ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/821/183/25 Справа № 705/45/20 Категорія: ч. 4 ст. 185 КК України Головуючий у І інстанції ОСОБА_1 Доповідач в апеляційній інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 травня 2025 року м. Черкаси

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Черкаського апеляційного суду у складі:

головуючого ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участі:

секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 02 серпня 2024 року, яким

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Білоярський Тюменської області, рф, громадянина України, раніше неодноразово судимого, останнього разу 01.11.2018 Уманським міськрайонним судом Черкаської області за ч.3 ст.15, ч.3 ст.185 Кримінального кодексу України (далі - КК) до позбавлення волі на строк 3 роки, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

засуджено:

- за ч. 2 ст. 15 ч. 3 ст. 185 КК до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки;

- за ч. 3 ст. 185 КК до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки 6 місяців;

- за ч. 2 ст. 190 КК до покарання у виді позбавлення волі на строк 2 роки;

- за ч. 2 ст. 186 КК до покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки;

- за ч. 4 ст. 185 КК до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років.

- за ч. 3 ст. 357 КК звільнено від покарання на підставі ст. 49 КК в зв`язку із закінченням строків давності.

На підставі ч.1 ст.70 КК за сукупністю кримінальних правопорушень призначено покарання шляхом поглинення менш суворого більш суворим покаранням, остаточно визначивши покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років.

Запобіжний захід у виді тримання під вартою залишено без змін до набрання вироком законної сили.

Початок строку відбування покарання вирішено рахувати з моменту набрання виром законної сили.

На підставі ч.5 ст.72 КК в строк призначеного ОСОБА_7 покарання вирішено зарахувати строк тримання під вартою в межах цього кримінального провадження з 27.04.2023 до набрання вироком законної сили із розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

ВСТАНОВИЛА

Встановлені судом першої інстанції обставини.

1. Вироком суду ОСОБА_7 визнаний винуватим в тому, що він 04.04.2019 близько 01.00 год., повторно проник до підсобного приміщення, по вул. Енергетичній 15А в м.Умань, яке належить на праві власності ОСОБА_9 , звідки таємно, повторно, викрав електроінструменти: бензинову ланцюгову пилу Werk WS 4500M, вартістю 867 грн.; стрем`янку залізну вартістю 2800 грн.; дриль безударну марки Зеніт ЗДП А6010 вартістю 600 грн.; чемодан з інструментами, який не представляє для потерпілої ніякої цінності, чим завдав потерпілій ОСОБА_9 матеріального збитку на суму 4267 грн.

2. Він же, 29.11.2019 близько 04.50 год., перебуваючи біля приміщення КНП«Уманська міська лікарня», по вул. Шевченка,50 в м. Умань, в стані алкогольного сп`яніння, діючи умисно та цілеспрямовано, з корисливих мотивів, з метою викрадення чужого майна, повторно, шляхом віджиму пластикового вікна, що розміщено на першому поверсі коридору, проник у приміщення лікарні. Після чого піднявся на другий поверх будівлі, зайшов до палати №2, де взяв з полиці тумбочки, мобільний телефон марки «Моторола Е3 ХТ1700», ІМЕІ НОМЕР_1 , вартістю 1200 грн., що належать ОСОБА_10 , та вийшов з приміщення палати з метою його викрадення. Однак не довів свій умисел до кінця з причин, що не залежали від його волі, оскільки був затриманий ОСОБА_10 та медичними працівниками, в результаті чого потерпілий міг зазнати матеріального збитку на загальну суму 1250 грн.

3. Він же, 02.12.2019 близько 03.15 год. перебуваючи на території парку ім. Черняховського, за адресою: Черкаська область, м. Умань, вул. Садова, діючи умисно та цілеспрямовано, з корисливих мотивів, з метою викрадення чужого майна, повторно, усвідомлюючи протиправність своїх дій, представившись ОСОБА_11 працівником поліції, для огляду отримав від останнього мобільний телефон марки «Xiomi Mi Play 4/64 gb»s/n НОМЕР_2 , НОМЕР_3 , вартістю 2000 грн., із сімкарткою мобільного оператора «Київстар» вартістю 25 грн., що належать ОСОБА_11 . Після чого відкрито його викрав та утік у невідому напрямку.

4. Він же, 02.12.2019 близько 03.13 год., перебуваючи на території парку ім. Черняховського, за вищевказаною адресою, діючи умисно та цілеспрямовано, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, представившись ОСОБА_11 працівником поліції незаконно заволодів біометричним паспортом, останнього, яким в подальшому незаконно заволодів.

5. Він же, 08.02.2023 у вечірню пору доби, точного часу досудовим розслідуванням не встановлено, перебуваючи за місцем свого проживання, що по АДРЕСА_1 , виявив на столі в кімнаті квартири належний ОСОБА_12 мобільний телефон марки TECNO MOBILE B1g Dawn Blue 16+1 B, який був залишений останнім під час спільного вживання з ОСОБА_7 спиртних напоїв, та яким ОСОБА_7 вирішив заволодіти.

Реалізуючи свій умисел ОСОБА_7 , повторно, шляхом вільного доступу, в період дії воєнного стану введеного Указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022, затвердженим Законом України № 2102-ІХ від 24.02.2022, який в подальшому неодноразово продовжено Указом Президента, таємно викрав мобільний телефон TECNO MOBILE B1g Dawn Blue 16+1 B, вартістю 1795,20 грн. Після чого з місця події зник та розпорядився викраденим майном на власний розсуд, спричинивши ОСОБА_12 матеріального збитку на суму 1 795,20 грн.

6. Він же, 09.02.2023 близько 19.00 год., перебуваючи спільно з ОСОБА_13 , в стані алкогольного сп`яніння неподалік будинку №190 по вул.Успенській, в м. Умань, помітив в руках останнього мобільний телефон марки «Samsung» моделі «Galaxy A21s SMA217F», вартістю 4200 грн., яким вирішив заволодіти. З цією метою ОСОБА_7 , усвідомлюючи, що ОСОБА_13 сп`янів, запевнив останнього у порядності своїх намірів та отримав від нього дозвіл на тимчасове користування вказаним мобільним телефоном, з метою здійснення дзвінка, заздалегідь не маючи на меті виконувати взяті на себе зобов`язання, та діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, шляхом обману, взявши мобільний телефон, відійшов в бік для здійснення телефонного дзвінка. Після чого помітивши, що ОСОБА_13 за ним не спостерігає з місця події зник, спричинивши своїми умисними діями потерпілому матеріальну шкоду на загальну суму 4200 грн.

7. Він же, 23.03.2023 близько 16.00 год., перебуваючи в дворі багатоповерхового будинку №23 по вул. Тищика в м. Умань, під час розмови з ОСОБА_14 , виявивши на лавці належний останньому мобільний телефон SAMSUNG SM-M127F/DSN Light Blue/64GB, яким вирішив заволодіти. З цією метою ОСОБА_7 , переконавшись, що за його діями ОСОБА_14 не спостерігає, діючи умисно та цілеспрямовано, повторно, шляхом вільного доступу, в період дії воєнного стану, таємно викрав належний ОСОБА_14 мобільний телефон SAMSUNG SM-M127F/DSN Light Blue/64GB, вартістю 4893 грн. Після чого з місця події зник та розпорядився викраденим майном на власний розсуд спричинивши потерпілому ОСОБА_14 матеріальну шкоду на вищевказану суму.

8. Він же, 26.03.2023 близько 09.00 год., перебуваючи за місцем свого проживання, помітив на столі в кімнаті квартири належний ОСОБА_15 , мобільний телефон XIAOMI Redmi Note 9 4/128gb, яким вирішив заволодіти. Реалізуючи свій умисел ОСОБА_7 , переконавшись, що ОСОБА_15 спить та за його діями не спостерігає, діючи умисно та цілеспрямовано, шляхом вільного доступу, повторно, з корисливих мотивів, в період дії воєнного стану, таємно викрав мобільний телефон XIAOMI Redmi Note 9 4/128gb, вартістю 5646,90 грн., після чого з місця події зник та розпорядився викраденим майном на власний розсуд, спричинивши ОСОБА_15 матеріальну шкоду на вищевказану суму.

Вимоги апеляційної скарги, узагальнені доводи особи, яка її подала.

В апеляційній скарзі обвинувачений, не заперечуючи обставини справи просить перекваліфікувати його дії із ч.2 ст.186 КК на ч.2 ст.190 КК. Вказує, що речами потерпілого заволодів без застосування будь-якого фізичного чи морального впливу.

У судове засідання потерпілі, явка яких не є обов`язковою, будучи належним чином повідомленими про дату, час і місце апеляційного розгляду, не з`явилися, що відповідно до ч. 4 ст. 405 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК) не перешкоджає проведенню розгляду.

Позиції учасників судового провадження.

Після докладу суддею-доповідачем змісту вироку, доводів апеляційної скарги, були заслухані:

- обвинувачений та його захисник, які підтримали доводи апеляційної скарги. Враховуючи зміни у законодавстві, просили закрити кримінальне провадження за відповідними епізодами на підставі п.4-1 ч.1 ст.284 КПК.

- прокурор, яка заперечувала щодо задоволення апеляційної скарги обвинуваченого. Водночас просила закрити кримінальне провадження щодо ОСОБА_7 за відповідними епізодами, кваліфікованими за ст. 185 КК, у зв`язку з набранням чинності Закону України від 18.07.2024 № 3886-ІХ «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» (далі - Закон № 3886-ІХ), згідно з яким були внесені зміни до ст. 51 КУпАП України, якими посилена відповідальність за вчинення дрібного викрадення чужого майна.

Мотиви суду.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи обвинуваченого, прокурора, вивчивши матеріали провадження та дослідивши наведені в апеляційній скарзі доводи, колегія суддів приходить до таких висновків.

У відповідності до ч.1 ст.404 КПК суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до вимог ст.370 КПК, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим, тобто ухваленим компетентним судом згідно з нормами матеріального права, з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим кодексом; ухваленим судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 КПК; в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.407 КПК, за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на вирок суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції має право змінити вирок.

Відповідно до п.4 ч.1 ст.409 КПК, підставами для зміни судового рішення є неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.

Згідно зі ст.413 КПК неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, що тягне за собою скасування або зміну судового рішення, є незастосування судом закону, який підлягає застосуванню; застосування закону, який не підлягає застосуванню; неправильне тлумачення закону, яке суперечить його точному змісту; призначення більш суворого покарання, ніж передбачено відповідною статтею (частиною статті) закону України про кримінальну відповідальність.

Переглядаючи вирок в межах апеляційної скарги, колегія суддів враховує, що в апеляційній скарзі обвинуваченого вирок оспорюється лише в частині щодо кваліфікації його дій по епізоду за фактом відкритого викрадення мобільного телефону ОСОБА_11 та паспорту на ім`я останнього.

Колегія суддів вважає, що висновки суду першої інстанції в частині доведеності вини обвинуваченого ОСОБА_7 у вчинені кримінального правопорушення по епізоду щодо ОСОБА_11 , а також кваліфікація його дій є правильними, відповідають фактичним обставинам кримінального провадження, підтверджуються доказами, дослідженими та перевіреним під час судового розгляду.

У суді першої інстанції обвинувачений ОСОБА_7 пояснив, що у грудні 2019 року в нічний час він разом зі своїм знайомим ОСОБА_16 проходив через парк ім. Черняховського в м.Умань, де побачив компанію: молодого хлопця та дівчат, підійшовши до них, представився працівником поліції, попросив хлопця надати для перевірки документи, а також мобільний телефон, щоб підсвітити, оскільки було темно. Після того, як хлопець передав йому паспорт та телефон, він вирішив заволодіти цими речами та почав тікати з місця, коли біг через парк, то паспорт викинув, а телефон залишив собі.

У суді першої інстанції потерпілий ОСОБА_11 , пояснив, що приблизно в листопаді-грудні 2019 року в нічний час він перебував з двома подругами в парку Черняховського в м. Умань. В цей час до них підійшли двоє чоловіків, сказали, що працюють у поліції в розшуку, попросили надати для огляду паспорт, своїх документів не пред`являли. Один із чоловіків, як стало пізніше відомо - ОСОБА_7 , якого він добре запам`ятав за голосом, попросив дати телефон, щоб підсвітити ліхтариком на паспорт, оскільки було темно. Він включив у своєму телефоні «Xiomi Mi Play» ліхтар та передав його чоловіку. Запідозривши, що це були не працівники поліції, він з телефону подруги здійснив дзвінок на спецлінію 102. Після чого, вказані особи одразу почали тікати через парк, він намагався їх наздогнати, але вони втекли у невідомому напрямку з його телефоном та паспортом.

В апеляційному суді показання потерпілого, котрі той дав у суді першої інстанції, були прослухані та встановлено, що вони достатньо точно відображають їхній зміст у вироку, зрозуміло, які обставини були встановлені цими показаннями.

Будь-яких даних, які б спростовували показання потерпілого та свідчили, що він обумовлює обвинуваченого, в матеріалах кримінального провадження відсутні.

Окрім цього, винуватість обвинуваченого у вчиненні вищевказаного кримінального правопорушення по епізоду відносно ОСОБА_11 підтверджується письмовими доказами, зокрема протоколами впізнання осіб за фотознімками від 21.01.2020 та 12.03.2020, відповідно до яких потерпілий ОСОБА_11 та свідки ОСОБА_17 , ОСОБА_18 впізнали ОСОБА_7 , як особу яка заволоділа телефоном та паспортом ОСОБА_11 (а.с.37-45 т.2) та впізнали ОСОБА_16 , як особу яка була разом з ОСОБА_7 .

Зазначені слідчі дії були проведені з дотриманням вимог ч.ч. 1-3 ст. 228 КПК потерпілому та свідкам було пред`явлено обвинуваченого ОСОБА_7 разом з трьома іншими особами, які не мали різких відмінностей у віці та зовнішності. Під час пред`явлення особи для впізнання потерпілий ОСОБА_11 засвідчив, що особу, яка вчинила щодо нього грабіж, впізнав за сукупністю зовнішніх ознак: формою носа та очей. Свідок ОСОБА_18 впізнала обвинуваченого ОСОБА_7 за формою обличчя та зачіскою, а свідок ОСОБА_17 за формою очей, носа та зачіскою.

Доводи апеляційної скарги обвинуваченого щодо неправильної кваліфікації його дій по епізоду стосовно потерпілого ОСОБА_11 за ч.2 ст.186 КК - відкритого викрадення чужого майна (грабежу), тоді як його дії слід класифікувати за ч.2 ст. 190 КК, апеляційний суд вважає необгрунтованими з огляду на таке.

Виходячи з положень статті 186 КК, грабіж це відкрите викрадення чужого майна. При цьому викрадення вважається відкритим, якщо воно вчинюється у присутності власника майна або особи, у віданні чи під охороною якої перебуває майно, і винний усвідомлює, що ці особи розуміють сутність його злочинних дій. Грабіж вважається закінченим злочином з моменту заволодіння майном і таким моментом визнається поява у злочинця реальної початкової можливості розпоряджатися вилученим майном.

Поряд з наведеним, відповідно до положень статті 190 КК, шахрайство це заволодіння майном або набуття права на нього шляхом обману потерпілого чи зловживання його довірою. Отже, предметом шахрайства є як чуже майно, так й право на нього. З об`єктивної сторони шахрайство полягає в протиправному заволодінні чужим майном, в набутті права на нього шляхом обману потерпілого чи зловживання його довірою. При цьому обман (повідомлення потерпілому неправдивих відомостей або приховування певних обставин) при шахрайстві застосовуються винною особою з метою викликати у потерпілого впевненість у вигідності або обов`язковості передачі йому майна чи права на нього. Особливістю шахрайства є те, що винний заволодіває чужим майном шляхом спонукання самого потерпілого до передачі йому майна чи уступки права на майно.

Цебто при шахрайстві потерпілий, будучи введеним в оману, сам добровільно передає винному майно чи право на нього. При цьому, на відміну від відкритого викрадення майна (грабежу), закінченим шахрайство вважається з моменту фактичного одержання винним майна чи права на нього.

Обман (повідомлення потерпілому неправдивих відомостей або приховування певних обставин) чи зловживання довірою (недобросовісне використання довіри потерпілого) при шахрайстві застосовуються винною особою з метою викликати у потерпілого впевненість у вигідності чи обов`язковості передачі їй майна або права на нього. При цьому обов`язковою ознакою шахрайства є добровільна передача потерпілим майна чи права на нього.

Якщо ж обман або зловживання довірою були лише способом отримання доступу до майна, а вилучення майна відбувалося відкрито, то склад шахрайства відсутній, і такі дії потрібно кваліфікувати як грабіж.

Як правильно установив суд, ОСОБА_7 02.12.2019 близько 03.15 год., перебуваючи на території парку ім. Черняховського, за адресою: Черкаська область, м. Умань, вул. Садова, діючи умисно та цілеспрямовано, з корисливих мотивів, з метою викрадення чужого майна, повторно, представившись ОСОБА_11 працівником поліції, для огляду отримав від останнього мобільний телефон марки «Xiomi Mi Play 4/64 gb»s/n НОМЕР_2 , НОМЕР_3 , що належать ОСОБА_11 . Після чого відкрито його викрав та утік у невідому напрямку. Водночас, потерпілий намагався наздогнати та зупинити ОСОБА_7 , інакше кажучи потерпілий усвідомлював значення того, що відбувається. При цьому обвинувачений, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій ігноруючи потерпілого зник з місця вчинення кримінального правопорушення.

Цебто, фактично кримінальне правопорушення обвинуваченим дійсно було розпочате як шахрайство, оскільки потерпілий добровільно передав йому свій мобільний телефон. Однак зловживання довірою потерпілого було викрито останнім до того моменту, коли обвинувачений зміг залишити місце вчинення злочину.

При цьому, обвинувачений після того, як його зловживання довірою було викрито, але до того, як злочин, передбачений ст. 190 КК, було закінчено, продовжив здійснювати дії, спрямовані на заволодіння чужим майном, і ці дії полягали саме у відкритому викраденні чужого майна, факт якого усвідомлював як сам обвинувачений, так і потерпілий. То ж обман потерпілого у конкретному випадку був лише способом доступу до чужого майна, вилучаючи яке у присутності потерпілого, обвинувачений розраховував на те, що його дії не будуть сприйматися ним як протиправні.

Оскільки обман за таких обставин не є способом неправомірного вилучення чужого майна, то вчинене обвинуваченим кримінальне правопорушення не може утворювати шахрайства.

Вказане узгоджується позицією Верховного Суду викладеною у постанові від 05.09.2023 (справа № 679/316/21).

Аналізуючи вищевказане, апеляційний суд погоджується із судом першої інстанції, що дії обвинуваченого ОСОБА_7 слід кваліфікувати за ч.2 ст. 186 КК, як відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчинене повторно.

Водночас, апеляційний суд, на підставі ч.2 ст.404 КПК вважає за необхідне змінити вирок суду з огляду на таке.

09.08.2024 набрав чинності Закон № 3886-ІХ, згідно з яким були внесені зміни до ст.51 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП), якими посилена відповідальність за вчинення дрібного викрадення чужого майна.

Згідно з новою редакцією ст.51 КУпАП, відповідальність за ч.1 ст.51 КУпАП настає, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення не перевищує 0,5 неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а за ч.2 ст.51 КУпАП - якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить від 0,5 до 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Цебто, з 09.08.2024 таємне викрадення чужого майна (крадіжка) стає кримінально- караним діянням, якщо вартість викраденого майна на момент вчинення правопорушення становить більше двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на відміну від попередньої редакції закону, що передбачала кримінальну відповідальність за викрадення майна, вартість якого перевищувала 0,2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відтак наведені зміни в законодавстві, що пом`якшують кримінальну відповідальність та поліпшують становище особи, мають зворотну дію в часі, що дає підстави апеляційному суду в порядку ч.2 ст.404 КПК вийти за межі апеляційної скарги та переглянути вирок щодо ОСОБА_7 .

Відповідно до Податкового кодексу України та Закону № 3886-IX вартість викраденого майна, з якого настає кримінальна відповідальність за ст. 185 КК, у 2019 році становила 1921 грн., а у 2023 році - 2684 грн.

Як вбачається з вироку, що оскаржується, ОСОБА_7 окрім іншого, 29.11.2019 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.15 ч.3 ст.185 КК по епізоду щодо потерпілого ОСОБА_10 на суму 1200 грн. та 08.02.2023 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.4 ст.185 КК за фактом таємного викрадення майна потерпілого ОСОБА_12 в умовах воєнного стану на суму 1795,20 грн.

Враховуючи те, що вартість таємно викраденого ОСОБА_7 майна була меншою за розмір, з якого відповідно до Закону № 3886-IX та положень Податкового кодексу України настає кримінальна відповідальність, у відповідні роки, суд апеляційної інстанції вважає, що, з огляду на передбачений ст.58 Конституції України та ст.5 КК принцип зворотної дії закону в часі та з урахуванням вищенаведеного, вчинені ОСОБА_7 кримінальні правопорушення не підпадають під кримінально карані діяння, передбачене Особливою частиною КК.

Внесені законодавцем зміни про кримінальну відповідальність призвели до часткової декриміналізації діяння, і дія Закону має зворотну дію у часі, тому скасовує кримінальну відповідальність у разі заподіяння злочином меншої шкоди, ніж встановлено нормою закону.

Відповідно до п.4-1 ч.1 ст.284 КПК кримінальне провадження закривається в разі, якщо втратив чинність закон, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння.

Враховуючи, що відповідно до положень Закону України № 3886-ІХ сума викраденого, з якої настає кримінальна відповідальність за злочини щодо права власності - збільшилася, суд апеляційної інстанції вважає, що у даному випадку наявні правові підстави для закриття кримінального провадження за вищевказаними епізодами відповідно до п. 4-1 ч. 1 ст. 284 КПК, та проти такого закриття не заперечували учасники провадження.

Вказане узгоджується з позицією Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 07.10.2024 у справі № 278/1566/21.

Закриття провадження за вказаними епізодами, не тягне за собою пом`якшення призначеного покарання, адже обвинуваченому, крім наведених кримінальних правопорушень, призначено покарання за іншими епізодами злочинної діяльності, котрі є більш суворим, чим за ч.3 ст.185 КК.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 409, 413, 419 КПК, колегія суддів,

УХВАЛИЛА

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення.

В порядку ч.2 ст.404 КПК вирок Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 02 серпня 2024 року змінити.

Закрити кримінальне провадження щодо ОСОБА_7 на підставі п.4-1 ч.1 ст.284 КПК:

- за ч.4 ст.185 КК за епізодом, що мав місце 08.02.2023 стосовно ОСОБА_12

- за ч.2 ст.15 ч.3 ст.185 КК за епізодом, що мав місце 29.11.2019 стосовно ОСОБА_10 .

Вважати ОСОБА_7 засудженим до покарання, визначеного судом першої інстанції:

- за ч. 3 ст. 185 КК у виді позбавлення волі на строк 3 роки 6 місяців;

- за ч. 2 ст. 190 КК у виді позбавлення волі на строк 2 роки;

- за ч. 2 ст. 186 КК у виді позбавлення волі на строк 4 роки;

- за ч. 4 ст. 185 КК у виді позбавлення волі на строк 5 років;

- за ч. 3 ст. 357 КК, за якою звільнено від покарання на підставі ст.49 КК у зв`язку із закінченням строків давності.

На підставі ч.1 ст.70 КК за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом поглинення менш суворих більш суворим до остаточного покарання, у виді позбавлення волі на строк 5 років.

Виключити з резолютивної частини вироку визнання ОСОБА_7 винуватим та призначення покарання за: ч.2 ст.15 ч.3 ст.185 КК.

У решті вирок залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду може бути оскаржена учасниками судового процесу до Верховного Суду, шляхом подачі касаційних скарг безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня проголошення ухвали судом апеляційної інстанції, засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії ухвали апеляційного суду

Головуючий ОСОБА_2

Судді: ОСОБА_3

ОСОБА_4