Справа № 308/6627/25
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 травня 2025 року м. Ужгород

Слідчий суддя Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , розглянувши клопотання прокурора Закарпатської обласної прокуратури ОСОБА_3 , у кримінальному провадженні розпочатому за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст. 332 КК України, відомості про які внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 18.03.2025 за №0000141, про арешт майна,-

ВСТАНОВИВ:

Прокурор Закарпатської обласної прокуратури ОСОБА_3 , звернувся до слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області у кримінальному провадженні розпочатому за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст. 332 КК України, відомості про які внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 18.03.2025 за №0000141, про арешт майна.

Клопотання мотивує тим, що як встановлено досудовим розслідуванням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючий за адресою: АДРЕСА_1 , організував схему по незаконному переправленні осіб призовного віку через державний кордон України до країн Європейського Союзу.

Так 04.05.2025 ОСОБА_4 зв`язавшись з ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , взяв на себе зобов`язання переправити останнього через державний кордон України за грошові кошти в сумі 7 500 (сім тисяч п`ятсот) доларів США, так близько 14:30 год. зустрівшись з ОСОБА_5 - ОСОБА_4 завів останнього в будинок, що розташований за адресою АДРЕСА_2 , де наказав останньому залишити свої речі та сісти на мотоцикл під керуванням не встановленої особи, з метою доставки ОСОБА_5 до місця перетину державного кордону.

Близько 15:00 год. ОСОБА_5 було затримано під час спроби перетину державного кордону, ОСОБА_4 втік з місця події.

Того ж дня 21:40 год. працівниками національної поліції України було проведено обшук на підставі ч.1,3 ст. 233 КК України, за адресою: АДРЕСА_2 , з метою збереження речових доказів та переслідування особи яка підозрюється у вчиненні злочину, під час вказаного обшуку було вилученого: Грошові кошти в сумі 7 500 доларів США (імітаційні), номіналом по 100 доларів США серійний номер KF 11598465 B; Рюкзак належний ОСОБА_5 з речима останнього.

Прокурор зазначає, що вищеперераховані майно, речі та речовини підпадають під ознаки, перераховані в ч. 1 ст. 98 КПК України, а саме були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, набуті кримінально протиправним шляхом, а тому є речовими доказами у вказаному кримінальному провадженні.

У клопотанні зазначено, що враховуючи вищевикладене, у органу досудового розслідування наявні підстави для застосування в межах досудового розслідування вказаного кримінального провадження одного з видів заходів забезпечення кримінального провадження, передбаченого п. 7 ч. 1 ст. 131 КПК України, а саме арешту майна.

Прокурор зазначає, що у відповідності до п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна, зокрема, допускається з метою: забезпечення збереження речових доказів.

Беручи до уваги викладене вище, керуючись ст. ст. 40, 98, 131, 132, 167, 170, 171 КПК України, прокурор просить: накласти арешт на речі та документи, вилучені 04.05.2025 в ході обшуку АДРЕСА_2 , у ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ., а саме: Грошові кошти в сумі 7 500 доларів США (імітаційні), номіналом по 100 доларів США серійний номер KF 11598465 B.

Прокурор у судове засідання не з`явився про дату та час розгляду справи повідомлявся належним чином. Подав заяву про розгляд клопотання без його участі. Клопотання підтримує, просить задоволити.

Власник майна, в судове засідання не з`явився про дату, час та місце розгляду клопотання повідомлявся належним чином.

Так, слідчий суддя вважає за необхідне вказати на те, що неприбуття у судове засідання вказаних осіб не перешкоджає розгляду клопотання.

Дослідивши матеріали клопотанні слідчий суддя приходить до наступного висновку.

Відповідно до ч.ч.1,2 ст. 170 КПК України клопотання про арешт майна розглядається слідчим суддею, судом не пізніше двох днів з дня його надходження до суду, за участю слідчого та/або прокурора, цивільного позивача, якщо клопотання подано ним, підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, і за наявності - також захисника, законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження. Неприбуття цих осіб у судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання. Клопотання слідчого, прокурора, цивільного позивача про арешт майна, яке не було тимчасово вилучене, може розглядатися без повідомлення підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, їх захисника, представника чи законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо це є необхідним з метою забезпечення арешту майна.

Згідно п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України заходом забезпечення кримінального провадження є арешт майна. Відповідно до ч.5 ст. 132 КПК України, під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді докази обставин, на які вони посилаються.

За змістом ч. 1 ст. 170 КПК арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди. За змістом ч.3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу. Згідно ч.1 ст.98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно ч.2 ст.173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб .

Згідно ч.10 ст.170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна. Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів. Частиною 11 ст.170 КПК України визначено, що заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна .

Слідчим суддею, встановлено, що СУ ГУНП в Закарпатській області за процесуального керівництва Закарпатської обласної прокуратури, здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні розпочатому за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст. 332 КК України, відомості про які внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 18.03.2025 за №0000141.

Згідно матеріалів клопотання досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючий за адресою: АДРЕСА_1 , організував схему по незаконному переправленні осіб призовного віку через державний кордон України до країн Європейського Союзу.

Так 04.05.2025 ОСОБА_4 зв`язавшись з ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , взяв на себе зобов`язання переправити останнього через державний кордон України за грошові кошти в сумі 7 500 (сім тисяч п`ятсот) доларів США, так близько 14:30 год. зустрівшись з ОСОБА_5 - ОСОБА_4 завів останнього в будинок, що розташований за адресою АДРЕСА_2 , де наказав останньому залишити свої речі та сісти на мотоцикл під керуванням не встановленої особи, з метою доставки ОСОБА_5 до місця перетину державного кордону.

Близько 15:00 год. ОСОБА_5 було затримано під час спроби перетину державного кордону, ОСОБА_4 втік з місця події.

Того ж дня 21:40 год. працівниками національної поліції України було проведено обшук на підставі ч.1,3 ст. 233 КК України, за адресою: АДРЕСА_2 , під якого було вилученого: Грошові кошти в сумі 7 500 доларів США (імітаційні), номіналом по 100 доларів США серійний номер KF 11598465 B; Рюкзак належний ОСОБА_5 з речима останнього.

До матеріалів клопотання додано копію протоколу огляду місця події від 04.05.2025 , згідно якого було проведено обшук за адресою саме: АДРЕСА_2 .

Також згідно письмової згоди власника будинку, вказано що вона дає згоду на проведення працівниками поліції на огляд належного їй будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 .

Зі змісту протоколу допиту свідка, також вбачається, що виявлені у ході огляду місця події речі він, за попередньою домовленістю мав залишити саме у будинку в АДРЕСА_3 .

Також матеріали справи містять заяву прокурора в якій він зазначає, що в клопотанні про накладення арешту на майно у вказаному кримінальному провадженні було не правильно зазначено номер будинку, та поросить вважати правильним що обшук було вказано: АДРЕСА_3 . З огляду на вказане, слідчий суддя вважає, що у клопотання прокурора допущено описку щодо номеру будинку, у якому було виявлено речі на які він просить накласти арешт.

Постановою слідчого від 05.05.2025 виявлені та вилучені у ході огляду місця події речі визнано речовими доказами у вказаному кримінальному провадженні.

Слідчий суддя вважає доведеним, що виявлені та вилучені в ході огляду місця події речі, могли зберегти на собі сліди кримінального правопорушення або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час даного кримінального провадження, а також, що накладення арешту на вилучене майно необхідне і з метою можливості проведення органом досудового розслідування необхідних слідчих дій у кримінальному провадженні та судових експертиз.

На виконання вимог ч.1 ст.173 КПК України прокурором доведено слідчому судді необхідність такого арешту майна з метою збереження речових доказів, а також наявність ризиків, передбачених ч.1 ст.170 КПК України.

Згідно ч. 1 ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Слідчим у клопотанні наведено достатньо підстав для застосування такого виду заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна.

За таких обставин слідчий суддя, вбачає потенційну загрозу та шкоду для кримінального провадження в разі відмови у накладенні арешту та повернення вилученого майна.

Така шкода може виразитись у втраті речового доказу стороною обвинувачення та унеможливить подальше провадження досудового розслідування, проведення відповідних судових експертиз та встановленню істини у справі, що очевидно переважає над відсутністю в даний час повідомленої підозри винуватій у вчиненні злочинів особі, а також неможливістю власником (володільцем) тимчасово володіти, розпоряджатися та користуватися вказаним майном.

При цьому, що під час розгляду клопотання, слідчий суддя приймає до уваги, що вилучені під час обшуку речі, можуть підпадати під визначення речей з обмеженим обігом та з метою встановлення походження якої призначаються експертні дослідження.

Згідно ч. 7 ст. 236 КПК України при обшуку слідчий, прокурор має право проводити вимірювання, фотографування, звуко- чи відеозапис, складати плани і схеми, виготовляти графічні зображення обшуканого житла чи іншого володіння особи чи окремих речей, виготовляти відбитки та зліпки, оглядати і вилучати документи, тимчасово вилучати речі, які мають значення для кримінального провадження. Предмети, які вилучені законом з обігу, підлягають вилученню незалежно від їх відношення до кримінального провадження. Вилучені речі та документи, які не входять до переліку, щодо якого прямо надано дозвіл на відшукання в ухвалі про дозвіл на проведення обшуку, та не відносяться до предметів, які вилучені законом з обігу, вважаються тимчасово вилученим майном.

Згідно п.3 ч.2 ст. 167 КПК України, тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей, тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони є предметом кримінального правопорушення, пов`язаного з їх незаконним обігом.

Слідчий суддя вважає, що на виконання вимог ч.1 ст. 173 КПК України слідчим, слідчому судді доведено необхідність арешту майна з метою збереження речових доказів, а також наявність ризиків, передбачених ч.1 ст.170 КПК України.

Слідчий суддя вважає, що наявні достатні правові підстави для арешту майна, оскільки враховує можливість використання його як доказу у даному кримінальному провадженні, наслідки арешту майна, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

З клопотання вбачається, що майно відповідає критеріям, зазначеним у ч. 2 ст. 167, ст. 98 КПК України, слідчим суддею встановлена безумовна переконливість щодо застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна, оскільки вилучення майна проведено згідно встановленої процедури, строк на звернення з клопотанням не порушений, враховуючи правову підставу для арешту майна та достатність доказів, що вказують на вчинення кримінального правопорушення, наслідки арешту майна для інших осіб, розуміючи, що арешт вказаного майна не призведе до зупинення та надмірного обмеження правомірної підприємницької діяльності або інших наслідків, які суттєво позначаються на інтересах інших осіб, приймаючи до уваги практику Європейського суду з прав людини та положення ст. 1 Протоколу № 1 до Конвенції, яка проголошує, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном, ніхто не може бути позбавлений свого майна, інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права, при цьому позбавлення цього права відбувається в суворому додержанні як національного, так і міжнародного законів, щоб не призводити до свавілля з боку правоохоронних органів на втручання в право власності, тому слідчий суддя вважає, що клопотання обґрунтоване й підлягає задоволенню. Зазначені предмети мають значення речових доказів по кримінальному провадженню, можливо зберегли на собі сліди кримінального правопорушення.

Таким чином клопотання підлягає задоволенню.

Слід зазначити, що згідно ч.5 ст. 171 КПК України, клопотання слідчого, прокурора про арешт тимчасово вилученого майна повинно бути подано не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, у якої його було вилучено.

У разі тимчасового вилучення майна під час обшуку, огляду, здійснюваних на підставі ухвали слідчого судді, передбаченої статтею 235 цього Кодексу, клопотання про арешт такого майна повинно бути подано слідчим, прокурором протягом 48 годин після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, в якої його було вилучено.

В даному випадку майно на яке слідчий просить накласти арешт вилучено в ході огляду місця 04.05.2025, та надійшло до суду поштовим зв`язком 13.05.2025, згідно поштової відмітки прийнято до відправлення 05.05.2025.

Слідчий суддя вважає що вказане свідчить про дотримання стороною обвинувачення строків передбачених КПК України, для звернення із вказаним клопотанням до слідчого судді.

З урахуванням наведеного вище слідчий суддя вважає що клопотання прокурора слід задовольнити.

Відповідно до ч.1 ст. 116 КПК України, процесуальні дії мають виконуватися у встановлені цим Кодексом строки. Строк не вважається пропущеним, якщо скаргу або інший документ здано до закінчення строку на пошту або передано особі, уповноваженій їх прийняти, а для осіб, які тримаються під вартою або перебувають у лікувально-профілактичному закладі охорони здоров`я чи закладі з надання психіатричної допомоги, спеціальній навчально-виховній установі, - якщо скаргу або інший документ подано службовій особі відповідної установи до закінчення строку.

Відповідно до ч.1 ст. 174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.

Згідно ч.2 ст.174 КПК України, арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 2, 7, 132, 98, 167, 170-173, 309, 372 КПК України, слідчий суддя,-

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання прокурора Закарпатської обласної прокуратури ОСОБА_3 , у кримінальному провадженні розпочатому за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст. 332 КК України, відомості про які внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 18.03.2025 за №0000141, про арешт майна, про арешт майна - задовольнити.

Накласти арешт на речі та документи, вилучені 04.05.2025 в ході обшуку АДРЕСА_2 , а саме: грошові кошти в сумі 7 500 доларів США (імітаційні), номіналом по 100 доларів США серійний номер KF 11598465 B.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена до Закарпатського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя Ужгородського

міськрайонного суду ОСОБА_1