МЕТАЛУРГІЙНИЙ РАЙОННИЙ СУД
У Х В А Л А

іменем України

Справа № 210/590/19

Провадження № 1-в/210/492/25

03 липня 2025 року

Металургійний районний суд міста Кривого Рогу у складі:

головуючого-судді: ОСОБА_1 ,

за участі секретаря судового засідання: ОСОБА_2 ,

розглянувши в порядку ст.107 ч.4 КПК України, без участі сторін, та без фіксування судового засідання звукозаписувальним пристроєм, клопотання засудженого ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 про зарахування строку попереднього ув`язнення до строку тримання під вартою, та повернення застави, -

В С Т А Н О В И В:

В провадження судді надійшло клопотання засудженого ОСОБА_3 , в якому останній зазначає, що 27 жовтня 2021 року в рамках кримінального провадження, відносно нього обрано запобіжний захід у вигляді застави, в розмірі 55 000,00грн. 30 січня 2019 року за нього була внесена застава у визначеному слідчим суддею розмірі. При постановлені вироку судом не було враховано строк перебування під вартою в рамках дії обрано запобіжного заходу вигляді до внесення застави та не повернуто йому розмір сплаченої застави.

Відповідно до положень ст.107 ч.4 КПК України, фіксування судового засідання не здійснювалося.

Вивчивши матеріали клопотання, наявні у суду матеріали кримінального провадження, суд дійшов висновку, що клопотання засудженого не підлягає задоволенню виходячи із наступного.

Так, з матеріалів кримінального провадження вбачається, що в рамках кримінального провадженні №0001326 від 11 вересня 2018 року, за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.15 ч.3 ст.185, ч.3 ст.185 КК України, ухвалою Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 08 січня 2019 року (справа №210/5912/18, провадження №1-кс/210/76/19), до ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з 16 години 15 хвилин 08 січня 2019 року до 16 години 15 хвилин 09 березня 2019 року включно, з можливістю застосування застави та визначено розмір застави у межах 30 розмірів прожиткових мінімумів громадян, що складає 55590 гривень у національній грошовій одиниці, яка може бути внесена як самим підозрюваним, так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем) на депозитний рахунок ТУ ДСА в Дніпропетровській області. У разі внесення застави, покладено на підозрюваного ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 наступні обов`язки: прибувати до слідчого, прокурора, суду із визначеною періодичністю; не відлучатися із населеного пункту, в якому він перебуває без дозволу слідчого, прокурора, суду; повідомляти слідчого, прокурора, суд про зміну місця перебування.

Судом 09 червня 2025 року направлено лист на ім`я начальника Державної установи «Криворізька установа виконання покарань №3» з проханням надати відомості, та у разі наявності підтверджуючі документи стосовно сплати застави визначеної ухвалою слідчого судді Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 08 січня 2019 року відносно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

26 червня 2025 року на адресу суду надійшов лист вих.№3/5-7672 від 19 червня 2025 року за підписом в.о. начальника Державної установи «Криворізька установа виконання покарань (№3)» полковника внутрішньої служби ОСОБА_4 , з якого вбачається, що згідно облікових даних відділу контролю за виконанням судових рішень, обвинувачений ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , був звільнений з Криворізької установи виконання покарань (№3) 08 січня 2019 року під заставу. Згідно наказу від 11 липня 2014 року за №1115/5, особова справа засудженого (обвинуваченого) зберігається 5 років, тому особа справа знищена.

Метою досягнення дієвості кримінального провадження нормами КПК передбачено застосування заходів забезпечення цього провадження, одним з яких є запобіжні заходи (ч.1, п.9 ч.2 ст.131 КПК), а метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання, зокрема, підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання ризикам, передбаченим пунктами 1-5 частини 1 статті 177 КПК (ч.1 ст.177 КПК).

Застава як один із запобіжних заходів полягає у внесенні коштів на спеціальний рахунок з метою забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків, під умовою звернення внесених коштів у доход держави в разі невиконання цих обов`язків (ч.1 ст.182 КПК).

Отже, застава має забезпечувати дієвість кримінального провадження, що обумовлюється забезпеченням виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків.

Відповідно застава забезпечує виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків (ч.1 ст.182 КПК).

Обов`язки підозрюваного та обвинуваченого визначені в ст.42 КПК, зокрема, це прибувати за викликом до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду. Ці обов`язки покладаються на підозрюваного, обвинуваченого виходячи з його процесуального статусу - статусу підозрюваного, обвинуваченого відповідно. Строк дії цих обов`язків співпадає з часом перебування особи у відповдіному статусі та їх виконання не залежить від застосування до такої особи запобіжного заходу (крім обов`язків, передбачених ст.42 КПК).

Разом з тим саме з метою забезпечення виконання у тому числі і цих обов`язків для забезпечення дієвості кримінального провадження за наявності, зокрема, відповідних ризиків до особи можуть застосовуватися запобіжні заходи, зокрема, застава.

Ці обов`язки визначені пунктами 1-9 частини 5 статті 194 КПК та покладаються на особу при застосування запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, за умови доведення прокурором наявності ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК, з метою необхідності запобігання цим ризикам (ч.5 ст.194 КПК). Такі обов`язки покладаються на строк не більше двох місяців, який може бути продовжений (ч.7 ст.194 КПК).

Суд окремо звертає увагу на правову конструкцію норми ч.5 ст.194 КПК, яка містить імперативний припис щодо зазначення слідчим суддею про обов`язок підозрюваного (без визначення строку цього обов`язку) прибувати за кожною вимогою до суду або до іншого визначеного органу державної влади при застосуванні до нього запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою. Окремо від цього слідчий суддя зобов`язує підозрюваного виконувати один або декілька обов`язків, передбачених п.1-9 ч.5 ст.194 КПК (на строк не більше двох місяців).

Обов`язки визначені ст.42 КПК, в тому числі прибувати за викликом уповноваженої особи, та ті, що передбачені статтею 194 цього Кодексу, не є взаємовиключними чи альтернативними.

Згідно до ч.8 ст.182 КПК неявка належним чином повідомленого підозрюваного. обвинуваченого за викликом до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду без поважних причин або порушення інших покладені на нього при застосуванні запобіжного заходу обов`язків є окремими підставами для звернення застави в дохід держави.

Отже, застава забезпечує виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, покладених на нього як процесуальним законом, так і обов`язків, покладених слідчим суддею, що передбачені пунктами 1-9 частини 5 статті 194 КПК.

Суд звертає увагу, що ухвалою слідчого судді було визначено альтернативний запобіжний захід у вигляді застави для забезпечення виконання ОСОБА_3 обов`язків, визначених КПК, та окремо на нього були покладені процесуальні обов`язки, передбачені частиною 5 статті 194 КПК.

Тому, при внесенні застави, як ОСОБА_3 , так і заставодавцю було достовірно відомо, виконання яких процесуальних обов`язків, забезпечує застава, і строк, яких саме обов`язків був визначений слідчим суддею.

У той час, як після закінчення строку, в тому числі продовженого, на який були покладені відповідні обов`язки, ухвала про застосування запобіжного заходу в цій частині припиняє свою дію і обов`язки скасовуються.

Тобто, в такому разі скасовуються лише обов`язки підозрюваного, передбачені пунктами 1-9 частини 5 статті 194 КПК, а не запобіжний захід у вигляді застави в цілому.

У даному випадку, з моменту припинення строку дії покладених обов`язків, застава забезпечує виконання обов`язків, покладених на підозрюваного КПК.

Припинення строку дії цих обов`язків не визначена як підстава для припинення застави.

З цього слідує, що обов`язки є строковими, а застава, яка забезпечує виконання процесуальних обов`язків, не є обмеженою конкретним строком. Такий висновок підтверджується, зокрема, змістом ч.6 ст.181, ч.7 ст.194, ч.4 ст.196, ст.197 та ст.211 КПК. Цими нормами визначається строковість затримання, запобіжних заходів у вигляді тримання під вартою та домашнього арешту, а також обов`язків, покладених відповідно до ст.194 КПК.

Застава припиняється у разі її скасування, зміни на інший запобіжний захід (ст.203 КПК).

Вироком Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 27 жовтня 2021 року, ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст.15 ч.3 ст.185 ч.2, ст.15 ч.3 ст.185 ч.3, ст.185 ч.3, ст.186 ч.3 КК України, та призначено йому покарання, на підставі ст.70 ч.1 КК України, шляхом поглинання менш суворих покарань більш суворим, за сукупністю злочинів, у вигляді 06 (шести) років 06 (шести) місяців позбавлення волі. На підставі ст.70 ч.4 КК України, поглинуто менш суворе покарання призначене вироком Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 03 грудня 2020 року, більш суворим покаранням, призначеним за даним вироком, та остаточно призначено ОСОБА_3 покарання у вигляді 06 (шести) років 06 (шести) місяців позбавлення волі. Вирок Інгулецького районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 08 квітня 2019 року, яким ОСОБА_5 засуджено за ст.ст.185 ч.3, 357 ч.1, 357 ч.3 КК України, із застосуванням положень ст.70 ч.ч.1, 4 КК України, до покарання у вигляді 03 років 09 місяців позбавлення волі, та на підставі ст.ст.75, 76, 104 КК України, звільнено від відбування покарання з іспитовим строком 02 роки, вирішено виконувати самостійно. Строк відбуття покарання ОСОБА_3 вирішено продовжити рахувати з 02 листопада 2019 року.

Відповідно до вказаного вироку, 11 жовтня 2019 року, приблизно о 13 годині 00 хвилин, ОСОБА_3 разом з неповнолітнім ОСОБА_6 , вчинили кримінальне правопорушення, передбачене ст.186 ч.3 КК України, як грабіж, за ознаками відкритого викрадення чужого майна, поєднаного з проникненням до житла, за попередньою змовою групою осіб, вчиненого повторно.

Порядок, умови застосування застави та наслідки їх невиконання визначені ст.182 КПК, що дає підстави заставодавцю передбачати (спрогнозувати) можливі ризики та прийняти рішення щодо внесення застави, а саме нею передбачено, що у разі невиконання обов`язків заставодавцем, а також, якщо підозрюваний, обвинувачений, будучи належним чином повідомлений, не з`явився за викликом до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду без поважних причин чи не повідомив про причини своєї неявки, або якщо порушив інші покладені на нього при застосуванні запобіжного заходу обов`язки, застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України й використовується у порядку, встановленому законом для використання коштів судового збору.

Отже, у ст.182 КПК закріплюється принцип добросовісності, який як загальноправовий принцип, передбачає необхідність сумлінної та чесної поведінки суб`єктів при виконанні своїх юридичних обов`язків і здійсненні своїх суб`єктивних прав.

Добросовісність при реалізації прав включає в себе неприпустимість зловживання правом, яка, виходячи із конституційних положень, означає, що здійснення прав та свобод людини не повинно порушувати права та свободи інших осіб.

Зловживання правом - це свого роду спотворення права. У цьому випадку особа надає своїм діям повну видимість юридичної правильності, використовуючи насправді свої права в цілях, які є протилежними тим, що переслідує позитивне право (позиція, викладена у постанові ВС від 08 травня 2018 року у справі №910/1873/17).

При цьому, також в ст.182 КПК України передбачається наслідок порушення принципу добросовісності з боку особи щодо запобіжного заходу, а саме - це звернення застави в дохід держави, позаяк заборона зловживання процесуальними правами є загально правовим принципом і поширюється на всі галузі права (ухвала ВС від 30 травня 2018 року у справі №676/7346/15-к).

Процесуальний закон забезпечує дотримання прав осіб, а не використання їх для зловживання (див. постанову ВС від 09 квітня 2019 у справі №306/1602/16-к).

В даній справі, виходячи з обставин справи, йдеться саме про те, що особа надавала своїм діям певну видимість юридичної правильності, використовуючи насправді свої права в цілях, які є протилежними тим, що переслідує позитивне право, однак процесуальний закон забезпечує дотримання прав осіб, а не використання їх для зловживання.

Тобто, обвинувачений порушив наведений принцип поведінки, відповідно для нього та заставодавця мають настати наслідки, визначені КПК України.

Позаяк, внесення за підозрюваного застави іншою особою (заставодавцем) є її добровільним рішенням і свідомими цілеспрямованими діями та згодою нести майнову відповідальність в межах розміру застави за негативну (протиправну) процесуальну поведінку обвинуваченого. При цьому, на відміну від особистої поруки при застосуванні застави не передбачається особиста присутність заставодавця при процедурі її застосування та не вимагається складення окремого письмового документу від заставодавця перед внесенням грошових коштів як застави.

Таким чином, суд приходить до висновку, що відсутні правові підстави для задоволення клопотання засудженого та повернення вказаної застави.

Щодо клопотання засудженого в частині зарахування строку попереднього ув`язнення за період з 08 січня 2019 року з моменту винесення ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою по 25 січня 2019 року, внесення застави, суд зазначає.

Відповідно до лист вих.№3/5-7672 від 19 червня 2025 року, за підписом в.о. начальника Державної установи «Криворізька установа виконання покарань (№3)» полковника внутрішньої служби ОСОБА_4 , вбачається, що обвинувачений ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , був звільнений з Криворізької установи виконання покарань (№3) 08 січня 2019 року під заставу.

Тобто, після обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою 08 січня 2019 року з можливістю застосування застави та визначено розмір застави у межах 30 розмірів прожиткових мінімумів громадян, що складає 55590 гривень у національній грошовій одиниці того ж дня був внесений визначений судом розмір застави та обвинувачений фактично не перебував у місцях позбавлення волі один день, а тому відсутні підстави для задоволення клопотання засудженого в цій частині.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст.537, 539 КПК України, -

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання засудженого ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 про зарахування строку попереднього ув`язнення до строку тримання під вартою, та повернення застави, - залишити без задоволення.

Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду через Металургійний районний суд м. Кривого Рогу протягом семи днів з дня її проголошення.

Суддя: ОСОБА_1