Провадження №1-кп/193/94/25
У Х В А Л А

іменем України

19 червня 2025 року Софіївський районний суд Дніпропетровської області

у складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю: секретарів судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

розглядаючи у відкритому судовому засіданні у залі суду в сел. Софіївка Криворізького району Дніпропетровської області у межах кримінального провадження № 0000010 від 10.01.2025 клопотання прокурора Софіївського відділу Криворізької східної окружної прокуратури Дніпропетровської області про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно:

ОСОБА_4 , народженого ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Кривому Розі Дніпропетровської області, громадянина України, проживаючого без реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого: 10.10.2024 за вироком Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області за ч. 4 ст. 185 КК України до 5 років позбавлення волі з випробуванням на підставі ст. 75 КК України строком на один рік,

обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України,

В С Т А Н О В И В:

На розгляді Софіївського районного суду Дніпропетровської області перебуває кримінальне провадження за № 0000010 від 10.01.2025 за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст. 263 КК України.

До обвинуваченого застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою з можливістю внесення застави у розмірі 60 560 грн.

Під час судового розгляду справи прокурором заявлено клопотання про продовження відносно обвинуваченого ОСОБА_4 раніше обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, строк дії якого спливає 23.06.2025, з тих підстав, що ризики, які слугували підставою для обрання такого запобіжного заходу не відпали та не змінились, застосування будь-якого іншого більш м`якого запобіжного заходу унеможливить забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків. Також прокурор вважав за можливе залишити для обвинуваченого можливість застосування альтернативного запобіжного заходу у вигляді застави у раніше визначеному судом розмірі, - 60 560 грн.

Вважає, що метою продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою є запобігання ризикам, передбаченими пунктами 1, 3 та 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, зокрема: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, через суворість покарання за вчинення тяжкого злочину (від 3 до 7 років позбавлення волі), відсутність зареєстрованого постійного місця проживання та слабкі соціальні зв`язки; через загрозу незаконно впливу на свідків у кримінальному провадженні; ризику вчинення іншого кримінального правопорушення, зважаючи на те, що цей злочин обвинувачений вчинив у період іспитового строку.

Обвинувачений ОСОБА_4 в судовому засіданні заперечував проти задоволення клопотання прокурора, просив змінити йому запобіжний захід на домашній арешт. Пояснив, що страждає на тяжку онкологічну хворобу, зокрема має рак 4 стадії (уражений анальний отвір). В умовах слідчого ізолятора йому надають фактично лише знеболювальні. Перебуваючи під вартою його конвоювали до Криворізькоого онкодиспансеру, де після проведення обстеження лікарем онкологом рекомендовано йому провести операцію колостомію. Наголосив, що в умовах ізоляції йому таку операцію виконати не зможуть, тому просив на час судового розгляду кримінального провадження відпустити його на волю під домашній арешт.

Захисник підтримав доводи обвинуваченого щодо доцільності заміни йому запобіжного заходу на більш м`який у вигляді домашнього арешту, вважає, що після обрання такого запобіжного заходу ОСОБА_4 буде сумлінно виконувати процесуальні обов`язки, покладені на нього судом, а також зможе отримати повноцінну кваліфіковану медичну допомогу з лікування онкозахворювання, у тому числі проведення необхідного операційного втручання.

Вислухавши пояснення учасників процесу, дослідивши наявні матеріали справи суд дійшов такого висновку.

Судом встановлено, що за ухвалою слідчого судді Софіївського районного суду Дніпропетровської області від 28.02.2025 відносно підозрюваного ОСОБА_4 , в межах вказаного кримінального провадження на досудовому розслідуванні, було обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 27 квітня 2025 року з можливістю внесення застави у сумі 20 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає 60 560 гривень.

Надалі, після спрямування обвинувального акту до Софіївського районного суду Дніпропетровської області, вже названим судом відповідний запобіжний захід відносно обвинуваченого за ухвалою суду від 24.04.2025 продовжено до 23.06.2025 з можливістю внесення раніше визначеної застави.

Відповідно до ч. 1 ст. 201, ч.1 ст. 331 КПК України, під час судового засідання суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або продовжити запобіжний захід щодо обвинуваченого.

Відповідно до ч. 4 ст. 176 КПК України, запобіжні заходи застосовуються під час судового провадження судом за клопотанням прокурора.

Виходячи з положень глави 18 КПК України, зокрема ст. 131, 176 вказаного Кодексу, запобіжні заходи, в тому числі тримання під вартою, є одними з видів заходів забезпечення кримінального провадження.

Відповідно до ч. 3 ст. 331 КПК України, за наявності клопотань суд під час судового розгляду зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження запобіжного заходу до закінчення двомісячного строку з дня його застосування.

Дійсно, згідно ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених ч. 5 ст. 176 цього кодексу.

При вирішенні питання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_4 суд дійшов висновку про існування обставин, що можуть перешкодити завершенню судового розгляду до закінчення дії попередньої ухвали про тримання особи під вартою. Також, судом встановлено, що процесуальні ризики, передбачені ст. 177 КПК України, не зменшилися й виправдовують подальше тримання обвинуваченого під вартою.

Відповідно до вимог ст.178 КПК України, при вирішенні питання про продовження дії запобіжного заходу враховується втому числі: тяжкість покарання, що загрожує особі у разі визнання винуватим у кримінальному правопорушенні; вік та стан здоров`я обвинуваченого; міцність його соціальних зв`язків у місці його постійного проживання, наявність родини та утриманців, постійного місця роботи, навчання; репутацію, його майновий стан; наявність судимостей; повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення.

З пояснень учасників справи та матеріалів, що маються у справі, вбачається, що ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, за яке передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від трьох до семи років. Вказаний злочин був вчинений у період іспитового строку (1 рік), призначеного за вироком Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 10.10.2024 за вчинення злочину, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України.

Будь-яких даних про зменшення чи відсутність ризиків, передбачених п.п. 1,3,5 ч. 1 ст. 177 КПК України, для застосування стосовно підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою в судовому засіданні не встановлено. Також суд оцінює суспільну небезпечність кримінального правопорушення, що йому інкримінується, імовірну можливість продовження обвинуваченим протиправної поведінки у подальшому.

Суд враховує ризик вірогідності його переховування від суду, незаконно впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні, які не всі ще судом безпосередньо не допитувалися, обставини, які стали підставою для обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_4 не припинили існувати.

Обраний запобіжний захід відносно обвинуваченого узгоджується також з правовою позицією, викладеною у рішенні Європейського суду у справі за скаргою «Москаленко проти України», де зазначено, що обґрунтована підозра щодо вчинення заявником тяжкого злочину могла первісно виправдовувати його тримання під вартою. Необхідність забезпечити належний хід провадження (зокрема, для отримання показань свідків) також була достатньою підставою для первісного тримання заявника під вартою. Також вказано, що суворість покарання, яке може бути призначено, є належним елементом при оцінці ризику переховування від суду чи скоєння іншого злочину. Суд визнає, що, враховуючи серйозність висунутого щодо ОСОБА_4 обвинувачення, можливо виправдано вважати, що такий ризик існує.

Слід вказати також про репутацію самого обвинуваченого, який неодноразово був раніше судимий 14 разів разів за вчинення тяжких корисливих злочинів, значну части свого життя відбував покарання у місцях позбавлення волі, має достатньо слабкі соціальні зв`язки, зокрема власного житла не має, проживає у будинку АДРЕСА_1 , куди тимчасово дозволила йому вселитися знайома йому жінка і він сплачує їй лише витрати за комунальні послуги; власної сім`ї не має, проживає у цьому будинку разом з співмешканкою, яка має інвалідність і сама потребує подекуди стороннього нагляду; ніде не працює, проживає лише за рахунок випадкових заробітків, отриманих за виконання тяжкої фізичної праці по найму місцевих мешканців; до цього ув`язнення систематично зловживав алкогольними напоями.

На переконання суду, у обвинуваченого на теперішній час не має жодних чинників, які б підтримували його, утримували його від подальшого вчинення протиправних діянь та забезпечували виконання ним процесуальних обов`язків без тимчасової ізоляції від суспільства. Наявність самої лише хвороби у обвинуваченого не може бути безумовною підставою для пом`якшення йому запобіжного заходу, з огляду на те, що протікання такої хвороби не перешкоджала ОСОБА_4 вчиняти як попередній злочин, передбачений ч. 4 ст. 185 КК України, так і злочин у якому він наразі обвинувачується.

Посилання обвинуваченого на незадовільний стан здоров`я, яке унеможливлює його перебування у місцях тимчасового утримання (СІЗО) не знайшло свого об`єктивного підтвердження під час судового розгляду справи.

В обґрунтування заявленого клопотання обвинуваченим надано консультаційний висновок КП «Криворізький ОД» ДОР про те, що 25.03.2025 ОСОБА_4 був оглянутий лікарем онкологом, за результатом обстеження було встановлено діагноз: клінічно рак анального каналу з розповсюдженням на промежину та сідниці T4NlMx кл. Гр..II. Рекомендовано колостомія з наступним вирішенням подальшої тактики лікування в онкодиспансері.

Також на запит суду від Філії державної установи «Центр охорони здоров`я Державної кримінально-виконавчої служби України» у Дніпропетровській та Донецькій областях було надано інформацію від 06.05.2025 про те, що ОСОБА_4 був оглянутий лікарем проктологом КНП «КМЛ №16». Висновок: Сг прямої кишки. В умовах ITT та СІЗО утримуватися може.

26.03.2025 у КП «Криворізький ОД» ДОР, після згаданої вище консультації у лікаря онколога, проведено цитологічне та патологогістологічне дослідження. З 04.04. по 15.04.2025 ОСОБА_4 знаходився на стаціонарному лікуванні КММЧ №3 з діагнозом рак анального каналу з розповсюдженням на промежину та сідниці.

В рамках щорічного диспансерного нагляду ОСОБА_4 29.04.2025 проведено експрес тестування ШТ, згідно якого результати на Гепатит С та ВІЛ - негативні, а на ОСОБА_6 - позитивний. Зазначено, що стан здоров`я ОСОБА_4 тяжкий, що відповідає наявній патології.

11.06.2024 був повторно оглянутий лікарем КП «Криворізький ОД» ДОР, який згідно консультативного висновку підтвердив існування попереднього діагнозу.

Крім того, слід зазначити, що надана суду медична документація про наявність у обвинуваченого певного захворювання сама по собі ще не може свідчити про неможливість його утримання під вартою, адже відсутній необхідний висновок спеціальної лікарської комісії про те, що подальше перебування ув`язненого в місцях тимчасового утримання загрожує його життю або може призвести до серйозного погіршення здоров`я чи інших тяжких наслідків.

На запит суду надано лист від КП «Криворізький онкологічний диспансер» ДОР від 15.05.2025 про те, що вказана лікарня віднесена до Переліку закладів охорони здоров`я, на базі яких надається стаціонарна та амбулаторно-поліклінічна медична допомога особам, узятим під варту та ув`язненим, які перебувають в установах виконання покарання Південно-Східного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань Міністерства юстиції, який затверджений Спільним наказом Дніпропетровської обласної військової адміністрації, Південно-Східного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань Міністерства юстиції та Філії державної установи «Центр охорони здоров`я Державної кримінально-виконавчої служби України» у Дніпропетровській та Донецькій областях № 1356/0/197-23/83/АГП 2023-98-ОД-ДН від 22.09.2023. Та повідомлено, що таким пацієнтам, як ОСОБА_4 та іншим ув`язненим буде надана амбулаторно - поліклінічна медична допомога на базі КП «Криворізький ОД» ДОР. Для оперативного вирішення питань та визначення часу прийому лікаря просили звертатися до медичного директора ОСОБА_7 та зазначено його телефон.

Відповідно до вимог п.2.8 Порядку взаємодії закладів охорони здоров`я Державної кримінально-виконавчої служби України із закладами охорони здоров`я з питань надання медичної допомоги особам, узятим під варту, яке дозволяє проведення медичного огляду обвинувачених (далі Порядок), якщо за результатами огляду чи обстеження особи, узятої під варту, встановлено, що вона потребує надання медичної допомоги у закладі охорони здоров`я з орієнтовного переліку, лікар медичної частини СІЗО готує медичну довідку про стан здоров`я особи, узятої під варту, та звертається із запитом до керівництва СІЗО.

Керівництво СІЗО забезпечує перевезення особи, узятої під варту, до закладу охорони здоров`я з орієнтовного переліку та направляє довідку про стан здоров`я особи, узятої під варту, органу або особі, в провадженні яких знаходиться кримінальна справа цієї особи.Керівництво СІЗО організовує та забезпечує цілодобову охорону особи, узятої під варту, під час лікування у закладах охорони здоров`я відповідно до вимог нормативно-правових актів Міністерства юстиції, Міністерства охорони здоров`я.

Отже, приписи вказаного нормативно-правового акту чітко вказують на можливість надання стаціонарної медичної допомоги, особам, які перебувають під вартою в закладах охорони здоров`я.

З огляду на викладене судом установлено, що обвинувачений ОСОБА_4 справді має тяжке онкологічне захворювання, проте це захворювання за попередніми висновками лікарів не перешкоджає йому утримуватись в СІЗО та ІТТ, й до того ж обвинувачений має можливість, у разі погіршення стану здоров`я та неспроможності отримання необхідної медичної допомоги в умовах медичної частини ДУ «Криворізька установа виконання покарань», звернутися у відповідності до п. 2.7 вищевказаного Порядку до КП «Криворізький онкологічний диспансер» ДОР для подальшого надання йому стаціонарної та амбулаторно-поліклінічної медичної допомоги.

Також слід зауважити, що як повідомив під час розгляду справи сам обвинувачений, на вказане онкологічне захворювання він страждає вже чотири роки, проте перебуваючи на волі він лікувався самостійно, хаотично, не системно, приймаючи також здебільшого лише знеболювальні, за кваліфікованою медичною допомогою не звертався через брак коштів, й став наголошувати про необхідність кваліфікованого медичного лікування, у тому числі операційного втручання лише після того як його було взято під варту.

Проте з огляду на антисоціальний спосіб життя обвинуваченого на волі (систематичне зловживання алкогольними напоями, відсутність здорового харчування) та умови його самостійного лікування на свободі (хаотичне приймання ліків в основному знеболювальних, відсутність коштів для придбання необхідних ліків), суд доходить висновку, що на теперішній час саме в умовах слідчого ізолятора у обвинуваченого є значно більше можливостей отримати необхідну медичну допомогу.

У зв`язку з вищенаведеним, суд вважає що відсутні підстави для зміни запобіжного заходу на більш м`який, ніж тримання під вартою.

Європейський суд з прав людини у справі «Ілійков проти Болгарії» зазначив, що «суворість передбаченого покарання» є суттєвим елементом при оцінюванні «ризиків переховування або повторно вчинення злочинів».

Слід також відмітити, що застава у розмірі 60 560 грн визначена судом з урахуванням п. 2 ч. 5 ст. 182 КПК України у мінімальному розмірі.

Таким чином, суд вважає, що прокурором було доведено наявність достатніх підстав, вважати, що існують ризики, передбачені ст.177 КПК України, і про необхідність продовження відносно обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ще на 60 діб з можливістю внесення раніше визначеної застави у розмірі 60 560 грн.

Керуючись ст. 182, 183, 194, 197, 199, 315, 331, 371, 376 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

Клопотання прокурора Софіївського відділу Криворізької східної окружної прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_8 про продовження строку дії запобіжного заходу обвинуваченому у вигляді тримання під вартою, - задовольнити. Продовжити обвинуваченому ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб, тобто до 19 серпня 2025 року включно з можливістю внесення раніше визначеної застави у сумі двадцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає 60 560 (шістдесят тисяч п`ятсот шістдесят) гривень.

У випадку внесення обвинуваченим ОСОБА_4 застави у визначеному розмірі, вважати, що до нього застосований запобіжний захід у вигляді застави та зобов`язати обвинуваченого виконувати такі обов`язки на строк до 19.08.2025, а саме:

- прибувати за кожною вимогою до суду;

- не відлучатися з м. Кривого Рогу Дніпропетровської області без дозволу прокурора або суду;

- повідомляти прокурора чи суд про зміну свого місця проживання або роботи;

- утриматися від спілкування з усіма свідками та членами їхніх родин.

Ухвала суду в частині продовження строку тримання під вартою може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом семи днів з дня її оголошення безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду (м. Кривий Ріг).

Оскарження ухвали про продовження строку тримання під вартою, зупиняє набрання нею законної сили, але не зупиняє її виконання та не зупиняє судовий розгляд кримінального провадження.

У зв`язку з неявкою усіх учасників судового провадження, фіксація оголошення повного тексту цієї ухвали 20.06.2025 звукозаписувальними технічними пристроями не здійснювалася.

Суддя ОСОБА_1