Справа № 203/3401/25
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 травня 2025 року Центральний районний суд м. Дніпра у складі:

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в порядку спрощеного провадження, в залі суду в м. Дніпро кримінальне провадження № 0000180, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 30.04.2025 року, за обвинуваченням:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дніпропетровськ, громадянина України, маючого середню освіту, не одруженого, тимчасово не працюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінальних проступків, передбачених ч. 5 ст. 27 ч. 1 ст. 358, ч. 4 ст. 358 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

На початку вересня 2024 року більш точний час та дату в ході досудового розслідування встановити не надалось можливим, ОСОБА_3 маючи умисел на пособництво у виготовленні та подальше використання завідомо підробленого документу, у невстановленому досудовим розслідуванні місці, через мережу «Інтернет», на невстановленому досудовим розслідуванням сайті, знайшов оголошення з надання послуг по виготовленню та продажу документів, а саме посвідчення водія на право керування транспортними засобами.

Реалізуючи свій умисел, направлений на пособництво у підробленні офіційного документа який видається установою, яка має право видавати такі документи, і який надає права щодо допуску громадян до керування транспортними засобами, а саме посвідчення водія оформлення та видача якого, згідно зі ст. 5-1 «Положення про порядок видачі посвідчень водія та допуску громадян до керування транспортними засобами», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 340 від 08.05.1993, здійснюється територіальними центрами МВС та яке відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 15 Закону України «Про Єдиний державний демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус», відноситься до документів, що посвідчують особу та підтверджують її спеціальний статус, а згідно зі ст. 15 Закону України «Про дорожній рух» є документом, що підтверджує право на керування транспортними засобами відповідної категорії, з метою його подальшого використання, у вищевказаний день, надав невстановленій досудовим розслідуванням особі свої особисті дані - прізвище ім`я по батькові та число місяць та рік народження та фотокартку, тим самим сприяв виготовленню підробленого документу, а саме посвідчення водія.

Після чого, із невстановленою досудовим розслідуванням особою домовився про вартість, а саме 8000 гривень та строки в декілька днів, виготовлення завідомо підробленого офіційного документа, а саме посвідчень водія оформлення та видача якого, згідно зі ст. 5-1 «Положення про порядок видачі посвідчень водія та допуску громадян до керування транспортними засобами», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 340 від 08.05.1993, здійснюється територіальними центрами МВС та яке відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 15 Закону України «Про Єдиний державний демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус», відноситься до документів, що посвідчують особу та підтверджують її спеціальний статус, а згідно зі ст. 15 Закону України «Про дорожній рух» є документом, що підтверджує право на керування транспортними засобами відповідної категорії.

В подальшому, ОСОБА_3 у вересні 2024 року знаходячись в м. Дніпро отримав у невстановленої досудовим розслідуванням особи завідомо підроблений офіційний документ посвідчення водія з серійним номером НОМЕР_1 заповненого на ім`я ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Умисні дії ОСОБА_3 , виразились у сприянні, шляхом надання засобів для підроблення офіційного документу, який видається установою і який надає права з метою використання його підроблювачем, тобто у вчиненні кримінального правопорушень, передбаченого ч. 5 ст. 27, ч. 1 ст. 358 КК України.

Крім того, ОСОБА_3 , маючи умисел на використання завідомо підробленого документа посвідчення водія, оформлення та видача якого, згідно зі ст. 5-1 «Положення про порядок видачі посвідчень водія та допуску громадян до керування транспортними засобами», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 340 від 08.05.1993, здійснюється територіальними центрами МВС та яке відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 15 Закону України «Про Єдиний державний демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус», відноситься до документів, що посвідчують особу та підтверджують її спеціальний статус, а згідно зі ст. 15 Закону України «Про дорожній рух» є документом, що підтверджує право на керування транспортними засобами відповідної категорії, у невстановлені слідством час, місці та спосіб, придбав у невстановленої особи завідомо підроблене посвідчення водія із серійним номером НОМЕР_1 заповненого на ім`я ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

29.04.2025 о 21 год. 45 хв. ОСОБА_3 , керуючи автомобілем марки «Mercedes» моделі «E-270» д.н.з. « НОМЕР_2 » по проїзній частині вулиці Січеславська Набережна у місті Дніпро, де біля будинку 1-А, будучи зупиненим працівниками Управління патрульної поліції, умисно надав працівникам поліції у якості документа, що посвідчує його особу та підтверджує право керування вказаним транспортним засобом, завідомо підроблений документ - посвідчення водія, бланк якого, з серійним номером НОМЕР_1 заповненого на ім`я ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , не відповідає за способами друку та спеціальними елементами захисту аналогічним бланкам посвідчення водія, що перебувають в офіційному обігу на території України. Тобто використав завідомо підроблений документ з метою підтвердження законності керування в транспортним засобом.

Умисні дії ОСОБА_3 кваліфікуються за ч. 4 ст. 358 КК України за ознаками використання завідомо підробленого документу.

Зазначені обставини, які встановлені органом досудового розслідування, не оспорюються учасниками судового провадження.

В обвинувальному акті прокурором викладено клопотання, де зазначено, що ОСОБА_3 беззаперечно визнав свою винуватість, не оспорює встановлені досудовим розслідуванням обставини і згоден з розглядом обвинувального акта за його відсутності, про що мається відповідна заява, а тому, відповідно до положень ч. 1 ст. 302 КПК України, просить суд розглянути кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчиненні кримінальних проступків, передбачених ч. 5 ст. 27 ч. 1 ст. 358, ч. 4 ст. 358 КК України, у спрощеному порядку без проведення судового розгляду в судовому засіданні.

До обвинувального акту додано письмову заяву обвинуваченого ОСОБА_3 , яка складена в присутності захисника ОСОБА_4 , щодо беззаперечного визнання провини в пред`явленому обвинуваченні за ч. 5 ст. 27 ч. 1 ст. 358, ч. 4 ст. 358 КК України, згоди із встановленими досудовим розслідуванням обставинами, ознайомлення з обмеженням права апеляційного оскарження та надання згоди на розгляд обвинувального акта у спрощеному провадженні, за його відсутності.

Суд, перевіривши матеріали кримінального провадження, вважає, що при проведенні досудового розслідування порушень вимог КПК України вчинено не було, право на захист ОСОБА_3 було роз`яснено та дотримано, сумнівів у добровільності відповідної заяви ОСОБА_3 у суду не викликало, у зв`язку з чим, перешкод для здійснення розгляду кримінального провадження у спрощеному провадженні, судом не встановлено.

Вивчивши обвинувальний акт та додані до нього матеріали, згідно ст.ст. 381, 382 КПК України, суд вважає, що вина обвинуваченого ОСОБА_3 у вчиненні кримінальних проступків, передбачених ч. 5 ст. 27 ч. 1 ст. 358, ч. 4 ст. 358 КК України, знайшла своє підтвердження та кваліфікує його дії за ч. 5 ст. 27 ч. 1 ст. 358 КК України, як сприяння, шляхом надання засобів для підроблення офіційного документу, який видається установою і який надає права з метою використання його підроблювачем, а також, за ч. 4 ст. 358 КК України, як використання завідомо підробленого документа.

Згідно ст.ст. 50, 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання необхідне й достатнє для її виправлення і попередження вчинення нових злочинів. Виходячи з указаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання має бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного.

Так, при призначенні виду та міри покарання ОСОБА_3 , суд відповідно до вимог ст. 65 КК України, виходить із загальних засад призначення покарання, та враховує ступінь тяжкості, вчинених кримінальних правопорушень, які згідно ст. 12 КК України, є кримінальними проступками, ставлення ОСОБА_3 до вчиненого, яке полягає у визнанні винуватості, дані про його особу, який раніше не судимий, на обліку у лікарів нарколога і психіатра не перебуває, обставину, яка пом`якшує покарання обвинуваченому - щире каяття, а також, відсутність обставин, що його обтяжує.

З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що обвинуваченому ОСОБА_3 необхідно призначити покарання у виді штрафу в межах санкцій частин статті, за якими кваліфіковано його дії.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно призначити обвинуваченому ОСОБА_3 покарання у виді штрафу.

Саме таке покарання, на переконання суду, є достатнім, виконає мету призначеного покарання та буде найбільш сприятливим для перевиховання ОСОБА_3 та запобігання вчиненню ним нових злочинів.

Відповідно до ч. 4 ст. 174 КПК України суд одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна. Суд скасовує арешт майна, зокрема, у випадку виправдання обвинуваченого, закриття кримінального провадження судом, якщо майно не підлягає спеціальній конфіскації, непризначення судом покарання у виді конфіскації майна та/або незастосування спеціальної конфіскації, залишення цивільного позову без розгляду або відмови в цивільному позові.

Враховуючи вищенаведене, арешт, накладений ухвалою слідчого судді Центрального районного суду міста Дніпра від 02.05.2025 року в рамках кримінального провадження № 0000180, підлягає скасуванню.

Питання про відшкодування витрат на залучення експертів суд вирішує відповідно до вимог ст.ст. 122,124 КПК України.

Долю речових доказів суд вирішує відповідно до ст. 100 КПК України.

Заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі, запобіжні заходи, не застосовувалися.

Керуючись ст.ст. 368, 370, 371, 374, 381-382, суд, -

УХВАЛИВ:

Визнати ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , винуватим у вчиненні кримінальних проступків, передбачених ч. 5 ст. 27 ч. 1 ст. 358, ч. 4 ст. 358 КК України, та призначити йому покарання:

- за ч. 5 ст. 27 ч. 1 ст. 358 КК України у виді штрафу в розмірі 200 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що складає 3 400 (три тисячі чотириста) гривень;

- за ч. 4 ст. 358 КК України у виді штрафу в розмірі 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що складає 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначити ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , покарання у виді штрафу в розмірі 400 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що складає 3 400 (три тисячі чотириста) гривень.

Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в дохід держави витрати на проведення судової технічної експертизи документів № СЕ-19/105-25/4509-ДД від 08.05.2025 року в розмірі 3 119 (три тисячі сто дев`ятнадцять) гривень 90 (дев`яносто) копійок.

Запобіжний захід щодо обвинуваченого ОСОБА_3 не обирався.

Арешт, накладений ухвалою слідчого судді Центрального районного суду міста Дніпра від 02.05.2025 року на вилучене в ході огляду місця події 29 квітня 2025 року посвідчення водія серії НОМЕР_1 , виданого на ім`я ОСОБА_3 , на лицьовій стороні якого зазначений орган що видав посвідчення водія ТСЦ 4641 з датою видачі 21.09.2024, на зворотній стороні якого мається таблиця «категорії транспортних засобів, на керування якими видано посвідчення», заборонивши відчуження, розпорядження та користування цим посвідченням, скасувати.

Речові докази:

- посвідчення водія серії НОМЕР_1 , заповнене на ім?я « ОСОБА_3 », ІНФОРМАЦІЯ_1 , яке опечатано спец.пакет з біркою; отриманий диск DVD-R, з відео, з розміром файла 3,95 МБ, зберігати в матеріалах кримінального провадження № 0000180.

На вирок учасниками судового провадження можуть бути подані апеляційні скарги до Дніпровського апеляційного суду через Центральний районний суді міста Дніпра протягом тридцяти днів з дня його проголошення, з урахуванням положень ч. 1 ст. 394 КПК України.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_1