УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа №505/3836/24

Провадження №1-кс/505/284/2025

12.02.2025 р. Котовський міськрайонний суд Одеської області в складі :

слідчого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

заявника ОСОБА_3

у відсутності:

дізнавача СД Подільського РУП ГУНП в Одеській області ОСОБА_4

адвоката ОСОБА_5

розглянувши в судовому засіданні скаргу адвоката ОСОБА_5 в інтересах ОСОБА_3 про скасування постанови старшого дізнавача СД Подільського РУП ГУНП в Одеській області ОСОБА_4 по кримінальному провадженню, внесеному до ЄРДР за №0000346 від 12.08.2024 року про відмову у задоволенні клопотання про визнання ОСОБА_3 потерпілим,

ВСТАНОВИВ:

Адвокат ОСОБА_5 звернувся до суду зі скаргою в інтересах ОСОБА_3 про скасування постанови старшого дізнавача СД Подільського РУП ГУНП в Одеській області ОСОБА_4 по кримінальному провадженню, внесеному до ЄРДР за №0000346 від 12.08.2024 року про відмову у задоволенні клопотання про визнання ОСОБА_3 потерпілим.

В скарзі вказує, що в провадженні СД Подільського РУП ГУНП в Одеській області перебуває кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за №0000346 від 12.08.2024р. за ч.1 ст.125 КК України на підставі заяви ОСОБА_3

08 серпня 2024 року у в/ч НОМЕР_1 в АДРЕСА_1 близько 20-00 год. особа на ім`я ОСОБА_6 наніс тілесні ушкодження ОСОБА_3 .

11 серпня 2024 року ОСОБА_3 звернувся до Подільського РУП ГУНП в Одеській області із заявою про скоєння відносно нього кримінального правопорушення та на підставі його заяви 12.08.2024р. було внесені відомості до ЄРДР за №0000346 від 12.08.2024р. за ч.1 ст.125 КК України.

Окрім заяви ОСОБА_3 від 11.08.2024р. про скоєння відносно нього кримінального правопорушення ним, як представником заявника 20.09.2024 року до Подільського РУП ГУНП в Одеській області подано заяву ОСОБА_3 про залучення останнього в якості потерпілого в рамках кримінального провадження, внесеного до ЄРДР №0000346, внаслідок чого у останнього виникли права потерпілого, які передбачені КПК України.

Згідно ч. 2 ст. 55 КПК України права і обов`язки потерпілого виникають в особи з моменту подання заяви про вчинення щодо неї кримінального правопорушення або заяви про залучення її до провадження як потерпілого.

Однак, постановою старшого дізначвача СД Подільського РУП ГУНП в Одеській області від 23.09.2024р. відмовлено у визнанні ОСОБА_3 потерпілим в рамках кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за №0000346.

Відповідно до ч. 1 ст. 55 КПК України потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди, а також юридична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової шкоди.

Згідно ч. 5 ст. 55 КПК України за наявності очевидних та достатніх підстав вважати, що заява, повідомлення про кримінальне правопорушення або заява про залучення до провадження як потерпілого подана особою, якій не завдано шкоди, зазначеної у частині першій цієї статті, слідчий або прокурор виносить вмотивовану постанову про відмову у визнанні потерпілим, яка може бути оскаржена слідчому судді.

Старший дізнавач мотивував свою постанову від 23.09.2024р. тим, що 13.08.2024р. ним була винесено постанову про призначення судово-медичної експертизи та насьогодні в матеріалах справи відсутній відповідний висновок СМЕ, що на думку дізнавача свідчить про те, що існують підстави вважати, що ОСОБА_3 не є особою, якій завдано шкоди та останній не може бути потерпілим по кримінальному провадженню.

Вказаний висновок дізнавача вважає передчасним, немотивованим та небунтованим, адже сам факт нанесення ОСОБА_3 ударів не спростовується, наявність або відсутність висновку СМЕ не є підставою для відмовим в залученні потерпілим. Навіть якщо припустити, що висновок СМЕ в матеріалах цього кримінального провадження або згідно висновку СМЕ не буде встановлено тяжкість тілесних ушкоджень у ОСОБА_7 , то кваліфікацію в рамках к.п. №0000346 можна змінити на іншу, наприклад на кримінальне правопорушення, яке передбачено ст. 126 КК України, де ОСОБА_7 також може бути потерпілим.

Таким чином, постанова дізнавача не є вмотивованою, тому як не містить жодної підстави вважати ОСОБА_3 особою, якій не завдано шкоди, зазначеної у частині першій статті 55 КПК України. Також постанова складена всупереч вимог 110 КПК, а саме ч.5 п.2, згідно якої постанова слідчого, прокурора складається з мотивувальної частини, яка повинна містити відомості про: зміст обставин, які є підставами для прийняття постанови; мотиви прийняття постанови, їх обґрунтування та посилання на положення цього Кодексу;

Таким чином, адвокат ОСОБА_5 вважає, що постанова старшого дізнавача СД Подільського РУП ЕУНП в Одеській області від 23.09.2024р. про відмову у визнанні ОСОБА_3 потерпілим в рамках к.п. №0000346 є передчасною, необґрунтованою, не законною, є такою, що не відповідає вимогам ст. 110 КПК України, внаслідок чого підлягає скасуванню судом.

Адвокат ОСОБА_5 в судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд вказаної скарги без його участі.

Старший дізнавач ОСОБА_4 надав заяву, зареєстровану в канцелярії суду за № 2178 від 12.02.2025 року про розгляд скарги без його участі.

Дослідивши матеріали скарги, надані СД Подільського РУП ГУНП в Одеській області матеріали кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за №0000346 від 12.08.2024 року, слідчий суддя вважає, що скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

В провадженні СВ Подільського РУП ГУНП в Одеській області перебуває кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за №0000346 від 12.08.2024, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 125 КК України за заявою ОСОБА_3 .

Як вбачається з постанови про відмову у задоволенні клопотання про визнання ОСОБА_3 потерпілим від 23.09.2024 року, старшим дізнавачем під час проведення досудового розслідування було відмовлено у визнанні ОСОБА_3 потерпілим у зв`язку із тим, що сектором дізнання Подільського РУП ГУНП в Одеській області 13.08.2024 року винесено постанову про призначення судово-медичної експертизи ОСОБА_3 та вказану постанову направлено судово-медичному експерту Північного відділення №6 КУ «Одеське обласне бюро судово-медичних експертиз». Проте, висновок до Подільського РУП ГУНП в Одеській області не надходив, а тому у зв`язку з його відсутністю встановити наявність, ступінь тілесних ушкоджень та механізм їх нанесення або утворення у ОСОБА_3 не надається можливим. Таким чином на підставі цього старшим дізнавачем ОСОБА_4 . ОСОБА_3 було відмовлено у його клопотанні про визнання його потерпілим у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за №0000346 від 12.08.2024 року за ч.1 ст. 125 КК України.

Відповідно до ст. 2 КПК України одним із завдань кримінального провадження є забезпечення швидкого, повного розслідування.

Стаття 9 КПК України передбачає, що слідчий зобов`язаний всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

Відповідно до ч. 1 ст. 55 КПК України, потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди, юридична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової шкоди.

Таким чином, процесуальний статус потерпілого виникає саме з моменту, коли встановлено, що даній особі було завдано шкоду.

Згідно ч. 5 ст. 55 КПК України, за наявності очевидних та достатніх підстав вважати, що заява, повідомлення про кримінальне правопорушення або заява про залучення до провадження як потерпілого подана особою, якій не завдано шкоди, зазначеної у частині першій цієї статті, слідчий або прокурор виносить вмотивовану постанову про відмову у визнанні потерпілим, яка може бути оскаржена слідчому судді.

Статтею 13 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини визначено, що кожен, чиї права та свободи, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі.

Частиною 1 ст. 303 КПК України передбачено, що оскарженню підлягають такі рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора під час досудового провадження, як: бездіяльність, що полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, у неповерненні тимчасово вилученого майна згідно з вимогами статті 169 КПК України, а також у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений КПК України строк, заявником, потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, володільцем тимчасово вилученого майна, іншою особою, права чи законні інтереси якої обмежуються під час досудового розслідування; рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора при застосуванні заходів безпеки; рішення слідчого, прокурора про відмову в задоволенні клопотання про проведення слідчих (розшукових) дій, негласних слідчих (розшукових) дій; рішення слідчого, прокурора про зміну порядку досудового розслідування та продовження його згідно з правилами, передбаченими главою 39 цього Кодексу; рішення прокурора про відмову в задоволенні скарги на недотримання розумних строків слідчим, прокурором під час досудового розслідування; повідомлення слідчого, прокурора про підозру після спливу одного місяця з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні кримінального проступку або двох місяців з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні злочину, але не пізніше закриття прокурором кримінального провадження або звернення до суду із обвинувальним актом - вказаний перелік є вичерпним.

За змістом ч. 1 ст.91 КПК України у кримінальному провадженні підлягають доказуванню, в тому числі вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням.

Згідно ч. 2 ст. 91 КПК України, доказування полягає у збиранні, перевірці та оцінці доказів з метою встановлення обставин, що мають значення для кримінального провадження.

Відповідно до ч. 1 ст. 92 КПК України, обов`язок доказування обставин, передбачених статтею 91цього Кодексу, за винятком випадків, передбачених частиною другою цієї статті, покладається на слідчого, прокурора та, в установлених цим Кодексом випадках, - на потерпілого.

Враховуючи обставини та суть кримінального правопорушення за яким здійснюється досудового розслідування у кримінальному провадженні за №0000346 від 12.08.2024 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, слідчий суддя доходить висновку, що саме дізнавач зобов`язаний всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження та встановити наявність або відсутність складу злочину, зокрема встановити наявність або відсутність спричиненої шкоди. При цьому слідчий суддя враховує, що жодних обґрунтувань у постанові про відмову у визнанні потерпілим, дізнавачем не зазначено.

Частиною 2 статті 307 КПК України передбачено, що ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування може бути про скасування рішення слідчого чи прокурора, зобов`язання припинити дію, зобов`язання вчинити певну дію, відмову у задоволенні скарги.

На підставі викладеного, слідчий суддя приходить до висновку, що постанова слідчого про відмову у визнанні потерпілим не містить посилань на конкретні матеріали кримінального провадження, а тому є передчасною та необґрунтованою. В даній постанові старший дізнавач ОСОБА_4 обмежився формальною відмовою визнання ОСОБА_3 потерпілим, а саме відсутність висновку судово-медичної експертизи тілесних ушкоджень ОСОБА_3 .

При цьому, на переконання слідчого судді, очевидність та достатність таких підстав є оціночним поняттям, яке визначається в кожному окремому випадку, виходячи з обставин кримінального провадження і внутрішнього переконання особи, уповноваженої на прийняття відповідного рішення.

Разом з тим, у разі встановлення факту неможливості визнання потерпілим конкретної особи, виходячи з кримінально-правової характеристики кримінального правопорушення особа, яка приймає відповідне процесуальне рішення у будь-якому випадку має сформулювати свої висновки у такий спосіб, що б вони кореспондували нормам ч.5 ст.55 КПК України, оскільки таке процесуальне рішення є фактично кінцевим для особи у кримінальному провадженні, відповідно, має бути вмотивованим та зрозумілим, тобто відповідати критеріям законності, обґрунтованості і вмотивованості.

Враховуючи викладене, слідчий суддя вважає, що скарга адвоката ОСОБА_5 в інтересах ОСОБА_3 про скасування постанови старшого дізнавача ОСОБА_4 про відмову у визнанні ОСОБА_3 потерпілим у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР №0000346 від 12.08.2024 року за ч.1 ст. 125 КК України підлягає задоволенню.

Задоволення скарги у визначений слідчим суддею спосіб є достатнім для захисту прав та інтересів особи, яка звернулась зі скаргою.

Керуючись ст.ст.2,9,55,91,92,220,303,306,307,309,370 КПК України, суд-

У Х В А Л И В:

Скаргу адвоката ОСОБА_5 в інтересах ОСОБА_3 про скасування постанови старшого дізнавача СД Подільського РУП ГУНП в Одеській області ОСОБА_4 по кримінальному провадженню, внесеному до ЄРДР за №0000346 від 12.08.2024 року про відмову у задоволенні клопотання про визнання ОСОБА_3 потерпілим - задовольнити.

Скасувати постанову старшого дізнавача СД Подільського РУП ГУНП в Одеській області ОСОБА_4 по кримінальному провадженню, внесеному до ЄРДР за №0000346 від 12.08.2024 року про відмову у задоволенні клопотання про визнання ОСОБА_3 потерпілим.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1