УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 вересня 2024 року м. Київ

Слідча суддя Шевченківського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , за участі секретаря ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні, у приміщенні Шевченківського районного суду м. Києва, клопотання старшого детектива Головного підрозділу детективів БЕБ України ОСОБА_3 , погоджене керівником Запорізької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Східного регіону ОСОБА_4 , про арешт майна у кримінальному провадженні №0000629 від 07.12.2023 за підозрою ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 191 КК України, та за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 209 КК України,

ВСТАНОВИЛА:

До Шевченківського районного суду м. Києва надійшло клопотання старшого детектива Головного підрозділу детективів БЕБ України ОСОБА_3 , погоджене керівником Запорізької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Східного регіону ОСОБА_4 , про арешт майна у кримінальному провадженні №0000629 від 07.12.2023 за підозрою ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 191 КК України, та за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 209 КК України, в якому детектив просить накласти арешт на квартиру АДРЕСА_1 , та належить на праві власності ОСОБА_11 .

Дане клопотання обґрунтовується тим, що другим відділом головного підрозділу БЕБ України здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000629 від 07.12.2023 за підозрою ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 191 КК України, та за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 209 КК України.

В рамках даного провадження 16.07.2024 ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 27 ч. 5 ст. 191 КК України.

Водночас, у ході досудового розслідування було встановлено, що ОСОБА_7 фактично є володільцем нерухомого майна за адресою: АДРЕСА_2 , однак з метою приховування своїх статків зареєструвала таке майно на свого сина - ОСОБА_11 .

Відтак, враховуючи, що санкція інкримінованого ОСОБА_7 кримінального правопорушення, передбаченого ч 5 ст. 191 КК України, у вчиненні якого остання обґрунтованого підозрюється, передбачає застосування до винної особи покарання у виді конфіскації майна, детектив у своєму клопотанні просить накласти арешт на належне її сину - ОСОБА_11 нерухоме майно.

Детектив ОСОБА_3 , будучи належним чином повідомленим про дату і час судового розгляду, у призначений час до суду не прийшов. Разом з тим, до початку судового засідання через канцелярію суду надійшла заява детектива, в якій він просить розглядати подане раніше клопотання про арешт майна без його участі, а також просить долучити Інформацію з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 05.09.2024, яким підтверджується, що станом на день розгляду клопотання про арешт майна квартира АДРЕСА_1 , належить саме ОСОБА_11 .

Так, відповідно до ч. 1 ст. 172 КПК України, клопотання про арешт майна розглядається слідчим суддею, судом не пізніше двох днів з дня його надходження до суду, за участю слідчого та/або прокурора, цивільного позивача, якщо клопотання подано ним, підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, і за наявності - також захисника, законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження. Неприбуття цих осіб у судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання.

Враховуючи, що детектив був повідомлений завчасно та належним чином, разом з тим, до початку судового розгляду клопотання просив проводити судове засідання за його відсутності, слідча суддя прийшла до висновку про можливість розгляду клопотання про арешт майна без участі детектива БЕБ України ОСОБА_3 .

Разом з тим, ч. 2 ст. 172 КПК України передбачає, що клопотання слідчого, прокурора, цивільного позивача про арешт майна, яке не було тимчасово вилучене, може розглядатися без повідомлення підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, їх захисника, представника чи законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо це є необхідним з метою забезпечення арешту майна.

Таким чином, слідча суддя з метою уникнення ймовірних ризиків відчуження або приховування майна до розгляду слідчою суддею по суті клопотання про арешт, приходить до висновку про необхідність розгляду клопотання прокурора про арешт майна без виклику власника майна - ОСОБА_11 або його представника.

Вивчивши клопотання про арешт майна та додані до нього копії матеріалів кримінального провадження №0000629 від 07.12.2023, а також долучений детективом витяг від 05.09.2024, слідча суддя вважає, що воно не підлягає задоволенню, виходячи з такого.

Згідно зі ст.ст. 131, 132 КПК України, заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження на підставі ухвали слідчого судді або суду, за винятком випадків, передбачених цим Кодексом.

Відповідно з ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Положеннями ч. 2 ст. 170 КПК України визначено, що арешт майна допускається з метою забезпечення: збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

В силу вимог ч. 5 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 3 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності достатніх підстав вважати, що суд у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України, може призначити покарання у виді конфіскації майна або застосувати до юридичної особи захід кримінально-правового характеру у виді конфіскації майна.

Зі змісту клопотання детектива ОСОБА_3 про арешт майна та доданих до нього матеріалів кримінального провадження №0000629 від 07.12.2023 вбачається, що другим відділом головного підрозділу БЕБ України здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000629 від 07.12.2023 за підозрою ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 191 КК України, та за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 209 КК України.

В рамках даного провадження 16.07.2024 ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 27 ч. 5 ст. 191 КК України.

Так, санкцією ч. 5 ст. 191 КК України передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від семи до дванадцяти років з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років та з конфіскацією майна.

Згідно з ч. 10 ст. 170 КПК України, арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

Разом з тим, ч. 11 ст. 170 КПК України закріплює, що заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

У той же час, в силу вимог ч. 12 ст. 170 КПК України, заборона використання житлового приміщення особам, які на законних підставах проживають у такому житловому приміщенні, не допускається.

Так, із системного аналізу вимог чинного КПК України слід дійти висновку про те, що накласти арешт на майно на підставі ч. 5 ст. 170 КПК України можливо лише за наявності документального підтвердження належності зазначеного у клопотанні майна безпосередньо підозрюваному.

У свою чергу, зі змісту клопотання вбачається, що квартира АДРЕСА_1 , та на яку детектив ОСОБА_3 у своєму клопотанні просить накласти арешт, належить сину підозрюваної ОСОБА_7 - ОСОБА_11 . Наведене підтверджується й долученою детективом Інформацію з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 05.09.2024 року.

Так, відповідно до ч. 2 ст. 171 КПК України клопотання детектива про арешт майна має містити, зокрема, документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном.

Таким чином, враховуючи, що детективом до клопотання про арешт майна у кримінальному провадженні №0000629 від 07.12.2023 не долучено документів, які б свідчили про те, що квартира АДРЕСА_1 , належить саме підозрюваній ОСОБА_7 , слідча суддя приходить до обґрунтованого висновку про те, що клопотання старшого детектива Головного підрозділу детективів БЕБ України ОСОБА_3 , погоджене керівником Запорізької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Східного регіону ОСОБА_4 , про арешт квартири АДРЕСА_1 , та належить на праві власності ОСОБА_11 у кримінальному провадженні №0000629 від 07.12.2023 за підозрою ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 191 КК України, та за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 209 КК України, не підлягає задоволенню.

Керуючись вимогами ст.ст. 98, 131, 132, 167, 168, 170-173, 234-236, 309, 369-372, 395 КПК України, слідча суддя

УХВАЛИЛА:

У задоволенні клопотання старшого детектива Головного підрозділу детективів БЕБ України ОСОБА_3 , погодженого керівником Запорізької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Східного регіону ОСОБА_4 , про арешт квартири АДРЕСА_1 , та належить на праві власності ОСОБА_11 у кримінальному провадженні №0000629 від 07.12.2023 за підозрою ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 191 КК України, та за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 209 КК України - відмовити.

На ухвалу слідчого судді безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення може бути подана апеляційна скарга. Якщо ухвалу суду постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Слідча суддя ОСОБА_1