ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/1918/25 Справа № 178/370/22 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 червня 2025 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ:

головуючого-судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю секретаря ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7

обвинуваченого ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_8 та захисника ОСОБА_7 , яка діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 на вирок Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська від 27 лютого 2025 року відносно:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Владивосток Приморського краю РФ, громадянина України, не працюючого, не одруженого, на утриманні неповнолітніх дітей не маючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого,

- 26 травня 2009 року Новомосковським міським судом Дніпропетровської області за ч. 1 ст. 121 КК України до 3 років позбавлення волі, звільненого з ВК-77 Запорізької області згідно рішення Бердянського районного суду Закону України «Про амністію» Запорізької області від 08 липня 2011 року;

- 02 жовтня 2014 року Новомосковським міським судом Дніпропетровської області за ч. 1 ст. 121 КК України до 5 років позбавлення волі, звільненому 17 травня 2019 року з Синельниковської ВК-94 Дніпропетровської області по відбуттю строку покарання,

обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 115, ч. 1 ст. 122 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Вироком Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська від 27 лютого 2025 року ОСОБА_8 визнано винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 115, ч. 1 ст. 122 КК України, та призначено покарання:

- за ч. 1 ст. 115 КК України у виді позбавлення волі строком на 10 (десять) років.

- за ч. 1 ст. 122 КК України у виді позбавлення волі строком на 2 (два) роки.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом часткового складання призначених покарань, остаточно призначено ОСОБА_8 покарання у виді позбавлення волі строком на 11 (одинадцять) років.

Початок строку відбування покарання ОСОБА_8 вказано обчислювати з дня набрання вироком законної сили.

Відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України зараховано у строк покарання ОСОБА_8 строк попереднього ув`язнення з дня затримання з 09 лютого 2022 року по дату набрання вироком законної сили включно з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

Як встановлено судом, 08 лютого 2022 року приблизно о 20.00 годині ОСОБА_8 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, знаходячись на подвір`ї будинку АДРЕСА_2 , у ході сварка, на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин між ним та ОСОБА_9 потягнув останню на АДРЕСА_2 , де у нього раптово виник злочинний умисел на протиправне заподіяння смерті ОСОБА_9 .

Реалізуючи умисел на протиправне заподіяння смерті ОСОБА_9 , ОСОБА_8 перебуваючи поблизу паркану подвір`я по АДРЕСА_2 умисно наніс декілька ударів ногою та рукою в голову ОСОБА_9 від чого остання впала на землю обличчям униз.

Далі ОСОБА_8 , продовжуючи реалізацію свого злочинного умислу, розуміючи протиправність і небезпеку своїх дій, усвідомлюючи, що голова є життєво важливим органом людини, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки у вигляді смерті іншої людини і бажаючи їх настання, умисно наніс близько 4 ударів ногами по голові ОСОБА_9 .

В подальшому, ОСОБА_8 взяв до рук дерев`яну палицю довжиною 103 см. та діаметром кінців 7 та 9,5 см. та продовжуючи реалізацію свого злочинного умислу, спрямованого на спричинення смерті потерпілій, вказаною палицею наніс близько 3 ударів по голові ОСОБА_9 , яка у цей час продовжувала лежати на землі обличчям донизу.

Внаслідок своїх умисних протиправних дій ОСОБА_8 спричинив ОСОБА_9 тілесні ушкодження у вигляді: відкритої черепно-мозкової травми (6 ран в волосяній частині голови, в потиличній, в правій тiм`яно-потиличнiй, в правій та лівій тім`яних областях рани на обличчі, в лобній області зліва та в області верхньої губи, синці навколо обох очей та на переніссі, що розповсюджуються на ліву щоку та на праву лицеву область, обширні зливаючися крововиливи в м`яких тканинах голови, лінійний перелом в правій тім`яно-потиличній області, що знаходиться в місці проекції рани та переходу на основу черепу, ізольовані переломи верхніх стінок обох зіниць, крововиливи під м`якими мозковими оболонками, на полюсі з переходом на основу лівої скроневої долі та на основі обох лобних долей з ділянкою забілю мозку та утворенням згортків на полюсі лівої скроневої долі), - які відноситься до ТЯЖКИХ тілесних ушкоджень, по ознаці небезпеки для життя, в цьому випадку викликавши смерть - (п. п. 2.1.3. Наказ №6, МОЗ України від 17.01.1995 року).

Відкрита черепно-мозкова травма перебуває у прямому причинному зв`язку з настанням смерті ОСОБА_9 ..

Внаслідок завданих ОСОБА_8 ударів ОСОБА_9 померла на місці події невдовзі після завдання ударів.

Крім цього, 08 лютого 2022 року, приблизно о 19 годині 55 хвилин ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, знаходився в приміщенні житлового будинку ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3 по АДРЕСА_2 .

У вказаний час між ОСОБА_8 та ОСОБА_10 виникла сварка, в ході якої у ОСОБА_8 на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин виник злочинний умисел, спрямований на спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_10 ..

Після чого, у вказаний час та місці, діючи умисно, ОСОБА_8 утримуючи в руках металевий совок, загальною довжиною 54 см, наніс ОСОБА_10 близько 2-3 ударів по правій руці.

Після того, продовжуючи реалізацію свого умислу, ОСОБА_8 кинув совок та наніс один удар кулаком правої руки в ліву частину лоба.

У результаті своїх умисних протиправних дій ОСОБА_8 спричинив потерпілому ОСОБА_10 тілесні ушкодження у вигляді: рани на лобi ліворуч, садни у лобно-скроневій ділянці ліворуч, синців (навколо правого ока, на правій вушній раковині - відносяться до ЛЕГКИХ тілесних ушкоджень, які мають незначнi скороминущі наслідки (п.п. 2.3.5. «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень» Наказу № 6, МОЗ України від 17.01.1995 року).

Косий пiдголовчатий перелом 4 п`ясної кістки справа, перелом дистального метаепіфізу променевої кістки справа. Ушкодження у вигляді косого перелому п`ясної кістки з синцем на кисті - відносяться до СЕРЕДНЬОГО ступеню тяжкості тілесних ушкоджень, як викликаючи тривалий розлад здоров`я понад 21 добу (п.п. 2.2.2. «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень» Наказу № 6, МОЗ України від 17.01.1995 року). Ушкодження у вигляді перелому правої променевої кістки мета епіфізу з синцем в області суглобу - відносяться до СЕРЕДНЬОГО ступеню тяжкості тілесних ушкоджень, як викликаючи тривалий розлад здоров`я понад 21 добу (п.п. 2.2.2. «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень» Наказу № 6, МОЗ України від 17.01.1995 року). Ушкодження виникли внаслідок дії тупого твердого предмета, предметів.

Дії обвинуваченого ОСОБА_8 кваліфіковані за ч. 1 ст. 115, ч. 1 ст. 122 КК України, а саме, як умисне вбивство, тобто умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині та як умисне середньої тяжкості тілесне ушкодження, яке не є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків передбачених у статті 121 КК України, але таке, що спричинило тривалий розлад здоров`я.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала.

В своїй апеляційній скарзі обвинувачений просить змінити правову кваліфікацію його дій, яка вказана у оскаржуваному вироку на ч. 1 ст. 119 КК України.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що в ході судового процесу в суді першої інстанції не була надана належна правова оцінка обставинам кримінального провадження, в ході судового процесу не знайдено свого підтвердження доказами, а саме в ході судового засідання було доведено неправдивість показів ОСОБА_10 , від яких він відмовився, тому ці покази не можуть бути доказом при ухваленні рішення судом першої інстанції.

Захисник в своїй апеляційній скарзі просить вирок Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська від 27.02.2025 року змінити.

Перекваліфікувати дії ОСОБА_8 з ч. 1 ст. 115 КК України на ч. 1 ст. 119 КК України та призначити покарання в межах санкції даної статті.

Свої вимоги захисник обґрунтовує тим, що судом першої інстанції проігноровано вимоги про те, що при вирішенні питання про спрямованість умислу ОСОБА_8 необхідно виходити з усіх обставин справи, зокрема: характеру дій підсудного, внаслідок яких потерпілого позбавлено життя, врахувати події, що передували злочину, дані про поведінку винного і потерпілих як до, так і після вчинення посягання та причини його припинення.

Обвинувачений ОСОБА_8 заперечував свою винність в умисному вбивстві, пояснював, що це трапилось випадково, він відштовхнув потерпілу ОСОБА_9 під час сварки, коли остання вдарила його твердим предметом по голові, але не мав наміру її вбивати.

Згідно показів обвинуваченого та потерпілого ОСОБА_10 наступного дня, після вчинення злочину, вранці, ОСОБА_8 повернувся в дім ОСОБА_10 , який повідомив йому, що ОСОБА_9 жива, після чого ОСОБА_8 почав лити на неї воду, що на думку захисту свідчить про відсутність умислу на заподіяння смерті потерпілій ОСОБА_9 .

Позиції учасників судового провадження.

Обвинувачений та його захисник свої апеляційні скарги підтримали, просили їх задовольнити з підстав та мотивів, викладених в них.

Прокурор проти задоволення апеляційної скарги обвинуваченого та його захисника заперечував, посилаючись на їх безпідставність та необґрунтованість, просив залишити вирок суду першої інстанції без змін.

Мотиви суду.

Заслухавши доповідь судді доповідача, думку та пояснення учасників кримінального провадження, перевіривши матеріали справи в межах поданої апеляційної скарги, обговоривши її доводи, колегія суддів дійшла висновку про те, що апеляційні скарги обвинуваченого та його захисника не підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги, що передбачено ч. 1 ст. 404 КПК України.

Відповідно до ст. 409 КПК України, підставою для скасування судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є, зокрема, неповнота судового розгляду, невідповідність висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження, істотне порушення вимог кримінального процесуального закону.

Згідно з ч. 1 ст. 412 КПК України істотними є такі порушення вимог цього Кодексу, які перешкодили чи могли перешкодити суду повно та всебічно переглянути справу і ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.

Відповідно до вимог ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути, законним, обґрунтованим та вмотивованим, тобто ухваленим компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбаченим цим кодексом, на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 КПК України, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Стаття 94 КПК України передбачає, що суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення. Жоден доказ не має наперед встановленої сили.

Статтею 374 КПК України визначено, що у мотивувальній частині вироку в разі визнання особи винуватою, крім іншого, зазначаються формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, із зазначенням місця, часу, способу вчинення та наслідків кримінального правопорушення, форми вини і мотивів кримінального правопорушення; статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність, що передбачає відповідальність за кримінальне правопорушення, винним у вчиненні якого визнається обвинувачений, докази на підтвердження встановлених судом обставин, а також мотиви неврахування окремих доказів.

Вимоги вищевказаних норм закону судом першої інстанції були виконані в повному обсязі.

Відповідно до положень ст. 2 КПК України завданням кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорони прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Суд першої інстанції, із дотриманням закладених у зазначеній нормі закону завдань, провів повний та неупереджений судовий розгляд, вимог кримінального процесуального законодавства дотримався та дійшов вірного висновку про доведеність вини ОСОБА_8 в умисному вбивстві потерпілої ОСОБА_9 за обставин, що зазначені у вироку, на підставі доказів, які були ретельно перевірені в судовому засіданні й отримали відповідну оцінку.

Вина обвинуваченого ОСОБА_8 у вчиненні саме умисного вбивства ОСОБА_9 , підтверджується показаннями потерпілого, свідків та іншими доказами, зібраними у справі, дослідженими в ході судового слідства.

Доводи апеляційних скарг захисника обвинуваченого та самого обвинуваченого про вчинення ним вбивства потерпілої ОСОБА_9 через необережність, є безпідставними та таким що прямо протирічать матеріалам кримінального провадження.

Обвинувачений ОСОБА_8 у апеляційній скарзі хоч і твердить про необхідність зміни вироку щодо нього у зв`язку з невірною кваліфікацією його дій та неповнотою судового слідства в частині направленості встановлення його умислу на вбивство потерпілої, але водночас він взагалі не оцінює власні дії та аналіз доказів, які суд першої інстанції поклав в основу обвинувального вироку.

Допитаний під час судового слідства судом першої інстанції потерпілий ОСОБА_10 пояснив, що наприкінці зими 2022 року, у вечірню пору доби він перебував з ОСОБА_9 в кафе поблизу магазину в с. Українське, куди прийшов ОСОБА_8 . Підійшовши до них ОСОБА_8 відразу почав сварку з ОСОБА_9 з приводу того, що не міг знайти її доньку ОСОБА_11 , з якою він підтримував відносини. Після чого ОСОБА_8 пішов до будинку, що розташований по АДРЕСА_2 , де вони мешкали, щоб знайти ОСОБА_11 . З часом вони з ОСОБА_9 також пішли додому. Прийшовши додому ОСОБА_8 вони вдома не побачили, він прийшов пізніше та одразу знову почав сварку з ними. В ході сварки ОСОБА_8 металевим совком наніс декілька ударів йому по руці та наніс кулаком удар в область лобу. Потім, ОСОБА_8 зрозумівши, що вдома ОСОБА_12 немає, схопив за одяг ОСОБА_9 та потягнув її до подвір`я, де почав її бити руками та ногами. Після чого не припиняючи свої дії взяв до рук палицю, якою декілька разів бив її по голові. Викинувши дерев`яну палицю, ОСОБА_8 пішов у невідомому напрямку.

Впевнившись, що ОСОБА_8 немає на подвір`ї, він затягнув до будинку лежачу на землі ОСОБА_9 .. Через деякий час ОСОБА_8 повернувся до них додому та спитав, чи подає ОСОБА_9 ознаки життя.

ОСОБА_8 взяв пляшку з водою та почав поливати голову ОСОБА_9 .. Згодом ОСОБА_8 пішов, а ОСОБА_9 залишилась лежати в будинку, вранці приїхали працівники поліції. Під час проведення слідчого експерименту за його участі він чітко розказав та показав усі обставини подій, які були 08.02.2022 року.

Допитана під час судового слідства судом першої інстанції свідок ОСОБА_13 пояснила, що декілька разів ОСОБА_8 заходив до неї на роботу за покупками. Вона була свідком як ОСОБА_10 та ОСОБА_9 сиділи поблизу кафе та в цей час до них підійшов ОСОБА_8 , який явно був у нетверезому стані й почав сваритись. Приводом сварки було те, що він не міг знайти ОСОБА_11 доньку ОСОБА_9 .

В ході сварки він взяв ОСОБА_9 за голову та з розмаху вдарив її головою об стіл, в результаті чого у останньої утворилась рана на лобі.

Допитана під час судового слідства судом першої інстанції свідок ОСОБА_14 пояснила, пояснила, що ОСОБА_8 підтримував відношення з ОСОБА_15 донькою ОСОБА_9 .

Приблизно на початку лютого 2022 року в темну пору доби до неї додому прийшов ОСОБА_8 у нетверезому стані та попросив відчинити двері, що б він зайшов до будинку. Вона впустила його. Зайшовши до будинку, ОСОБА_8 почав без її дозволу ходити по всьому будинку, на запитання, що йому потрібно, він відповів, що шукає ОСОБА_11 .

В цей час вона помітила, його руки були в крові. У неї вдома ОСОБА_16 намагався відмити руку від крові, після чого пішов. Впевнившись, що у неї вдома відсутня ОСОБА_17 , ОСОБА_16 пішов у невідомому напрямку. Вранці, йшовши на роботу повз подвір`я ОСОБА_10 вона побачила кров на снігу та згодом їй стало відомо, що ОСОБА_8 вбив ОСОБА_9 .

Письмовими доказами покладеними в обвинувальному вироку, а саме:

Протокол огляду місця події від 09.02.2022 року, відповідно до якого було оглянуто домоволодіння, яке розташовано за адресою АДРЕСА_2 . В ході огляду в будинку було виявлено труп ОСОБА_9 з тілесними ушкодженнями. (т.1, а.с.9-20);

Протокол огляду місця події від 09.02.2022 року, відповідно до якого було оглянуто домоволодіння, яке розташовано за адресою АДРЕСА_2 яким було зафіксовано обстановку біля вказаного домоволодіння (т.1, а.с.21-32);

Протокол пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 10.02.2022 року, за участі свідка ОСОБА_10 , під час якого він впізнав ОСОБА_8 як особу, яка 08.02.2022 року йому та ОСОБА_9 нанесла тілесні ушкодження (т.1, а.с.57-59);

Протокол пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 10.02.2022 року, за участі свідка ОСОБА_14 , під час якого вона впізнала ОСОБА_8 як особу, яка приходила до неї додому 08 лютого 2022 року, близько 21:00 години, у якого були руки в крові (т.1, а.с.65-67);

Протокол пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 10.02.2022 року, за участі свідка ОСОБА_13 , під час якого вона впізнала ОСОБА_8 як особу, яку вона бачила 08 лютого 2022 року поблизу магазину ПП «Доннік», де останній завдав тілесні ушкодження ОСОБА_9 (т.1, а.с.79-81);

Протокол проведення слідчого експерименту від 09.02.2022 року з відеозаписом до нього за участі свідка ОСОБА_10 , в ході якого він розказував та показував за яких обставин сталися події відносно нього та потерпілої ОСОБА_9 08.02.2022 року.

А саме знаходячись біля житлового будинку АДРЕСА_2 , ОСОБА_10 показав, що 08.02.2022 року в той час він закрив собою ОСОБА_9 .

ОСОБА_8 наніс йому мусонним совком 2-3 удари по руці. Після чого схопив ОСОБА_9 та потягнув її у двір. Вказавши на місце розташоване біля паркану пояснив, що на цьому місці ОСОБА_8 наносив удари ОСОБА_9 . На вказаному ОСОБА_10 місці було зафіксовану велику плями крові.

ОСОБА_10 доповнив, що ОСОБА_8 бив ОСОБА_9 рукою та ногою по голові, наніс близько 4 ударів.

ОСОБА_9 лежала обличчям униз, оскільки ОСОБА_8 відразу повалив її на землю, кричала. Після нанесених руками і ногами ударів ОСОБА_9 залишалась лежати обличчям вниз, положення не міняла, не подавала ознак життя, а ОСОБА_8 взявши дерев`яну палку, наніс нею ще три удари по голові ОСОБА_9 після чого пішов. (т.1, а.с. 47-50);

Протокол проведення слідчого експерименту від 10.02.2022 року з відеозаписом до нього за участі свідка ОСОБА_13 , в ході якого вона розказувала та показувала обставини подій 08.02.2022 року щодо спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_9 .

А саме знаходячись у приміщенні магазину ПП «Доннік» по вул. Центральній 15-а, с. Українське, Кам`янського району, Дніпропетровської області, ОСОБА_13 вказала на стіл, розташований у бесідці біля магазину та пояснила, що 08.02.2022 року близько 19.30 годин коли за столом перебували ОСОБА_9 і ОСОБА_10 до них підійшов ОСОБА_8 , який відразу почав сваритися з ними. В ході сварки ОСОБА_8 схопив ОСОБА_9 за голову і з силою вдарив головою об стіл, від чого у неї з лоба пішла кров. (т.1, а.с.75-78);

Висновок судово-медичної експертизи № 161-Е від 09.02.2022 року, відповідно висновку якого у ОСОБА_9 виявлені тілесні ушкодження у вигляді: відкритої черепно-мозкової травми (6 ран в волосяній частині голови, в потиличній, в правій тiм`яно-потиличнiй, в правій та лівій тім`яних областях рани на обличчі, в лобній області зліва та в області верхньої губи, синці навколо обох очей та на переніссі, що розповсюджуються на ліву щоку та на праву лицеву область, обширні зливаючися крововиливи в м`яких тканинах голови, лінійний перелом в правій тім`яно-потиличній області, що знаходиться в місці проекції рани та переходу на основу черепу, ізольовані переломи верхніх стінок обох зіниць, крововиливи під м`якими мозковими оболонками, на полюсі з переходом на основу лівої скроневої долі та на основі обох лобних долей з ділянкою забілю мозку та утворенням згортків на полюсі лівої скроневої долі), - які відноситься до ТЯЖКИХ тілесних ушкоджень, по ознаці небезпеки для життя, в цьому випадку викликавши смерть - (п. п. 2.1.3. Наказ №6, МОЗ України від 17.01.1995 року).

Причиною смерті ОСОБА_9 , 1974 р.н. є - відкрита черепно-мозкова травма (6-ть ран в волосяній частині голови, в потиличній, в правій тім`яно-потиличній, в правій та лівій тім`яних областях (зі слідами хірургічних швів в ділянці рани лівої тім`яної області), рани на обличчі, в лобній області зліва та в області верхньої губи (зі слідами хірургічних швів), синці навколо обох очей та на переніссі, що розповсюджуються на ліву щоку та на праву ви лицеву область, обширні зливаючихся крововиливи в м`яких тканинах голови, лінійний перелом в правій тім`яно-потиличній області, що знаходиться в місці проекції рани та переходу на основу черепу, ізольовані переломи верхніх стінок обох зіниць, крововиливи під м`якими мозковими оболонками, на полюсі з переходом на основу лівої скроневої долі та на основі обох лобних долів з ділянкою забію мозку та утворенням згортків на полюсі лівої скроневої долі), яка призвела до набряку мозку.

Відкрита черепно-мозкова травма перебуває у прямому причинному зв`язку з настанням смерті ОСОБА_9 .

Вищезазначена відкрита черепно-мозкова травма виникла внаслідок дії тупого твердого предмета, предметів з великою силою (великою швидкістю дії), який в місці прикладання сили відповідно рані правої тім`яно-потиличної області голови мав сплощену (чи сплощено-випуклу) довгастою контактуючою поверхнею, розмірами близько 39x14 мм у межах контакту, в місці прикладання сили відповідно рані лівої тім`яної області голови контактуюча поверхня якого- прямолінійне (чи декілька дуговидне), довжиною не більш 67 мм у межах контакту, ребро. Синці: протягом всій задній поверхні правої кисті та правого передпліччя; на задній поверхні лівої кисті з розповсюдженням на нижню третину лівого передпліччя; на задній поверхні лівого ліктьового суглобу; на задній поверхні лівої в середній третині, округлий; переднє-внутрішній поверхні правого стегна в середній треті в 9,0см вище колінного суглобу, округлий; на передній поверхні правої гомілки обширний, що розповсюджується від колінного суглобу до низу - відносяться до ЛЕГКИХ тілесних пошкоджень, які мають незначні скороминущі наслідки (п. п. 2.3.5. Наказ №6, МОЗ України від 17.01.1995 року). Ушкодження виникли у термін від декількох годин до декількох діб до настання смерті, про що свідчить ступінь вираженості прижиттєвої реакції.

При судово-токсикологічному дослідженні у крові із трупа ОСОБА_9 , 1974 р.н., виявлений етиловий спирт у концентрації 0,88%о, що відповідає ЛЕГКОМУ алкогольному сп`янінню, стосовно до живої особи. Не виявлені: метиловий, ізопропіловий, пропіловий, ізобутиловий, бутиловий, ізоаміловий, аміловий спирти. За життя ОСОБА_9 , 1974 р.н., страждала на периваскулярний кардіосклероз. Враховуючи стан трупних явищ під час дослідження трупа в морзі „... Трупні плями островчасті.... свій колір не змінюють (08:15 годин 10.02.22 року)... - смерть її настала більш доби до моменту дослідження трупа в морзі. При судово-імунологічному дослідженні мазків і тампону з вмістом вагіни трупа ОСОБА_9 , 1974 р. н. - сперматозоїди не виявлені. При судово-імунологічному дослідженні зразка крові трупа ОСОБА_9 , 1974 р. н. - група крові не встановлена з гнильних змін. (т.1, а.с.88-91);

Протокол отримання у ОСОБА_8 біологічних зразків для експертизи від 09.02.2022 року (т.1 а.с.120, 123, 126);

Висновок судово-медичної експертизи №74 від 21.02.2022 року, згідно якого встановлено групову належність крові ОСОБА_8 до групи «В» з ізогемаглютиніном анти-А за ізосерологічною системою АВ0 (т.1, а.с.139-140);

Висновок судово-медичної експертизи №74/1 від 03.03.2022 року, встановившим групову належність крові потерпілої ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , виявлений тільки антиген «Н» ізосерологічної системи АВ0. Отриманий результат не виключає приналежність її крові до групи 0 з ізогемаглютинінами анти-А і анти-В за ізосерологічною системою АВ0. (т.1, а.с.142-144);

Висновок судово-медичної експертизи №74/2 від 11.03.2022 року, встановившим виявлення на жіночій дублянці (куртці), вилученій при огляді місця події, кров людини, в якій виявлений антиген Н, а в слідах на комірі виявлені ще і ізогемаглютиніни анти-А і анти-В, що не виключає можливості походження даних слідів від особи з групою крові 0 з ізогемаглютинінами анти-А і анти-В. Одержаний результат дослідження не виключає можливості походження слідів крові на жіночій дублянці (куртці), вилученій при огляді місця події від потерпілої ОСОБА_9 , крові якої властивий виявлений в слідах на дублянці антиген Н. Походження слідів на дублянці за рахунок крові ОСОБА_8 , якому властиві антиген В і Н, виключено. (т.1, а.с.146-150);

Висновок судово-медичної експертизи №74/4 від 09.03.2022 року, згідно якого встановлено наявність слідів крові на жилетці синтетичній чорного кольору, платку носовому білого кольору, з візерунком квітів, штанах синтетичних плащових чорного кольору, вилучених 09 січня 2022 року в ході затримання ОСОБА_8 . При серологічному дослідженні об`єктів № № 1-3, № № 4-8, № № 9-22 в них виявлений антиген Н, що не виключає можливості утворення вказаних слідів за рахунок крові особи (осіб) з групою крові 0 з ізогемаглютинінами анти-А і анти-В за ізосерологічною системою АВ0. Оскільки в об`єктах № № 1-3 виявлено антиген Н, який є групо специфічним для крові потерпілої ОСОБА_9 , тому не можна виключити можливості утворення вказаних слідів за рахунок її крові. (т.1, а.с.157-163);

Висновок судово-медичної експертизи №74/5 від 14.03.2022 року, згідно якого встановлено наявність крові на ботинках чорного кольору, вилучених 09 січня 2022 року в ході затримання ОСОБА_8 , а також можливість походження цієї крові від потерпілої ОСОБА_9 , оскільки вона за своєю груповою належністю схожа на її кров. (т.1, а.с.165-168);

Висновок судово-медичної експертизи №74/6 від 14.03.2022 року, згідно якого встановлено наявність крові людини змішаної з потом на змивах з рук ОСОБА_16 , яка за своєю груповою належністю може походити від потерпілої ОСОБА_9 (т.1, а.с.170-173);

Висновок судово-медичної експертизи №117/1 від 17.03.2022 року, згідно якого встановлено наявність крові людини на дерев`яній палиці, вилученій в ході огляду місця події 09 лютого 2022 року по АДРЕСА_2 . Кров на зазначеній дерев`яній палиці за своєю груповою належністю може походити від потерпілої ОСОБА_9 . Також встановлено наявність крові на металевому совку, вилученому 09 лютого 2022 року за вищезазначеною адресою. (т.1, а.с.175-179);

Висновок судово-медичної експертизи №117/2 від 11.03.2022 року, згідно якого встановлено наявність крові людини в піднігтьовому вмісті обох рук ОСОБА_8 . Отриманий результат дослідження не виключає можливості походження зазначеної крові від потерпілої ОСОБА_9 (т.1, а.с.181-185);

Висновок судово-психіатричної експертизи №103 від 22.03.2022 року, в підсумках якого зазначено, що ОСОБА_8 на хронічне психічне захворювання, тимчасовий хворобливий розлад психіатричної діяльності, недоумство в період інкримінованого йому діяння не страждав і в теперішній час не страждає. Виявляв раніше і виявляє в теперішній час емоційно нестійкий розлад особистості. Під час інкримінованого йому діяння він міг усвідомлювати свої дії (бездіяльність) і керувати ними. Іспитований в теперішній час також може усвідомлювати свої дії (бездіяльність) і керувати ними. Застосування примусових медичних заходів не потребує. (т.1, а.с.210-213);

Висновок судово-медичної експертизи №161-Е-1 від 28.03.2022 року, в підсумках якого зазначено, що характер ушкоджень, їх локалізація свідчать про те, що ушкодження ОСОБА_9 могли бути заподіяні при механізмі та взаєморозташуванні які вказує в протоколі проведення слідчого експерименту свідок ОСОБА_10 (т.1, а.с.215-216);

Речовими доказами: жіноча куртка типу дублянка світлого кольору зі штучного хутра зі слідами речовини бурого кольору, поміщено до паперової упаковки; дерев`яна палка зі слідами речовини бурого кольору, поміщено до паперової упаковки; - гіпсовий зліпок низу взуття, який поміщено до картонної коробки; металевий совок зі слідами речовини бурого кольору, поміщено до паперової упаковки; - жіноча куртка білого кольору із візерунками, на який виявлено сліди речовини бурого кольору, поміщено до паперової упаковки; кофта темно-синього кольору зі слідами речовини бурого кольору, поміщено до паперової упаковки; - фрагмент ковдри синього кольору зі слідами речовини бурого кольору, які було вирізано та поміщено до паперової упаковки; ганчірка зі слідами речовини бурого кольору, поміщено до паперової упаковки; - фрагмент ковдри тілесного кольору зі слідами речовини бурого кольору, які було вирізано та поміщено до паперової упаковки, які упаковано та передано на зберігання до камери схову ВП №6 Кам`янського РУП ГУНП в Дніпропетровській області (т.1, а.с.33);

Отже дослідивши вказані вище докази суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку, з чим погоджується колегія суддів, до висновку про правильність кваліфікації дій обвинуваченого ОСОБА_8 як умисне вбивство за ч. 1 ст. 115 КК України.

Колегія суддів оцінює критично доводи апеляційної скарги сторони захисту, вважаючи їх як обрану лінію захисту, спрямовану на уникнення обвинуваченим кримінальної відповідальності за вчинення особливо тяжкого злочину.

Так, стаття 115 КК України передбачає відповідальність за умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині.

З суб`єктивної сторони даний злочин характеризується умисною формою вини (прямим або непрямим умислом) коли винний усвідомлює суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачає його суспільно-небезпечні наслідки у вигляді смерті іншої людини й бажає або свідомо припускає її настання.

В свою чергу, умисел має дві характерні ознаки - інтелектуальну і вольову. Інтелектуальна - це усвідомлення особою суспільно небезпечного характеру своєї дії чи бездіяльності та передбачення її суспільно небезпечних наслідків.

Вольова - це наявність у суб`єкта бажання настання суспільно небезпечних наслідків від вчиненого ним діяння чи свідоме їх допущення.

Прямий умисел - це таке психічне ставлення до діяння і його наслідків, при якому особа усвідомлювала суспільно небезпечний характер свого діяння (дії або бездіяльності), передбачала його суспільно небезпечні наслідки і бажала їх настання

Питання про умисел необхідно вирішувати виходячи із сукупності всіх обставин вчиненого діяння, зокрема, враховувати спосіб, знаряддя злочину, кількість, характер і локалізацію поранень та інших тілесних ушкоджень, причини припинення злочинних дій, поведінку винного і потерпілого, що передувала події, їхні стосунки.

Спосіб відображає насамперед причинний зв`язок між діяннями і наслідками. Певна залежність між способом і метою вчинення тих чи інших діянь виявляється в тому, що спосіб і засоби вчинення злочинів обираються особою відповідно до поставленої цілі.

Ціль є передумовою усвідомлення особою результатів і наслідків своїх діянь, що проявляє свою конкретизацію в способі вчинених діянь.

На відміну від умисного вбивства, вбивство з необережності, передбачене ст. 119 КК України, має місце лише при необережній формі вини, для якої характерне поєднання усвідомлення особою суспільно небезпечного характеру свого діяння (дії чи бездіяльності) та недбалого або самовпевненого ставлення до настання суспільно небезпечних наслідків свого діяння.

Про направленість умислу обвинуваченого ОСОБА_8 саме на умисне вбивство свідчить хронологія дій та поведінка обвинуваченого, до, під час та після вчинення вбивства ОСОБА_9 .

Так, до зустрічі з потерпілою ОСОБА_8 вживав спиртні напої, був збуджений та агресивний з приводу того, що не міг знайти дочку ОСОБА_9 ОСОБА_18 .

Коли він знайшов ОСОБА_9 , остання не виказувала до нього агресії, не намагалась вступити у конфлікт. Навпаки обвинувачений, як слідує з показів потерпілого ОСОБА_10 та свідка ОСОБА_13 спочатку у кафе вдарив ОСОБА_9 головою об стіл, а потім відразу схвативши ОСОБА_9 за голову, витяг останню на вулицю з будинку, де повалив на землю обличчям до низу руками та ногами став наносити удари у життево важливий орган голову. В подальшому не припиняючи свої дії, не дивлячись не те, що ОСОБА_9 , жінка, а отже явно слабкіше, а також на те що внаслідок його попередніх дій, не мала можливості чинити опір, взяв предмет з підвищеною травматичною дією палки, продовжив наносити нею удари по голові ОСОБА_9 .

Дії обвинувачений ОСОБА_8 припинив лише тоді, коли ОСОБА_9 перестала подавати признаки життя.

Вказане повністю спростовує доводи ОСОБА_8 як про те, що він лише витягнув ОСОБА_9 на вулицю, так і доводи, що тілесні ушкодження він спричинив їй випадково.

Тож, з огляду на викладене, колегія суддів приходить до висновку, що усі наведені та проаналізовані вище обставини повністю спростовують версію захисника обвинуваченого щодо необережних дій ОСОБА_8 та випадкового заподіяння смерті ОСОБА_19 , а відтак і вимог сторони захисту щодо перекваліфікації дій обвинуваченого з ч. 1 ст. 115 КК України на ст. 119 КК України, за ознаками необережного вбивства, безпідставні.

Таким чином, врахувавши усі встановлені обставини справи, зокрема, характер та цілеспрямований спосіб дій обвинуваченого, а саме нанесення декількох ударів ногою та рукою в голову ОСОБА_9 та нанесення близько 4 ударів ногами по голові ОСОБА_9 , та нанесення дерев`яною палицею близько 3 ударів по голові ОСОБА_9 , яка у цей час продовжувала лежати на землі обличчям донизу без ознак життя, колегія суддів приходить до висновку про наявність в ОСОБА_8 умислу саме на заподіяння смерті потерпілій, а тому його дії було вірно кваліфіковано судом першої інстанції за ч. 1 ст. 115 КК України.

Таким чином, враховуючи, що при ухваленні вироку судом першої інстанції дотримані вимоги кримінального та кримінального процесуального закону України, суд першої інстанції всебічно перевірив обставини кримінального провадження, висунуте обвинувачення та надані стороною обвинувачення письмові докази, і обґрунтовано дійшов висновку про доведеність вини ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, а також, про правильність кваліфікації дій обвинуваченого та наявності в нього умислу на вбивство, вмотивувавши своє рішення всебічно дослідженими, оціненими у своїй сукупності з точки зору належності, допустимості й достовірності письмовими доказами та показами свідків і потерпілого, колегія суддів вважає, що правові підстави для скасування вироку суду та перекваліфікації дій ОСОБА_8 за ст. 119 КК України відсутні.

А тому, на підставі викладеного та керуючись положеннями ст. ст. 404, 407, 409, 419 КПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_8 та захисника ОСОБА_7 , яка діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 залишити без задоволення.

Вирок Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська від 27 лютого 2025 року за ч. 1 ст. 115, ч. 1 ст. 122 КК України відносно ОСОБА_8 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом трьох місяців з моменту її проголошення, а засудженим який тримається під вартою в той самий строк з моменту отримання копії ухвали.

Судді Дніпровського

апеляційного суду:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4