21.08.2025 Провадження по справі № 1-кп/940/63/25
Справа № 940/1398/24
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 серпня 2025 року Тетіївський районний суд Київської області у складі :

головуючого судді: ОСОБА_1

при секретарі : ОСОБА_2

з участю прокурора : ОСОБА_3

обвинуваченого : ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Тетієві кримінальне провадження № 0000105 від 16.10.2024 року за обвинуваченням:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця с. Теліжинці Тетіївського району Київської області, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , з середньою освітою, не одруженого, не працюючого, невійськовозобов?язаного, судимого: 20.05.2015 року Тетіївським районним судом Київської області за ч.2, ч.3 ст. 185, ч.4 ст. 296, ч.1 ст. 70 КК України до позбавлення волі строком на 4 роки; 19.04.2019 року Тетіївським районним судом Київської області за ч.1 ст. 395 КК України до покарання у виді арешту строком 2 місяці,-

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 382 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

Судом встановлено, що ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 382 КК України за наступних обставин.

Так, відповідно до ст. 9 Кодексу України про адміністративні правопорушення встановлено, що адміністративне правопорушення це протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

За вчинення адміністративного правопорушення до особи застосовується адміністративне стягнення, одним із видів якого є громадські роботи.

Відповідно до ст. 23 Кодексу України про адміністративні правопорушення адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Відповідно до ст. 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку.

Обов`язковість судового рішення, згідно зі ст. 129 Конституції України, є однією з основних засад судочинства. Як установлено у ст.13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Обов`язковість урахування (преюдиційність) судових рішень для інших судів визначається законом. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи не можуть приймати рішення, які скасовують судові рішення або зупиняють їх виконання.

Встановлено, що постановою Тетіївського районного суду Київської області у справі № 940/993/24 від 16.08.2024 року, ОСОБА_4 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173 КУпАП, притягнуто до відповідальності та застосовано адміністративне стягнення у виді громадських робіт на строк 60 (шістдесят) годин. Зазначена постанова суду набрала законної сили 27.08.2024 року.

27.08.2024 року до Білоцерківського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» у м. Києві та Київській області з Тетіївського районного суду Київської області надійшла на виконання постанова № 940/993/24 відносно ОСОБА_4 .

З метою виконання постанови суду, 06.10.2024 року ОСОБА_4 належним чином ознайомлено із порядком та умовами відбування адміністративного стягнення у виді 60 годин громадських робіт та надано направлення до КП «Дібрівка-Обрій», згідно із яким порушник повинен приступити до відбування громадських робіт не пізніше 09.10.2024 року.

09.10.2024 року ОСОБА_4 для відпрацювання громадських робіт не з`явився.

З метою виконання судового рішення 11.10.2024 року та 14.10.2024 року ОСОБА_4 направлено виклики про прибуття до Білоцерківського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» у м. Києві та Київській області, проте за викликом він не з`явився.

14.10.2024 року уповноваженою особою Білоцерківського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» у м. Києві та Київській області здійснено виїзд за місцем проживання ОСОБА_4 для з`ясування невиконання ним постанови суду про накладення адміністративного стягнення у виді 60 годин громадських робіт, проте ОСОБА_4 відмовився від виконання постанови суду, на що останньому було роз`яснено про кримінальну відповідальність за умисне невиконання постанови суду за ч.1 ст. 382 КК України.

Таким чином, будучи зобов`язаним і маючи реальну можливість виконати постанову суду, ОСОБА_4 у період з 08.10.2024 року по 16.10.2024 року умисно, без поважних причин не виконав постанову Тетіївського районного суду Київської області від 16.08.2024 року, яка 27.08.2024 року набрала законної сили, а саме проявив бездіяльність, що полягає в незастосуванні заходів, необхідних для виконання постанови суду, не виконував покладений на нього судом обов`язок щодо відбуття стягнення у виді громадських робіт.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 382 КК України визнав повністю, ствердивши обставини, зазначені у обвинувальному акті. Пояснив, що він дійсно, достовірно знаючи про постанову Тетіївського районного суду Київської області від 16.08.2024 року про накладення на нього адміністративного стягнення у виді 60 годин громадських робіт, не бажаючи виконувати вказане рішення суду, без поважних причин не приступив до відбування громадських робіт.

На підставі ч.3 ст. 349 КПК України за згодою учасників судового провадження, суд визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин справи, які ніким не оспорюються, а саме доказів на підтвердження події кримінального правопорушення, часу, місця, способу, мети та мотивів його вчинення, винуватості обвинуваченого. При цьому суд з`ясував, чи вони правильно розуміють зміст цих обставин, сумніви у добровільності їх позиції відсутні, а також роз`яснив їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Оцінюючі досліджені в судовому засіданні докази, суд вважає винуватість обвинуваченого ОСОБА_4 доведеною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 382 КК України. Його дії правильно кваліфіковані за ч.1 ст.382 КК України як умисне невиконання постанови суду, що набрала законної сили.

Доведеність вини і така кваліфікація дій обвинуваченого в суду не викликає сумнівів.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_4 за ч.1 ст.382 КК України, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України є нетяжким злочином, особу винного, який раніше судимий: 20.05.2015 року Тетіївським районним судом Київської області за ч.2, ч.3 ст. 185, ч.4 ст. 296, ч.1 ст. 70 КК України до позбавлення волі строком на 4 роки; 19.04.2019 року Тетіївським районним судом Київської області за ч.1 ст. 395 КК України до покарання у виді арешту строком 2 місяці, негативно характеризується за місцем проживання, не одружений, не працюючий, не перебуває на обліку у лікаря психіатра, проте перебуває на обліку у лікаря нарколога з приводу синдрому залежності від алкоголю, висновок органу пробації про можливість виправлення обвинуваченого без ізоляції від суспільства, а також інші обставини, які відповідно до положень Кримінального кодексу України, у тому числі статей 66,67 цього Кодексу, впливають на вибір заходу примусу.

Відповідно до статей 50,65 КК України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, повинно бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень, а згідно з ч.2 ст.50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених. Виходячи з принципів співмірності й індивідуалізації, покарання за своїм видом та розміром має бути адекватним (відповідним) характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного. При виборі заходу примусу мають значення й повинні братися до уваги обставини, які його пом`якшують та обтяжують.

Отже, суд обираючи покарання враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують покарання.

До обставин, які пом`якшують покарання обвинуваченому, суд відносить повне визнання ним своєї винуватості.

До обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_4 , суд відносить рецидив злочинів.

Реалізуючи принцип законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, з урахуванням всіх обставин у справі, даних, що характеризують особу обвинуваченого, суд приходить до висновку про можливість виправлення обвинуваченого ОСОБА_6 в умовах не пов?язаних з ізоляцією від суспільства із застосуванням статті ст.75 КК України, звільнивши його від відбування покарання з іспитовим строком, та поклавши на нього обов?язки, передбачені ст. 76 КК України: періодично з?являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації, оскільки, на думку суду, таке покарання буде справедливим, необхідним й достатнім для його виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

Речові докази, процесуальні витрати відсутні .

Заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувалися.

Керуючись ст.ст. 369, 370, 371, 373, 374, 376 КПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

ОСОБА_5 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч 1 ст. 382 КК України.

Призначити ОСОБА_4 покарання за ч.1 ст. 382 КК України у виді 3 (трьох) років позбавлення волі.

Відповідно до ст.75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання з випробуванням, встановивши йому іспитовий строк тривалістю 3 (три) роки.

Згідно з п.п. 1, 2 ч. 1, п. 2 ч. 3 ст.76 КК України протягом іспитового строку покласти на ОСОБА_4 наступні обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання роботи, або навчання, не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Строк відбуття покарання ОСОБА_4 обчислювати з моменту проголошення вироку.

Заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувалися.

Вирок може бути оскаржений до Київського апеляційного суду на протязі 30 днів з дня його проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення. Учаснику судового провадження, який не був присутній в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

Суддя: ОСОБА_7