці Європейського суду з прав людини, яка відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» при розгляді справ застосовується як джерело, зокрема у справі «Скоппола проти Італії» від 17.09.2009 року (заява № 10249/03), де зазначено, що складовим елементом принципу верховенства права є очікування від суду застосування до кожного злочинця такого покарання, яке законодавець вважає пропорційним. У п. 33 рішення ЄСПЛ від 19.02.2009 у справі "Христов проти України" суд зазначив, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване ч. 1 ст. 6 Конвенції, слід тлумачити в контексті преамбули Конвенції, яка, зокрема, проголошує верховенство права як складову частину спільної спадщини Договірних держав.

Справедливість покарання полягає насамперед у тому, що воно має відповідати загальнолюдським цінностям, моральним устоям суспільства, переконувати громадян у правильності судової політики.

Призначаючи покарання, суд також враховує і принцип гуманізації відповідальності при призначенні покарання, який повинен бути застосований виходячи із засад визначених у Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка підлягає застосуванню відповідно до ст. 9 Конституції України та ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини».

Справедливість покарання полягає насамперед у тому, що воно має відповідати загальнолюдським цінностям, моральним устоям суспільства, переконувати громадян у правильності судової політики.

Тобто, визначене покарання, на думку суду, є необхідним та достатнім для виправлення ОСОБА_3 та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень і відповідає цілям та загальним засадам призначення покарання.

Цивільний позов по справі відсутній.

Процесуальні витрати по справі відсутні.

Долю речових доказів вирішити на підставі ст. 100 КПК України.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст. 369, 370, 373, 374, 376 КПК України, суд, -

у х в а л и в:

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ст. 125 ч. 1 КК України та призначити йому покарання у виді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) грн. 00 коп..

Запобіжний захід відносно ОСОБА_3 не обирався.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлявся.

Судові витрати у кримінальному провадженні відсутні.

Речові докази по кримінальному провадженню: (а.с. 52, 54-56) DVD-R диск із відеозаписом проведення слідчого експерименту з потерпілою, який долучено до матеріалів кримінального провадження після набрання вироком законної сили залишити при матеріалах кримінального провадження; (а.с. 63, 65-66) DVD-R диск із відеозаписом проведення слідчого експерименту із підозрюваним, який долучено до матеріалів кримінального провадження після набрання вироком законної сили залишити при матеріалах кримінального провадження.

На вирок суду може бути подана апеляційна скарга до Київського апеляційного суду через Кагарлицький районний суд Київської області протягом тридцяти діб з моменту його проголошення, а особою, яка перебуває під вартою - з моменту вручення їй копії судового рішення.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, вважається, що вирок не набрав законної сили. Судове рішення суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту його проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Копія вироку не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Суддя ОСОБА_1