Справа № 173/3629/24
Номер провадження1-кп/173/84/2025
10 червня 2025 року м. Верхньодніпровськ
Верхньодніпровський районний суд Дніпропетровської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
потерпілої ОСОБА_5 ,
обвинуваченого ОСОБА_6 ,
захисників ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Димитров, Донецької області, громадянина України, з середньо - технічною освітою, не одруженого, який, офіційно не працює, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимий,
у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 286-1 КК України,
ОСОБА_6 16 жовтня 2024 року о 14 годині хвилин, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння (1,91% в крові та 2,54% в сечі), чим заздалегідь позбавив себе можливості об`єктивно оцінювати дорожню обстановку і координувати свої дії, керуючи технічно справним автомобілем «ВАЗ 2101» реєстраційний номер НОМЕР_1 , який на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 , належить на праві власності ОСОБА_9 , здійснював рух у світлий час доби, по сухому асфальтобетонному покриттю вул. Київська у м. Верхньодніпровськ, з боку вул. Косенка у напрямку до вул. Шкільна, проїжджа частина якої має по одній смузі для руху у кожному напрямку.
В процесі свого руху, у вказаний час, водій ОСОБА_6 , грубо порушив правила безпеки дорожнього руху, проявив кримінальну протиправну самовпевненість, здійснював рух в населеному пункті з перевищенням максимально допустимої швидкості, рухався зі швидкістю не менше ніж 65,6 км/год., передбачав можливість настання суспільно небезпечних наслідків, але легковажно розраховував на їх відвернення, не діяв таким чином, щоб не наражати на небезпеку життя та здоров`я громадян, не мав жодних перешкод технічного і фізичного характеру для безпечного забезпечення руху, не обрав швидкість руху при якій мав би змогу постійно контролювати рух автомобіля та безпечно керувати ним, не врахував дорожню обстановку та стан автомобіля, в наслідок чого на вказаній ділянці дороги не впорався з керуванням автомобілю «ВАЗ 2101» реєстраційний номер НОМЕР_1 , виїхав за межі проїзної частини праворуч. В районі буд. № 22 по вул. Київська здійснив наїзд передньою правою частиною керованого ним автомобіля «ВАЗ 2101» реєстраційний номер НОМЕР_1 на малолітнього пішохода ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка рухалась назустріч автомобілю по ґрунтовому покриттю вздовж проїзної частини вул. Київська у м. Верхньодніпровськ.
Своїми діями водій ОСОБА_6 грубо порушив вимоги п.п. 1.З., 1.5., 2.3. б), 2.9 а), 12.1, 12.4 та 12.9 (б) Правил дорожнього руху України, якими передбачено:
п. 1.3. «Учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги Правил дорожнього руху, а також бути взаємно ввічливими»;
п. 1.5. «Дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків»;
п. 2.3. «Для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний:
б) бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі»;
п. 2.9. «Водієві забороняється»:
а) керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції»;
п. 12.1 «Під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен ураховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним»;
п. 12.4.: «У населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється із швидкістю не більше 50 км/год.»;
п. 12.9 (б).: «Водієві забороняється: б) перевищувати максимальну швидкість, зазначену в пунктах 12.4-12.7, на ділянці дороги, де встановлено дорожні знаки 3.29, 3.31, або на транспортному засобі, на якому встановлено розпізнавальний знак відповідно до підпункту и»;
Порушення вимог п. 12.1 Правил дорожнього руху, водієм ОСОБА_6 знаходиться в причинно-наслідковому зв`язку з настанням зазначеної дорожньо-транспортної пригоди, в наслідок якої малолітньому пішоходу ОСОБА_10 спричинені тілесні ушкодження у вигляді сумісної тупої травми тіла: відкрита черепно-мозкова травма, численні переломи кісток обличчя, перелом кісток склепіння черепу ліва лобна область, перелом кісток основи черепу (ліва та середня частина передньої та середньої черепно-мозкових ямок), численні пошкодження зубів передньої поверхні верхньої та нижньої щелепи, численні забійні рани верхньої нижньої губи, лобної області зліва, нижньої щелепи зліва, осколковий перелом лівої гомілки (великогомілкової та малогомілкової кісток на рівні 17-20 см. від ППС).
Виявлена сумісна тупа травма тіла має ознаки тяжких тілесних ушкоджень які у даному випадку призвели до настання смерті.
Смерть ОСОБА_10 настала ІНФОРМАЦІЯ_3 о 19:40 у відділенні КП «Регіональний медичний центр родинного здоров`я» ДОР за адресою: м. Дніпро, вул. Космічна, буд. № 13, від сумісної тупої травми тіла (відкрита черепно-мозкова травма численні переломи кісток обличчя, перелом кісток склепіння черепу ліва лобна область, перелом кісток основи черепу (ліва та середня частина передньої та середньої черепно-мозкових ямок), численні пошкодження зубів передньої поверхні верхньої та нижньої щелепи, численні забійні рани верхньої нижньої губи, лобної області зліва, нижньої щелепи зліва, осколковий перелом лівої гомілки), течія травматичного процесу ускладнилася розвитком політорганної недостатності, що підтверджується даними дослідження трупа та додатковими методами досліджень.
Вказаними діями ОСОБА_6 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 286-1 КК України, тобто порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, що спричинили смерть потерпілої ОСОБА_10 .
Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 286-1 КК України, визнав повністю, підтвердив обставини, а саме: час, місце та спосіб вчинення ним інкримінованого органом досудового розслідування кримінального правопорушення, викладені в обвинувальному акті, які відповідали дійсності. Також, обвинувачений показав, що 16 жовтня 2024 року після 14 год. з друзями, після вживання спиртних напоїв (пару пляшок пива) повертався з магазину до дому, керуючи транспортним засобом ВАЗ 2101, спускався з бугра до низу, попереду стояв припаркований автомобіль світлого кольору. Він здійснював маневр об`їзду вказаного автомобіля за яким, як виявилось, знаходилась дівчина, яка рухалась йому на зустріч по узбіччю дороги. Він не бачив її, повертаючись у свої полосу для руху, зачепив (збив) бампером машини дівчину, зупинився, підійшов до дитини, вона дихала, попросив товариша покликати медичну сестру зі школи для надання допомоги, бо власного телефону не мав. Розгубився, не знав як діяти, очікував швидку та поліцію. Висловив жаль з того, що так трапилось, повідомив, що його родина одразу зв`язалась з рідними дитини та здійснювали дії щодо відшкодування матеріальної шкоди.
Потерпіла ОСОБА_5 у судовому засіданні суду пояснила, що загибла ОСОБА_10 була вихованкою в її будинку сімейного типу. Свідком даної дорожньо-транспортної пригоди вона не була. Їй відомо, що того дня, ОСОБА_10 разом з ОСОБА_11 , ОСОБА_12 та ОСОБА_13 біля школи № 2 вийшли зі шкільного автобусу, перейшли через дорогу та попрямували додому понад парканом. Їй зателефонувала ОСОБА_13 і повідомила, що ОСОБА_10 збила машина. Вона відразу поїхала на місце події. Обвинувачений на той час сидів в машині. Поліцейський показав на чорний автомобіль який збив дитину. З боку обвинуваченого надходили пропозиції на вішкодування шкоди, але вона спочатку відмовилась, а потім погодилась на компенсацію збитків з його боку. Родичі обвинуваченого мама та сестра телефонували та пропонували відшкодувати шкоду, сплатили їй 205 000 грн. Діти тяжко перенесли цю втрату. Претензій матеріального чи морального характеру до обвинуваченого не має, щодо міри покарання стосовно обвинуваченого покладається на розсуд суду.
Свідок ОСОБА_14 у судовому засіданні суду пояснив, що в жовтні 2024 року, точної дати не пам`ятає, він забрав дитину зі школи і рухався вгору по вул. Київській. Бачив, що на зустріч йому по вулиці Київській рухається автомобіль жигулі чорного кольору 5 або 7 моделі, дуже швидко. В цей момент троє чи четверо дітей йшли по бордюру та автомобіль жигулі, за кермом якого перебував обвинувачений та ще двоє людей в салоні, збиває дитину. Ангеліна в момент зіткнення перебувала на бордюрі. Це було швидко, дитина його не замітила. Гальмувати обвинувачений почав вже після зіткнення і зміг зупинитись вже за перехрестям. Наїзд стався приблизно на відстані 15 метрів від перехрестя вул. Шкільної та вул. Київської. В цей момент жодних автомобілів, крім його та автомобілю обвинуваченого, на даній ділянці руху, не було. Наїзд відбувся під самим бордюром передньою правою частиною автомобіля жигулі. Щодо руху автомобіля ВАЗ зазначив, що рухався автомобіль спочатку по центру дороги, а потім різко змінив напрямок руху на бордюр та скоїв наїзд на дитину. Коли він підійшов до водія, від нього було чутно запах алкоголю, водій був розгублений, його пасажири спочатку казали, що треба тікати, а потім вирішили, що треба рятувати дитину. Водій вийшов з автомобіля, підійшов до дитини, подивився. Зі школи прибігла медсестра та з будинків поряд люди викликали швидку та поліцію. Жалю в поведінці обвинуваченого він не бачив, той просто ходив в очікуванні. Він спостерігав за обвинуваченим, щоб той не втік.
Оцінюючи надані показання, суд критично ставиться до показів обвинуваченого в судовому засіданні щодо присутності на проїзній частині іншого автомобіля який він об`їжджав, оскільки ці показання спростовуються протоколом проведення слідчого експерименту за участю неповнолітнього свідка ОСОБА_15 , яка про наявність автомобілів окрім того, який збив ОСОБА_16 не повідомила; показами свідка ОСОБА_14 наданими в судовому засіданні 05.06.2025, який пояснив, що ОСОБА_17 рухався по чистій (порожній) дорозі спочатку посередині, а потім різко змінив напрямок руху та збив дитину яка стояла на бордюрі, руху автомобіля обвинуваченого нічого не заважало. Такі пояснення обвинуваченого розцінюються судом як обраний ним спосіб захисту, були перевірені на досудовому розслідуванні та не знайшли підтвердження іншими матеріалами справи.
За приписами ст. 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу, і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.
Відповідно до ст. 22 КПК України кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.
Згідно зі ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 КПК України. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.
Відповідно до ст. 94 КПК України суд під час прийняття відповідного процесуального рішення за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, повинен оцінювати кожний доказ із точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - із точки зору достатності та взаємозв`язку.
Не дивлячись на повне визнання вини обвинуваченим, його винуватість у пред`явленому обвинуваченні повністю підтверджується зібраними та безпосередньо, відповідно до ч. 1 ст. 23 КПК України, дослідженими в судовому засіданні доказами, на підставі всебічного, повного й неупередженого дослідження всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюючи кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, а саме:
- Змістом протоколу огляду місця дорожньо-транспортної події від 16 жовтня 2024 року з доданими фото таблицями та схемою до протоколу, складеного у присутності понятих ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , за участю спеціаліста-криміналіста ВП № 3 Кам`янського РУП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_20 . Так, у світлий час доби, без опадів оглянута пряма ділянка дороги поблизу перехрестя вул. Київської та вул. Шкільної в м. Верхньодніпровськ, Кам`янського району Дніпропетровської області, покриття асфальтобетон, сухе, рівне, без вибоїн, чисте де стався наїзд на пішохода. Дорожнє покриття для двох напрямків шириною 9 метрів, від узбіччя з обох боків відділена бордюрним каменем, ширина узбіччя праворуч 5,4 м, ширина узбіччя ліворуч 4 м, з обох боків будівлі сільського типу. Перехрестя не регульоване. Сліди гальмування від правого заднього колеса автомобіля ВАЗ 2101 реєстраційний довжиною 25 м. на відстані 4,5 м та 2,3 м від краю дороги. Крім того на місці ДТП зафіксовано наявність плям РБК, шматки пластику від автомобіля.
- Протоколом проведення слідчого експерименту від 16.10.2024 проведеного за участю свідка ОСОБА_14 в присутності понятих, згідно з яким ОСОБА_14 , який був безпосереднім свідком події, на місці ДТП, а саме на перехресті вул. Київська та Шкільна в м. Верхньодніпровськ розказав як на його очах водій під керуванням якого перебував автомобіль ВАЗ 2101 не впорався з керуванням та здійснив наїзд правою частиною автомобіля на одну з чотирьох дівчат шкільного віку, які рухались по грунтовому покриттю ближче до правого краю проїзної частини. Після скоєння наїзду, водій застосував гальмування та зупинився через деяку відстань. При цьому свідок вказав на місце наїзду та зазначив траєкторію руху автомобіля ВАЗ 2101;
- Висновком щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції № 206 згідно з яким о 15 год. 15 хв. 16.10.2024 ОСОБА_6 перебував у стані алкогольного сп`яніння, результат 1,43 проміле у видихаємому повітрі;
- Висновком судової інженерно-транспортної експертизи за експертною спеціальністю 10.2 Дослідення технічного стану транспортних засобів № СЕ-19/113-24/6129-ІТ від 12.11.2024 року з якого встановлено, що на момент експертного огляду наданого на дослідження автомобілю ВАЗ 2101 номерний знак НОМЕР_1 , робоча гальмівна система та система рульового керування знаходились у працездатному стані;
- Висновком судової інженерно-транспортної експертизи за експертною спеціальністю 10.1 Дослідження механізму та обставин дорожньо-транспортних пригод № СЕ-19/113-24/6132-ІТ від 29.10. 2024 року під час дослідження якого встановлено, що в дорожній ситуації, що досліджується, швидкість руху автомобілю ВАЗ 2101 номерний знак НОМЕР_1 , виходячи зі сліду гальмування, складала 65,6 км/год. Установлене розрахунком значення швидкості автомобілю ВАЗ 2101 номерний знак НОМЕР_1 слід вважати мінімально можливим, оскільки колеса автомобіля (при гальмуванні) могли заблокуватися не одразу, частина сліду могла не відобразитися на дорожньому покритті.
- Висновком судово-медичної експертизи № 4827м/2469-Е від 22.11.2024 трупу ОСОБА_10 , згідно з яким, при експертизі трупа виявлено: сумісна тупа травма тіла: відкрита черепно-мозкова травма, численні переломи кісток обличчя, перелом кісток склепіння черепу ліва лобна область, перелом кісток основи черепу (ліва та середня частина передньої та середньої черепно-мозкових ямок), численні пошкодження зубів передньої поверхні верхньої та нижньої щелепи, численні забійні рани верхньої та нижньої губи, лобної області зліва, нижньої щелепи зліва, осколковий перелом лівої гомілки (великогомілкової та малогомілкової кісток на рівні 17-20 см від ППС). Виявлені при експертизі трупа ушкодження виникли незадовго до надходження потерпілої в стаціонарі від дії тупих твердих предметів чи о такі. Виявлена сумісна тупа травма тіла має ознаки тяжких тілесних ушкоджень, які у даному випадку призвели до настання смерті.
Смерть настала від сумісної тупої травми тіла (відкрита черепно-мозкова травма, численні переломи кісток обличчя, перелом кісток склепіння черепу ліва лобна область, перелом кісток основи черепу (ліва та середня частина передньої та середньої черепно-мозкових ямок), численні пошкодження зубів передньої поверхні верхньої та нижньої щелепи, численні забійні рани верхньої та нижньої губи, лобної області зліва, нижньої щелепи зліва, осколковий перелом лівої гомілки), течія травматичного процесу ускладнилась розвитком політорганної недостатності, що підтверджується даними дослідження трупу та додатковими методами досліджень. Відповідно до наданої медичної документації смерть зафіксована в стаціонарі 01.11.2024 о 19 год. 40 хв.
Враховуючи характер та локалізацію виявлених ушкоджень, можливої виникнення в умовах дорожньо-транспортної пригоди та можуть відповідати фазам автомобільної травми: удар виступаючими частинами рухаючогося транспортного засобу з первинним контактом з лівою переднє-зовнішньою поверхнею лівої гомілки з наступним падінням тіла на транспортний засіб і подальшим відкиданням на покриття дороги.
- Висновком судово-медичної експертизи № 4827м за фактом смерті ОСОБА_10 згідно з яким при дослідженні медичної документації КП «Регіональний медичний центр родинного здоров`я» ДОР та даних експертизи трупа встановлено, що Смерть настала від сумісної тупої травми тіла (відкрита черепно-мозкова травма, численні переломи кісток обличчя, перелом кісток склепіння черепу ліва лобна область, перелом кісток основи черепу (ліва та середня частина передньої та середньої черепно-мозкових ямок), численні пошкодження зубів передньої поверхні верхньої та нижньої щелепи, численні забійні рани верхньої та нижньої губи, лобної області зліва, нижньої щелепи зліва, осколковий перелом лівої гомілки), течія травматичного процесу ускладнилась розвитком політорганної недостатності, що підтверджується.
При експертизі трупа виявлено: сумісна тупа травма тіла: відкрита черепно-мозкова травма, численні переломи кісток обличчя, перелом кісток склепіння черепу ліва лобна область, перелом кісток основи черепу (ліва та середня частина передньої та середньої черепно-мозкових ямок), численні пошкодження зубів передньої поверхні верхньої та нижньої щелепи, численні забійні рани верхньої та нижньої губи, лобної області зліва, нижньої щелепи зліва, осколковий перелом лівої гомілки (великогомілкової та малогомілкової кісток на рівні 17-20 см від ППС).
- Протоколами проведення слідчого експерименту від 11.11.2024 зі схемами та фото таблицями до них проведеними за участю потерпілої, свідків ОСОБА_21 та ОСОБА_15 , психолога, педагога та в присутності понятих, під час яких свідки ОСОБА_21 та ОСОБА_15 на місці ДТП пояснили за яких обставин відбувся наїзд автомобіля ВАЗ чорного кольору на їх сестру ОСОБА_16 в той час як вони разом рухались в напрямку дому по грунтовому покриттю вздовж проїзної частини після закінчення шкільних занять. Крім того, останні показали напрямок руху автомобілю та місце скоєння наїзду на ОСОБА_16 ;
- Протоколом проведення слідчого експерименту зі схемою та фото таблицею до нього від 11.11.2024 проведеного за участю ОСОБА_6 який в присутності понятих на місці ДТП на перехресті вул. Київська та Шкільна м. Верхньодніпровськ розказав як він 16.10.2024 в магазині АТБ придбав пиво, вжив дві пляшки по 0,5 літра після чого з товаришами поїхали до місця проживання, при цьому він сів за кермо. Рухаючись по вул. Київська зі швидкістю 50 км/год. по своїй смузі руху наближаючись до перехрестя з вул. Київська побачив на зустрічній смузі два автомобіля які стояли передом до нього та на своїй смузі трохи далі теж стояв автомобіль. Намагаючись об`їхати вказаний автомобіль він здійснив наїзд на дівчинку яка рухалась по проїзній частині за автомобілем який він об`їжджав через що він її не бачив. При цьому ОСОБА_17 вказав на місце наїзду на дівчинку, яке за його показами знаходилось на проїзній частині на відстані 1,4 м. до правого краю проїзної частини та 4.6 метра від передньої частини автомобіля;
- Висновком судової інженерно-транспортної експертизи за експертною спеціальністю 10.1 Дослідження механізму та обставин дорожньо-транспортних пригод № СЕ-19/113-24/6549-ІТ згідно з яким встановлено що:
- Механізми ДТП згідно показів свідків ОСОБА_14 , ОСОБА_21 , ОСОБА_15 : водію автомобіля ВАЗ 2101 номерний знак НОМЕР_1 ОСОБА_6 слід керуватися технічними вимогами пунктів 12.1, 12.4, 12.9 (б) Правил дорожнього руху України. У дорожньо-транспотній ситуації, що досліджується дії водія автомобіля ВАЗ 2101 номерний знак НОМЕР_1 ОСОБА_6 не відповідали технічним вимогам пунктів 12.4, 12.9 (б) Правил дорожнього руху. У діях водія автомобілю ВАЗ 2101 номерний знак НОМЕР_1 ОСОБА_6 вбачається невідповідність вимогам пункту 12.1 Правил дорожнього руху. Невідповідність вимогам пункту 12.1 Правил дорожнього руху у діях водія автомобілю ВАЗ 2101 номерний знак НОМЕР_1 ОСОБА_6 з технічної точки зору перебуває в причинному зв`язку з подією дорожньо-транспортної пригоди. Технічна можливість запобігти пригоді для водія автомобілю ВАЗ 2101 номерний знак НОМЕР_1 ОСОБА_6 визначалася виконанням вимог пункту 12.1 Правил дорожнього руху, для чого він не мав будь-яких перешкод технічного характеру.
- Механізми ДТП згідно з показами підозрюваного ОСОБА_6 : водію автомобіля ВАЗ 2101 номерний знак НОМЕР_1 ОСОБА_6 слід керуватися технічними вимогами пунктів 10.1, 12.4, 12.9 (б) Правил дорожнього руху України. У дорожньо-транспотній ситуації, що досліджується дії водія автомобіля ВАЗ 2101 номерний знак НОМЕР_1 ОСОБА_6 не відповідали технічним вимогам пунктів 12.4, 12.9 (б) Правил дорожнього руху. В діях водія автомобілю ВАЗ 2101 номерний знак НОМЕР_1 ОСОБА_6 вбачається невідповідність вимогам пункту 10.1 Правил дорожнього руху. Невідповідність вимогам пункту 10.1 Правил дорожнього руху у діях водія автомобілю ВАЗ 2101 номерний знак НОМЕР_1 ОСОБА_6 з технічної точки зору перебуває в причинному зв`язку з подією ДТП. Умова наявності у водія автомобілю ВАЗ 2101 номерний знак НОМЕР_1 технічної можливості уникнути ДТП, визначається тим, що він перед зміною напрямку руху повинен переконатися, що це буде безпечним, тобто виконати вимоги пункту 10.1 Правил дорожнього руху України, для чого не було перешкод технічного характеру.
Посвідчення водія на ім`я ОСОБА_6 видане 19 травня 2021 року ТСЦ 1444 строк дії до 19.05.2023.
Дослідивши у судовому засіданні надані стороною обвинувачення докази, суд дійшов висновку про те, що надані докази є належними, оскільки прямо та непрямо підтверджують існування обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, та інших обставин, які мають значення для кримінального провадження, а також достовірність та можливість використання доказів.
Крім того, суд також вважає, що надані державним обвинуваченням докази є допустимими, оскільки зібрані у порядку, встановленому Кримінальним процесуальним кодексом України, та отримані без істотного порушення прав та свобод людини, гарантованих Конституцією та законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, чи завдяки інформації, отриманій внаслідок істотного порушення прав та свобод людини.
Проведеним у судовому засіданні дослідженням доказів судом також установлено, що надані державним обвинуваченням докази, є достовірними та достатніми, оскільки не протирічать один одному, та у своїй сукупності надають можливість суду зробити висновок про доведеність винуватості обвинуваченого поза розумним сумнівом у передбаченому законом порядку. Тож, у цілому, досліджені докази у їхній сукупності повністю підтверджують і надані показання обвинуваченого.
Отже, судом безперечно, тобто відповідно до ст. 17 КПК України - поза розумним сумнівом, встановлено, а стороною обвинувачення доведено, що обвинувачений ОСОБА_6 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 286-1 КК України, тобто керував транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, порушив правила безпеки дорожнього руху, що спричинило смерть потерпілого.
Обставини, які пом`якшують або обтяжують покарання.
У судовому засіданні встановлено, що обвинувачений ОСОБА_6 свою винуватість у вчиненні інкримінованого злочину визнав повністю, зазначивши про щире каяття у вчиненому, добровільно відшкодував потерпілій шкоду.
На переконання суду, щире каяття це не формальна вказівка на визнання свої вини, а відповідне ставлення до скоєного, яке передбачає належну критичну оцінку винним своєї протиправної поведінки, її осуд та бажання залагодити провину, що має підтверджуватися конкретними діями, спрямованими на виправлення зумовленої кримінальним правопорушенням ситуації. Факт щирого каяття особи у вчиненні злочину повинен знайти своє відображення у матеріалах кримінального провадження.
На цьому також наголосив суд касаційної інстанції у справі № 199/6365/19 від 10.03.2021 згідно з яким, щире каяття припускає критичну оцінку особою своєї злочинної поведінки шляхом визнання вини й готовності нести кримінальну відповідальність. Немає підстав встановлення щирого каяття, як обставини, що пом`якшує покарання, у випадку, коли обвинувачений повідомив про своє розкаяння не щиро, озвучивши це лише на словах, не підтверджених жодними діями як-то висловлення співчуття родині потерпілої, вибачення перед потерпілою, відшкодування заподіяної їй матеріальної чи моральної шкоди, а вину свою визнав таким чином, що підтвердив лише очевидність скоєння ним.
Як зазначила в судовому засіданні потерпіла ОСОБА_5 обвинувачений ОСОБА_6 вибачився перед нею, сплатив грошову компенсацію в рахунок матеріальної та моральної шкоди, тому претензій до нього вона не має, наміру подавати цивільний позов не має. Крім того, на стадії допиту потерпілої, коли обвинуваченому головуючий суддя надав можливість поставити запитання потерпілій, то ОСОБА_6 щиро просив вибачити його за те, що він накоїв, висловив жаль з цього приводу.
Таким чином, проаналізувавши поведінку обвинуваченого, взявши до уваги пояснення потерпілої, судом визнаються такі обставини, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_6 як щире каяття та добровільне відшкодування завданого збитку.
Обставин які обтяжують покарання судом не встановлено.
Мотиви призначення покарання.
Прокурор у судовому засіданні зазначив, що у судовому засіданні встановлено, що інкриміноване протиправне діяння вчинено обвинуваченим, останній добровільно відшкодував шкоду потерпілій, щиро розкаявся у скоєному, враховуючи обставини вчиненого злочину та особу обвинуваченого просив суд визнати ОСОБА_6 винуватим та призначити покарання за ч. 3 ст. 286-1 КК України із застосуванням ст. 69-1 КК України у виді позбавлення волі на строк 6 років 6 місяців з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 10 років при цьому взяти до уваги такі пом`якшуючі обставини які встановлені в судовому засідання як щире каяття та добровільне відшкодування шкоди потерпілій. Стягнути з обвинуваченого судові витрати понесені у справі, долю речових доказів вирішити в порядку ст. 100 КПК України, скасувати накладений арешт на майно. Враховуючи призначене покарання запобіжний захід до набрання вироком законної сили залишити тримання під вартою.
Потерпіла ОСОБА_5 в судовому засіданні під час її допиту повідомила суд про відшкодування їй родиною обвинуваченого ОСОБА_6 матеріальної та моральної шкоди завданої злочином. З приводу покарання покладалась на розсуд суду. Вважала достатнім призначення обвинуваченому покарання у виді позбавлення волі на строк 7 років та позбавити права керувати транспортними засобами.
Захисник обвинуваченого ОСОБА_7 у судовому засіданні зазначив, що обвинувачений вину визнав, щиро розкаявся, добровільно відшкодував шкоду потерпілій, раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, а тому при наявності двох пом`якшуючих обставин встановлених в судовому засіданні просив застосувати ст. 69-1 КК України при призначенні покарання. На його думку достатнім та необхідним є призначення покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років з позбавленням права керувати транспортним засобом на 5 років.
Обвинувачений у судовому засіданні визнав, що вчинив злочин, зазначив, що жалкує з цього приводу та дійсно відшкодував шкоду завдану його діями, просив суворо не карати.
При призначенні покарання ОСОБА_6 за ч. 3 ст. 286-1 КК України, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, сукупність усіх обставин, що його характеризують (форма вини, мотив, спосіб і характер вчиненого діяння, ступінь здійснення злочинного наміру, тяжкість наслідків, тощо), особу винного і обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Статтею 50 ч. 1, 2 КК України передбачено, що покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні злочину, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого. Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.
Також суд враховує, що відповідно до статей 3 і 27 Конституції України людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються найвищою соціальною цінністю, право на життя є невід`ємним правом людини, ніхто не може бути свавільно його позбавлений. Формою державного захисту життя та особистої недоторканності людини є встановлення кримінальної відповідальності за злочини проти життя і здоров`я.
Приймаючи таке рішення суд, серед іншого враховує, що одним з проявів верховенства права є положення про те, що право не обмежується лише законодавством як однією з його форм, а включає й інші соціальні регулятори. Справедливість - одна з основних засад права і є вирішальною у визначенні його як регулятора суспільних відносин, одним із загальнолюдських вимірів права. Суд вважає за необхідне зазначити, що ця позиція ґрунтується, в тому числі, і на рішенні Конституційного Суду України від 02.11.2004 № 15-рп/2004у справі № 1-33/2004.
Так, згідно з роз`ясненнями, які містить п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» (в редакції Постанови Верховного Суду №8 від 12.06.2009), суди при призначенні покарання в кожному випадку і щодо кожного підсудного, який визнається винним у вчиненні злочину, мають суворо додержувати вимог ст. 65 КК України стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.
Відповідно до загальних засад призначення покарання, визначених у ст. 65 КК України, суд при призначенні покарання враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного, конкретні обставини вчинення злочинів, характер та спосіб вчиненого, при цьому, призначене покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення особи яка вчинила злочин та попередження нових злочинів.
Виходячи з засади співмірності призначене покарання за своїм видом і розміром має бути адекватним (відповідним) характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного. При виборі заходу примусу мають значення й повинні братися до уваги обставини, які його пом`якшують та обтяжують. Без урахування й належної оцінки всіх цих обставин у своїй сукупності обрана міра покарання не може вважатися справедливою.
Суд, призначаючи покарання обвинуваченому, враховує ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, який відповідно до ст. 12 КК України вчинив необережний тяжкий злочин, передбачений ч. 3 ст. 286-1 КК України, особу винного, який раніше не судимий, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, працездатний, але офіційно не працює, не одружений.
Обставин, передбачених ст. 67 КК України, що обтяжують покарання обвинуваченому ОСОБА_6 судом не встановлено.
Обставиною які пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_6 судом визнається щире каяття та добровільне відшкодування шкоди.
Таким чином, враховуючи, що обвинувачений ОСОБА_6 вчинив необережне кримінальне правопорушення, під час судового розгляду щиро розкаявся, відшкодував шкоду потерпілій, що визнано судом як пом`якшуючі його вину обставини, відсутність обставин які обтяжують покарання, особи обвинуваченого, який раніше не судимий, не працює, не одружений, мав значний рівень алкоголю в крові на час вчинення дорожньо-транспортної пригоди та думки потерпілої, суд вважає, що виправлення та перевиховання обвинуваченого ОСОБА_6 можливе лише в умовах ізоляції від суспільства, тобто в умовах призначення покарання у виді позбавлення волі з застосуванням стосовно нього ст. 69-1 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 6 років 6 місяців, що не перевищує двох третин максимального строку покарання передбаченого санкцією ч. 3 ст. 286-1 КК України.
Визнання вини та щире каяття у скоєному, самі по собі, при наявності наслідків, які настали, не є підставою для призначення покарання в мінімальних межах санкції ч. 3 статті 286-1 КК України, як про це просив захисник, а призначення покаранням у виді позбавлення волі строком на 6 років 6 місяців буде необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень.
Щодо призначення додаткової покарання у виді позбавлення права керування транспортним засобом суд зазначає таке.
Санкція ч. 3 ст. 286-1 КК вказує суду на обов`язковість призначення додаткового покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами. Указане положення закону України про кримінальну відповідальність не має альтернативного характеру застосування.
Враховуючи, що ОСОБА_6 грубо знехтував Правилами дорожнього руху, має посвідчення водія та право керування транспортним засобом, суд призначає обвинуваченому додаткове покарання у виді позбавлення права керування транспортним засобом строком на 6 років, саме таке додаткове покарання сприятиме його виправленню та дотриманню ним надалі Правил дорожнього руху.
Судом враховано, що призначення особі додаткового покарання може здійснюватися з урахуванням положень ст. 69-1 КК України. Аналогічний висновок міститься в Постанові ВС у справі № 237/1524/19 (провадження № 51-1513км20).
Витрати, пов`язані з проведенням експертизи технічного стану транспортного засобу № СЕ-19/113-24/6129-ІТ від 12.11.2024, транспортно-трасологічної експертизи № Д-19/113-24/6132-ІТ від 29.10.2024, судово-автотехнічної експертизи № Д-19/113-24/6549-ІТ від 22.11.2024 на підставі ст. 118 КПК України включаються судом у процесуальні витрати і підлягають стягненню з обвинуваченого ОСОБА_6 на користь держави згідно з вимогами ч. 2 ст. 124 КПК України.
Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлено.
Ухвалою слідчого судді Індустріального районного суду міста Дніпропетровська від 21 жовтня 2024 року накладено арешт на майно, яке в подальшому визнано речовими доказами, а розгляд провадження завершено, то арешт на підставі ч. 4 ст. 174КПК України підлягає скасуванню.
Долю речових доказів у кримінальному провадженні необхідно вирішити відповідно до ст. 100 КПК України.
Запобіжний захід ОСОБА_6 у вигляді тримання під вартою, враховуючи призначене судом покарання у виді позбавлення волі, слід залишити до набрання вироком законної сили.
На підставі ч. 5 ст. 72 КК України суд вважає необхідним зарахувати ОСОБА_6 у строк відбутого покарання попереднє ув`язнення починаючи з 16.10.2024 по 09.06.2025 включно з розрахунку один день тримання під вартою дорівнює одному дню позбавлення волі.
На підставі викладеного, керуючись ст. 100, 118, 124, 363-368, 370, 371, 374, 376, 395 КПК України, суд
ОСОБА_6 визнати винним у вчиненні злочину передбаченого ч. 3 ст. 286-1 КК України та призначити йому покарання із застосуванням ст. 69-1 КК України у виді позбавлення волі на строк 6 (шість) років 6 (шість) місяців з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 6 років.
Раніше обраний запобіжний захід ОСОБА_6 у вигляді тримання під вартою залишити без змін до набрання вироком законної сили.
Початок строку відбування покарання ОСОБА_6 рахувати з дня проголошення вироку, а саме 10 червня 2025 року.
На підставі ч. 5 ст. 72 КК України зарахувати ОСОБА_6 попереднє ув`язнення починаючи з 16.10.2024 по 09.06.2025 включно у строк відбутого покарання з розрахунку один день тримання під вартою дорівнює одному дню позбавлення волі.
Стягнути з обвинуваченого ОСОБА_6 на користь держави процесуальні витрати у кримінальному провадженні пов`язані із проведенням експертизи технічного стану транспортного засобу № СЕ-19/113-24/6129-ІТ від 12.11.2024 в сумі 2397,70 грн., транспортно-трасологічної експертизи № Д-19/113-24/6132-ІТ від 29.10.2024 в сумі 1591,80 грн., судово-автотехнічної експертизи № Д-19/113-24/6549-ІТ від 22.11.2024 в сумі 2387,70 грн, а всього 6377,20 грн.
Скасувати арешт майна, накладений на підставі ухвали слідчого судді Індустріального районного суду міста Дніпропетровська від 21 жовтня 2024 року.
Речові докази після набрання вироком законної сили:
- автомобіль марки «ВАЗ 2101» реєстраційний номер НОМЕР_1 , який відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 від 09.10.2012 належить на праві власності ОСОБА_9 - повернути власнику ОСОБА_9 .
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Апеляційна скарга на вирок може бути подана до Дніпровського апеляційного суду через Верхньодніпровський районний суд Дніпропетровської області протягом тридцяти днів з моменту його проголошення, а обвинуваченим який перебуває під вартою з дня отримання копії судового рішення.

Суддя ОСОБА_1