УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 травня 2025 року

м. Київ

справа № 530/949/23

провадження № 51-1717ск25

Верховний Суд колегією суддів Третьої судової палати Касаційного кримінального суду

у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши касаційну скаргу захисника ОСОБА_4 , який діє в інтересах ОСОБА_5 на вирок Котелевського районного суду Полтавської області від 17 травня 2024 року та ухвалу Полтавського апеляційного суду від 17 лютого 2025 року в кримінальному провадженні стосовно ОСОБА_5 ,

встановив:

У касаційній скарзі порушується питання про перегляд вказаних судових рішень у касаційному порядку.

Перевіривши касаційну скаргу на відповідність вимогам ст. 427 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК), суд касаційної інстанції дійшов висновку, що скаргу подано без додержання вимог пунктів 4, 5 ч. 2 цієї статті.

Згідно з пунктами 4, 5 ч. 2 ст. 427 КПК касаційна скарга повинна містити обґрунтування заявлених скаржником вимог із відображенням того, у чому полягає незаконність чи необґрунтованість судового рішення та вимоги особи, яка подає касаційну скаргу, до суду касаційної інстанції.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 433 КПК суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в оскарженому судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.

При цьому касатор значну частину скарги відводить на неповноту судового розгляду та невідповідності висновків суду фактичним обставинам, посилається на низку фактичних обставин справи, показання свідків, експертів, засудженого. Тобто, висловлюючи незгоду з встановленими судами обставинами та прийнятими рішеннями, наполягаючи на власній версію подій.

Однак, невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження, однобічність та неповнота судового розгляду можуть бути підставою для зміни чи скасування вироку місцевого суду апеляційним судом (статті 409, 410 КПК).

Частиною 1 ст. 438 КПК, передбачено, що підставами для скасування чи зміни судових рішень судом касаційної інстанції є: істотне порушення вимог кримінального процесуального закону (ст. 412 КПК); неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність (ст. 413 КПК); невідповідність призначеного покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого (ст. 414 КПК).

Отже, касаційний суд не перевіряє судові рішення в частині неповноти судового розгляду, а також невідповідності висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження. Під час розгляду касаційної скарги суд касаційної інстанції керується фактичними обставинами, установленими судами першої та апеляційної інстанцій.

Крім того, касатор зазначає про відмову у задоволенні клопотання сторони захисту про призначення комісійної судово-медичної експертизи судом першої та в подальшому апеляційної інстанції, однак не вказує, у чому полягає істотність порушень вимог кримінального процесуального закону, які перешкодили чи могли перешкодити суду/судам ухвалити законне та обґрунтоване рішення в контексті незадоволення цього клопотання та які дані можливо було встановити завдяки такій експертизі й яке вони мали значення для встановлення істини в справі.

Також захисник посилається на порушення судом апеляційної інстанції вимог статей 23, 94 КПК у зв`язку з відмовою у задоволенні клопотання сторони захисту про повторне дослідження доказів, у тому числі допиті свідків. Однак він не вказує, які нові чи інші фактичні дані, на його думку, могли повідомити свідки і це вплинуло чи могло вплинути на законність та обґрунтованість рішень судів та у чому полягають порушення судами (судом) вимог КПК, з урахуванням положень ч. 1 ст. 438, 404 КПК.

Щодо доказів, що на думку автора скарги підтверджують невинуватість ОСОБА_5 , то для можливості перевірки таких доводів Судом скаржник не зазначає ці докази, які беззаперечно доводять невинуватість засудженого і не були враховані судами, однак на них посилалась сторона захисту.

Тому, скаржнику необхідно уточнити та конкретизувати доводи своєї касаційної скарги, в межах повноважень Верховного Суду, і належним чином обґрунтувати обставини на які він посилається, як на підстави для скасування чи зміни оскаржуваних ним судових рішень, відповідно до положень ст. 438 КПК.

У зв`язку із вищевикладеним за наявності підстав, захиснику потрібно подати касаційну скаргу в новій редакції, взявши до уваги зазначене у цьому рішенні.

Оскільки касаційна скарга не відповідає вимогам передбаченим ст. 427 КПК, колегія суддів вважає за необхідне на підставі ч. 1 ст. 429 цього Кодексу залишити її без руху й установити строк для усунення допущених недоліків.

Враховуючи викладене, керуючись ч. 1 ст. 429, ст. 441 КПК, Верховний Суд

постановив:

Касаційну скаргу захисника ОСОБА_4 , який діє в інтересах ОСОБА_5 на вирок Котелевського районного суду Полтавської області від 17 травня 2024 року та ухвалу Полтавського апеляційного суду від 17 лютого 2025 року в кримінальному провадженні стосовно ОСОБА_5 , залишити без руху та надати йому строк для усунення недоліків протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання ухвали.

У разі неусунення зазначених в ухвалі недоліків в установлений строк, скаргу буде повернуто особі, яка її подала.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3