Справа № 130/1871/25
Провадження №11-кп/801/854/2025
Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 липня 2025 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі

головуючого-судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження № 0000163, внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань 22 квітня 2020 року, за апеляційною скаргою прокурора у кримінальному провадженні прокурора Жмеринської окружної прокуратури Вінницької області ОСОБА_7 на ухвалу Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 26 червня 2025 року про звільнення від кримінальної відповідальності та закриття кримінального провадження щодо

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Вінниця, громадянина України, з вищою освітою, розлученого, військовослужбовця в/ч НОМЕР_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 296, ч. 2 ст. 345 КК України,

у с т а н о в и в :

Встановлені судом першої інстанції обставини

Згідно з обвинувальним актом, ОСОБА_8 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 296, ч. 2 ст. 345 КК України, а саме хуліганстві, тобто грубому порушенні громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалось особливою зухвалістю, вчинене групою осіб, а також умисному заподіянні працівникові правоохоронного органу легких тілесних ушкоджень у зв`язку з виконанням цим працівником службових обов`язків, вчиненому ним 27 лютого 2020 року біля приміщення Жмеринської міської ради.

Зміст судового рішення

Ухвалою Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 26 червня 2025 року клопотання обвинуваченого ОСОБА_8 про звільнення його від кримінальної відповідальності та закриття провадження задоволено.

Звільнено ОСОБА_8 від кримінальної відповідальності за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 296, ч. 2 ст. 345 КК України та закрито кримінальне провадження на підставі п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України.

Ухвала суду мотивована тим, що:

ОСОБА_8 обвинувачується у вчиненні нетяжких злочинів, передбачених ч. 2 ст. 296, ч. 2 ст. 345 КК України та з моменту їх вчинення минули строки давності, передбачені п. 3 ч. 1 ст. 49 КК України, що є підставою для звільнення особи від кримінальної відповідальності.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, що її подала

В апеляційній скарзі прокурор у кримінальному провадженні прокурор Жмеринської окружної прокуратури Вінницької області ОСОБА_7 просить змінити ухвалу Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 26 червня 2025 року через неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.

Просить вказати в резолютивній частині ухвали, що ОСОБА_8 звільнений від кримінальної відповідальності:

за ч. 2 ст. 296 КК України на підставі п. 3 ч. 1 ст. 49 КК України у зв`язку із закінченням строків давності;

за ч. 2 ст. 345 КК України на підставі п. 3 ч. 1 ст. 49 КК України у зв`язку із закінченням строків давності.

У решті ухвалу залишити без змін.

Апеляційна скарга мотивована тим, що:

звільнення від кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 КК України допускається щодо окремого кримінального правопорушення;

суд першої інстанції дійшов вірного висновку про необхідність звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності, проте не указав конкретну норму закону, яка підлягала застосуванню, а саме п. 3 ч. 1 ст. 49 КК України, окремо за кожною статтею обвинувачення.

Позиції учасників судового провадження

Прокурор ОСОБА_6 підтримала доводи апеляційної скарги з підстав, викладених у ній та просила її задовольнити.

Обвинувачений ОСОБА_8 , його захисник та потерпілі в судове засідання не з`явились, судом повідомлялись належним чином про час та місце судового засідання.

Відповідно до ч. 4 ст. 405 КПК України неприбуття сторін або інших учасників кримінального провадження не перешкоджає проведенню розгляду, якщо такі особи були належним чином повідомлені про дату, час і місце апеляційного розгляду та не повідомили про поважні причини свого неприбуття, у зв`язку з чим суд вважає за можливе провести розгляд апеляційної скарги за відсутності учасників провадження, які не з`явились.

Мотиви суду

Заслухавши доповідача, виступ прокурора, дослідивши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов таких висновків.

Згідно з ч. 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу.

Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Указаним вимогам оскаржувана ухвала суду першої інстанції у повній мірі не відповідає.

З оскаржуваної ухвали слідує, що суд першої інстанції правильно встановив фактичні обставини справи та дійшов обґрунтованого висновку про звільнення ОСОБА_8 від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності.

Указаний висновок ґрунтується на зібраних у встановленому порядку та належним чином перевірених судом доказів, які в апеляційній скарзі не заперечуються і перевірці в апеляційній інстанції не підлягають.

Доводи апеляційної скарги прокурора в частині того, що ухвала суду першої інстанції є незаконною через неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, апеляційний суд вважає обґрунтованими з огляду на таке.

Згідно з ч. 1 ст. 49 КК України особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минули такі строки: 1) два роки - у разі вчинення кримінального проступку, за який передбачене покарання менш суворе, ніж обмеження волі; 2) три роки - у разі вчинення кримінального проступку, за який передбачено покарання у виді обмеження волі, чи у разі вчинення нетяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк не більше двох років; 3) п`ять років - у разі вчинення нетяжкого злочину, крім випадку, передбаченого у пункті 2 цієї частини; 4) десять років - у разі вчинення тяжкого злочину; 5) п`ятнадцять років - у разі вчинення особливо тяжкого злочину.

З аналізу указаної норми Закону слідує, що тривалість строків давності за кримінальним законодавством є диференційованою та залежить від тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, а тому звільнення від кримінальної відповідальності на підставах ст. 49 КК України допускається лише щодо окремого кримінального правопорушення.

У п. 24 постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 29 червня 1990 року «Про виконання судами України законодавства і постанов Пленуму Верховного Суду України з питань судового розгляду кримінальних справ і постановлення вироку» акцентовано увагу судів на необхідність точного виконання вимог закону про зміст резолютивної частини обвинувального вироку, яка повинна бути викладена чітко та ясно, щоб при виконанні не виникало сумнівів щодо виду та розміру покарання, призначеного судом, та змісту інших рішень, викладених у цій частині вироку (ухвали).

Водночас у резолютивній частині ухвали суду першої інстанції не указано кримінально правову норму Закону на підставі якої обвинуваченого звільнено від кримінальної відповідальності.

З оскаржуваної ухвали слідує, що кримінальні правопорушення за ч. 2 ст. 296, ч. 2 ст. 345 КК України за якими обвинувачується ОСОБА_8 , вчинено ним 01 лютого 2020 року та 27 лютого 2020 року.

Отже, на час постановлення ухвали (26 червня 2025 року) минуло понад п`ять років.

Санкцією ч. 2 ст. 296 КК України, яка діяла на час вчинення обвинуваченим ОСОБА_8 кримінального правопорушення, та підлягає застосуванню відповідно до вимог ст. ст. 4, 5 КК України, передбачено покарання у виді обмеження волі на строк до п`яти років або позбавлення волі на строк до чотирьох років.

Санкцією ч. 2 ст. 345 КК України, яка діяла на час вчинення обвинуваченим ОСОБА_8 кримінального правопорушення, та підлягає застосуванню відповідно до вимог ст. ст. 4, 5 КК України, передбачено покарання у виді обмеження волі на строк до п`яти років або позбавлення волі на той самий строк.

Постановляючи оскаржувану ухвалу, місцевий суд дійшов вірного висновку про необхідність звільнення ОСОБА_8 від кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 КК України, проте - мав звільняти обвинуваченого від кримінальної відповідальності із застосуванням п. 3 ч. 1 ст. 49 КК України, окремо за кожною статтею обвинувачення.

Таке неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність (незастосування закону, який підлягав застосуванню) відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 407, п. 4 ч. 1 ст. 409, п. 1 ст. 413 КПК України є підставою для зміни судового рішення.

Підсумовуючи наведене, апеляційний суд вважає, що апеляційну скаргу прокурора слід задовольнити, а оскаржувану ухвалу суду першої інстанції змінити через неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 409, 413, 419 КПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні прокурора Жмеринської окружної прокуратури Вінницької області ОСОБА_7 задовольнити.

Ухвалу Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 26 червня 2025 року про звільнення ОСОБА_8 від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності за ч. 2 ст. 296, ч. ч. 2 ст. 345 КК України змінити через неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.

Указати у резолютивній частині ухвали про звільнення обвинуваченого ОСОБА_8 від кримінальної відповідальності:

за ч. 2 ст. 296 КК України на підставі п. 3 ч. 1 ст. 49 КК України у зв`язку із закінченням строків давності;

за ч. 2 ст. 345 КК України на підставі п. 3 ч. 1 ст. 49 КК України у зв`язку із закінченням строків давності.

В решті ухвалу залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня проголошення.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4