Справа № 358/926/25 Провадження № 1-кп/358/204/25
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 вересня 2025 року м. Богуслав

Богуславський районний суд Київської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника -адвоката ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Богуславі кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000736 від 11.04.2025 за обвинуваченням:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Біївці Богуславського району Київської області, українця, громадянина України, з базовою загальною середньою освітою, не працюючого, не одруженого, на утриманні має неповнолітню доньку ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого, а саме 01.05.2023 Богуславським районними судом Київської області за ч.2 ст.185, ч.2 ст.186, ч.1 ст.357 КК України до позбавлення волі строком 5 років 3 місяці, 20.08.2024 звільнений на підставі ухвали Коростенського міськрайонного суду Житомирської області умовно-достроково на 1 рік 7 місяців 22 дні, без засобів зв`язку, -

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.289 КК України,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_6 будучи раніше судимим, а саме 01.05.2023 Богуславським районним судом Київської області за ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 186, ч. 1 ст. 357 КК України до позбавлення волі строком 5 років 3 місяці, 20.08.2024 звільнений на підставі ухали Коростенського міськрайонного суду Житомирської області умовно-достроково на 1 рік 7 місяців 22 дня, на шлях виправлення та перевиховання не став, належних висновків не зробив та знову вчинив новий умисний злочин при наступних обставинах.

Так, 11.04.2025 близько 02 години 05 хвилин, ОСОБА_6 проходив повз приміщення магазину, що розташоване по вул. Загрибельна, 22, с. Біївці Обухівського району Київської області, де в цей час був припаркований транспортний засіб марки «ВАЗ - 2103», реєстраційний номер НОМЕР_1 , власником якого являється ОСОБА_8 , який в цей час знаходився поряд у свого знайомого ОСОБА_9 за адресою АДРЕСА_2 , де відпочивав.

В цей час, 11.04.2025 близько 02 години 10 хвилин, ОСОБА_6 підійшов до вищевказаного транспортного засобу марки «ВАЗ - 2103», реєстраційний номер НОМЕР_1 , власником якого являється ОСОБА_8 , та виявив, що він не зачинений на ключ.

Після чого у ОСОБА_6 , виник умисел на незаконне заволодіння вищевказаним транспортним засобом марки «ВАЗ - 2103», реєстраційний номер НОМЕР_1 , власником якого являється ОСОБА_8 , з метою подальшого обернення його на власну користь.

В подальшому, ОСОБА_6 , діючи умисно, повторно, з метою реалізації свого злочинного умислу, спрямованого на незаконне заволодіння транспортним засобом з метою подальшого обернення його на власну користь, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, скориставшись відсутністю власника, який в цей час відпочивав та очевидців своєї злочинної діяльності, через незамкнені водійські дверцята автомобіля, проник в середину до транспортного засобу марки «ВАЗ - 2103», реєстраційний номер НОМЕР_1 , де за допомогою ключа, який знаходився в замку запалення, запустив двигун автомобіля, встановивши таким чином контроль над цим транспортним засобом, тобто заволодів ним.

Після чого, 11.04.2025 близько 02 години 15 хвилин, ОСОБА_6 поїхав на вказаному автомобілі в с. Заріччя, Звенигородського району, Черкаської області, тим самим ОСОБА_6 довів свій злочинний умисел до кінця.

Своїми умисними, протиправними діями ОСОБА_6 , відповідно до висновку складеного за результатами проведення автотоварознавчої експертизи, завдав потерпілому ОСОБА_8 майнову шкоду на суму 30 640 гривень.

Таким чином, своїми умисними діями, які виразились у незаконному заволодінні транспортним засобом, вчиненому повторно, ОСОБА_6 вчинив кримінальне правопорушення (злочин), передбачене ч. 2 ст. 289 КК України.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення за наведених вище обставин визнав у повному обсязі та дав показання, які за своїм змістом відповідають викладеним вище обставинам вчинення кримінального правопорушення, зазначивши, що близько о 02 годині ночі 11.04.2025 року проходив повз приміщення магазину, який розташований за адресою вул. Загрибельна, 22 с.Біївці, Обухівського району Київської області, де побачив не зачинений на ключ автомобіль ВАЗ 2103 держ. номер НОМЕР_1 , власником якого є потерпілий ОСОБА_8 та скориставшись цим та відсутністю власника авто, очевидців сів на водійське місце автомобіля та за допомогою ключа, який знаходився в замку запалення запустив двигун та поїхав на автомобілі в с. Заріччя Звенигородського району, Черкаської області, де був зупинений працівниками поліції. Перебував при цьому у стані алкогольного сп`яніння. Зазначив, що усвідомив значення своїх дій, у скоєному щиро кається та в подальшому не допустить протиправної поведінки. Посилаючись на викладене, просив суворо його не карати.

Покази обвинуваченого є послідовними, логічними та такими, що не викликають у суду сумніву щодо правильності розуміння ними змісту обставин кримінальних правопорушень, добровільності та істинності його позиції.

Потерпілий ОСОБА_8 у судове засідання не з`явився. Надав суду заяву про проведення розгляду кримінального провадження без його участі. Претензій матеріального характеру до обвинуваченого немає.

Оскільки обвинувачений та інші учасники судового провадження не оспорювали обставин, які стосуються пред`явленого обвинувачення та правильно розуміють зміст цих обставин, на підставі ч. 3 ст. 349 КПК України, наслідки якої також роз`яснені учасникам судового провадження, суд ухвалив визнати недоцільним дослідження доказів щодо обставин, які ніким не оспорюються, обмежившись допитом обвинуваченого та дослідженням письмових матеріалів, що характеризують особу обвинуваченого, речових доказів у кримінальному провадженні та процесуальних витрат.

Інші докази судом не досліджувались, зважаючи на позицію сторін кримінального провадження.

З урахуванням наведеного, показів обвинуваченого, суд вважає, що подія вищеописаного кримінального правопорушення мала місце, провина обвинуваченого ОСОБА_6 доведена повністю та його дії правильно кваліфіковані: як вчинення незаконного заволодіння транспортним засобом, вчиненого повторно, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України.

Така позиція суду ґрунтується на фактичних обставинах справи та не спростована іншими доказами у справі, тому і покладена в основу обвинувального вироку.

Відповідно до ст.ст. 8, 9, 17 КПК України, кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Відповідно до ст. 65 КК України та роз`яснень, що містяться в постанові Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 року №7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» (з наступними змінами), суд призначає покарання з врахуванням ступеню тяжкості вчиненого злочину, даних про особу винного та обставин, що пом`якшують і обтяжують покарання, яке має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження вчинення ним нових злочинів.

В п. 3 зазначеної постанови вказано, що, визначаючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, судам слід виходити з класифікації злочинів, особливостей конкретного злочину й обставин та способу його вчинення, характеру і ступеню тяжкості наслідків, що настали, а при дослідженні даних про особу обвинуваченого з`ясовувати його вік, поведінку до вчинення злочину, наявність судимостей і адміністративних стягнень, тощо.

При цьому, розглядаючи питання призначення покарання за вчинення кримінального правопорушення, Європейський суд з прав людини вказує, що «для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий надмірний тягар для особи» (справа «Ізмайлов проти Росії» (п. 38 рішення від 16 жовтня 2008 року).

Тому, при обранні міри покарання обвинуваченому ОСОБА_6 суд враховує наступне.

При призначенні покарання суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 289 КК України є тяжким злочином.

Обвинувачений ОСОБА_6 вчинив вказане кримінальне правопорушення під час умовно-дострокового звільнення від покарання, за місцем проживання характеризується негативно, на час розгляду провадження є не одруженим, має неповнолітню дитину на утриманні, не працює. На обліку в нарколога не перебуває, перебуває під наглядом в кабінеті лікаря психіатра та згідно висновку судово-психіатричного експерта № 135 від 08.05.2025 примусових заходів медичного характеру не потребує.

Так, відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 66 КК України обставинами, які пом`якшують покарання ОСОБА_6 , суд визнає щире каяття, яке виразилося в дачі правдивих показань, жалю про вчинене, готовності понести заслужене покарання та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

Обставини, які обтяжують покарання, відповідно до ст. 67 КК України за вчинення кримінального правопорушення є вчинення кримінального правопорушення в стані алкогольного сп`яніння.

Відповідно до статті 50 КК України, покарання є заходом примусу і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого та має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень, як засудженим, так і іншими особами.

Відповідно до вимог ст. 65 КК України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень. Суд, призначаючи покарання, зобов`язаний врахувати ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

При призначенні обвинуваченому ОСОБА_6 покарання, суд враховує його пом`якшуючі та обтяжуючі обставини вчиненого ним кримінального правопорушення, сукупність всіх обставин, що його характеризують, наслідки, що настали, його поведінку та оцінку скоєному, форму вини, а також позицію прокурора, думку потерпілого.

Таким чином, реалізуючи принципи справедливості та індивідуалізації покарання, а також, враховуючи, що призначене покарання повинно бути не тільки карою, але і переслідувати цілі загальної та спеціальної превенції, має бути відповідним до вчиненого, тобто необхідним та достатнім для виправлення особи, яка вчинила кримінальне правопорушення, а також для попередження вчинення нових кримінальних правопорушень обвинуваченим та іншими особами, суд вважає, що ОСОБА_6 слід призначити покарання передбачене санкцією ч.2 ст.289 КК України у виді позбавлення волі без конфіскації майна. Оскільки, вироком Богуславського районного суду Київської області від 01.05.2023 року ОСОБА_6 засуджений за ч.2 ст.185, ч.2 ст.186, ч.1 ст.357, ч.1 ст.70, ст.71 КК України до 5 років 3 місяців позбавлення волі, проте звільнений з місць позбавлення волі 20.08.2024 року ухвалою Коростенського міськрайонного суду Житомирської області, умовно достроково з невідбутим строком покарання 1 рік 7 місяців 22 дні, тому суд вважає, що остаточне покарання обвинуваченому слід призначити за правилами ст. 71 КК України, застосувавши принцип часткового приєднання невідбутої частини покарання за попереднім вироком, у виді позбавлення волі без конфіскації майна.

На думку суду, таке покарання буде справедливим, необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та запобігання вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

З урахуванням характеризуючих особу ОСОБА_6 даних, наявності у нього непогашеної судимості, систематичне вчинення корисливих злочинів, вчинення ним кримінального правопорушення під час умовно-дострокового звільнення, в стані алкогольного сп`яніння, що свідчить про стійке небажання обвинуваченого стати на шлях виправлення, підстав для застосування до обвинуваченого положень ст. 69, 75 КК України суд не вбачає.

У зв`язку з тим, що обвинуваченому призначається покарання у виді позбавлення волі, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою необхідно залишити без змін до набрання вироком законної сили.

Судові витрати на залучення експертів для проведення судової експертизи № СЕ-19/111-25/23477-Д від 17.04.2025 в сумі 4902,70 грн. та судової експертизи № СЕ-19/111-25/23520-АВ від 02.06.2025 в сумі 2674,20 грн. у відповідності до ст. 124 КПК України слід стягнути з обвинуваченого на користь держави.

Цивільний позов не заявлений.

Суд також вважає, що необхідно скасувати арешт майна, який був накладений згідно ухвали слідчого судді Богуславського районного суду Київської області від 15.04.2025 на речові докази по справі на підставі частини четвертої статті 174 КПК України для вирішення питання речових доказів на умовах, та в порядку, який передбачено статтею 100 КПК України

Долю речових доказів у справі необхідно вирішити у відповідності до вимог ст. 100 КПК України.

Керуючись ст. 368-371, 373-375, 474-475 КПК України, суд -

ЗАСУДИВ:

ОСОБА_6 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 289 КК України, призначивши покарання за ч. 2 ст. 289 КК України у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі без конфіскації майна.

На підставі ст. 71 КК України до покарання, призначеного за даним вироком, частково приєднати не відбуту частину покарання за вироком Богуславського районного суду Київської області від 01.05.2023 і за сукупністю вироків остаточно призначити покарання ОСОБА_6 у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять років) і 5 місяців позбавлення волі без конфіскації майна.

Початок строку відбування покарання ОСОБА_6 рахувати з дня набрання вироком законної сили.

На підставі ч.5 ст.72 КК України, ОСОБА_6 строк попереднього ув`язнення, з дня затримання 11 квітня 2025 року, до дня набрання даним вироком законної сили, зарахувати у строк покарання з розрахунку день попереднього ув`язнення за день позбавлення волі.

Запобіжний захід ОСОБА_6 у виді тримання під вартою залишити без змін до набрання вироком законної сили.

Скасувати арешт майна, який був накладений згідно ухвали слідчого судді Богуславського районного суду Київської області від 15 квітня 2025 року на речові докази по справі, з дня набрання вироком законної сили.

Речовий доказ: транспортний засіб марки «ВАЗ - 2103» реєстраційний номер НОМЕР_1 , який переданий на відповідальне зберігання потерпілому ОСОБА_8 - залишити у володінні (користуванні) розпорядженні законного власника (користувача) ОСОБА_8 .

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлено.

Стягнути із ОСОБА_6 на користь держави судові витрати за проведення судової експертизи: № СЕ-19/111-25/23477-Д від 17.04.2025 на загальну суму 4902 (чотири тисячі дев`ятсот дві) грн. 70 коп.

Стягнути із ОСОБА_6 на користь держави судові витрати за проведення судової експертизи: № СЕ-19/111-25/23520-АВ від 02.06.2025 на загальну суму 2674 (дві тисячі шістсот сімдесят чотири) грн. 20 коп.

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст. 394 КПК України, до Київського апеляційного суду через Богуславський районний суд Київської області шляхом подачі апеляції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення. Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

Головуючий суддя ОСОБА_1