КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 травня 2025 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

за участі секретаря ОСОБА_4

прокурора ОСОБА_5

представника ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Києві апеляційну скаргу представника ОСОБА_6 в інтересах власника майна ТОВ «АЛ-ТЕХ» на ухвалу слідчого судді Шевченківськогорайонного суду міста Києва від 25 квітня 2025 року,

в с т а н о в и л а :

Ухвалою слідчого судді Шевченківськогорайонного суду міста Києва від 25.04.2025 задоволено клопотання прокурора відділу нагляду за додержанням законів у кримінальних провадженнях органів безпеки щодо організованої злочинності Департаменту нагляду за додержанням законів органами безпеки Офісу Генерального прокурора ОСОБА_5 та накладено арешт на майно, тимчасово вилучене 09.04.2025 в ході проведення обшуку нежитлових приміщень за адресою: м. Полтава, вул. Решетилівська, буд. 26/1 та яке належить ТОВ «АЛ-ТЕХ» (), а саме на:

- Станок-пилка для різки металу (мить-1-03, 54, 43, 2004);

- Станок довбальний (7А420 інв. №4877) 1976 р.в.;

- Зубодробильний верстат (№02339 «Комсомолець», модель тип-5А150, номер 142, 1956 р.в.);

- Токарний верстат (модель 1А625Сп, №36921, 1974 р.в., Т211);

- Зуборізний станок (№5С270П, №191190079, виробник СРСР «Саратовський завод тяжелых зуборезных станков»);

- Станок фрезерний (модель 6М12К, №29, 1967 р.в., виробник «Завод фрезених станків м. Горький, СССР);

- Станок фрезерний (модель 6М12П, №1018, 1963 р.в., виробник «Завод фрезених станків м. Горький, СССР);

_____________________________________________________________________________________

Справа № 761/14666/25 Слідчий суддя - ОСОБА_7

Апеляційне провадження № 11-сс/824/3757/2025 Суддя-доповідач - ОСОБА_1

- Станок для сверлення (модель 2КБ2-1, №1523, 1983 р.в, СССР, «Завод стопочних вузлів»);

- Круговий зуборізний станок (модель 5С270П, №378, 1980 р.в., СССР, виробник «Саратовський завод тяжелых зуборезных станков»);

- Прес (ДЕ2436, 568-92, №420314);

- Горизонтальний прес кривошипний (модель КБ8340, Барнаул 1000);

- Пневмо-молот (модель М4140А №18, 1989 р.в. СССР);

- Верстат - вальці комбіновані (№ИП 2910, інв. №225, виробник «Козсельхозтехника Турейский ремонтно-механический завод»);

- Верстат - прес (1974 р.в., №300, модел ФБ 1732, виробник «Завод Пресов-автоматов им. М.И. Калинина);

- Верстат-прес (1984 р.в., №389, модель ФБ1732-А, виробник - «Чимкентское произодственное обьединение по выпуску пресового оборудования»;

- Горизонтальний прес кривошипний (модель КБ8340, Барнаул 1000); Пневмо-молот (модель М4140А №18, 1989 р.в. СССР);

- Верстат - вальці комбіновані (№ИП 2910, інв. №225, виробник «Козсельхозтехника Турейский ремонтно-механический завод»);

- Верстат - прес (1974 р.в., №300, модел ФБ 1732, виробник «Завод Пресов-автоматов им. М.И. Калинина);

- Верстат-прес (1984 р.в., №389, модель ФБ1732-А, виробник - «Чимкентское произодственное обьединение по выпуску пресового оборудования».

Не погоджуючись із зазначеною ухвалою, представник ОСОБА_6 в інтересах власника майна ТОВ «АЛ-ТЕХ» подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання прокурора про арешт майна.

Обґрунтовуючи доводи апеляційної скарги, апелянт зазначав, що арештоване майно було придбане ТОВ «АЛ-ТЕХ» за грошові кошти, отримані в результаті законної господарської діяльності.

Вказане майно не відповідає критеріям речового доказу, не зберегло на собі жодних ознак чи слідів злочину, не є об`єктом протиправного посягання і не набуте злочинним шляхом. Жодного факту, який би свідчив про його доказове значення, не встановлено.

Під час обшуку сторона обвинувачення вилучила первинні документи, які підтверджують походження майна.

У клопотанні про арешт стороною обвинувачення без належних доказів стверджується, що службова особа ТОВ «АЛ-ТЕХ» разом із ОСОБА_8 через інші суб`єкти господарювання здійснювала постачання обладнання до РФ.

Проте, це твердження ґрунтується виключно на неідентифікованому листуванні між особами, одна з яких зазначена як « ОСОБА_9 » - особа, яка Товариству невідома. У змісті листування відсутні конкретні дані щодо змісту домовленостей, ідентифікації учасників або предмету переговорів, а додаються лише проєкти документів, які викликають сумніви.

ТОВ «АЛ-ТЕХ» не має статусу юридичної особи, щодо якої здійснюється кримінальне провадження, а відтак, у даному випадку відсутні правові підстави для застосування положень п. 3 ч. 2 ст. 170 КПК України.

Під час розгляду клопотання сторона захисту звертала увагу на неточності поданих доказів, зокрема їх недостовірність, фрагментарність, неможливість ідентифікації джерел походження та перевірки автентичності.

Проте, всупереч вимогам ст. 94 КПК України, слідчий суддя не здійснив належного аналізу поданих доказів, не дослідив істотні обставини, що мають значення для правильного вирішення питання про арешт, в результаті чого постановив ухвалу, яка не ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин справи.

На думку апелянта, оскаржувана ухвала є невмотивованою, оскільки з її змісту не зрозуміло: чи є ТОВ «АЛ-ТЕХ» юридичною особою, щодо якої здійснюється кримінальне провадження; які саме обставини і які докази дозволили слідчому судді зробити висновок про те, що арештоване майно відповідає критеріям речового доказу; у чому полягають «розумні підозри» про те, що майно може бути предметом кримінального правопорушення; які саме докази чи аргументи свідчать про наявність ризику приховування, пошкодження, знищення або відчуження майна.

Заслухавши доповідь судді, вислухавши доводи представника ТОВ «АЛ-ТЕХ» ОСОБА_6 , який підтримав подану апеляційну скаргу, думку прокурора ОСОБА_5 , який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Як убачається із наданих до суду апеляційної інстанції матеріалів судового провадження, ГСУ СБ України здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0001055, що внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 11.11.2024, за підозрою ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28 ч. 1 ст. 111-2 КК України.

Згідно даних клопотання, що у ході досудового розслідування було встановлено ряд осіб, які причетні до протиправної схеми транспортування до російської федерації промислового обладнання для обробки металів та виробів з металів, зокрема, службових осіб ТОВ «АЛ-ТЕХ» (, засновник ОСОБА_10 , керівник ОСОБА_11 , бухгалтер ОСОБА_12 ) та ТОВ «Альфа Мост Груп» (, керівник та засновник ОСОБА_13 , фактичний власник - ОСОБА_14 ).

Встановлено, що засновник ТОВ «АЛ-ТЕХ» ОСОБА_10 , будучи у попередній змові з громадянином України ОСОБА_8 , організували протиправний механізм, який полягає в передачі обладнання (яке може використовуватися у військових цілях) представникам країни агресора, використовуючи підконтрольні суб`єкти господарської діяльності України та Туреччини та рф.

Так, службові особи ТОВ «АЛ-ТЕХ» здійснили у 2024 році закупівлю бувшого у використанні обладнання у ТОВ «НВФ «Дніпротехсервіс» (код 19305558) по обробці металів, в подальшому, залучивши до протиправної діяльності наступних громадян України: ОСОБА_15 , ОСОБА_16 та ОСОБА_17 . Вищевказане обладнання було експортовано від імені ФОП ОСОБА_16 (код НОМЕР_1 ), ФОП ОСОБА_18 (код НОМЕР_2 ), до Туреччини на адресу підконтрольних компаній «H Z Industrial Teknik Makina San. Ve Tic. Ltd. Sti.» (Туреччина), «Tuncay & Muammer Makine Imalat Montaj San. Ve Tic. Ltd. Sti.» (Туреччина).

Далі, з метою приховування подальшого експорту до країни-агресора ОСОБА_15 , використовуючи свої зв`язки на території Туреччини, організовував перевезення машин для обробки металів в ростовську область, рф, зокрема в адресу «индивидуального предпринимателя ОСОБА_19 » (громадянин України, 01.03.2023 отримав рос. паспорт НОМЕР_3 , ИНН 00), який також підконтрольний ОСОБА_10 «ИП ОСОБА_20 » за вказівкою ОСОБА_10 та ОСОБА_8 реалізував імпортоване в рф обладнання на державний сектор економіки країни агресора та промислові заводи рф.

Таким чином, відповідно до інформації оперативного підрозділу, встановлено, що до вчинення розслідуваного кримінального правопорушення можуть бути причетні службові особи ТОВ «АЛ-ТЕХ» (, фактична юридична адреса: м. Полтава, вул. Половки, буд. 64, кв. (офіс) кабінет 313, складське приміщення: м. Полтава, вул. Решетилівська, буд. 26/1): технічний директор та засновник ОСОБА_10 ; керівник ОСОБА_11 ; бухгалтер ОСОБА_12 .

Дані особи фактично організовували придбання та вивезення за межі України промислового обладнання.

09.04.2025 у вказаному кримінальному провадженні ОСОБА_8 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 111-2 КК України.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 02.04.2025 надано дозвіл на проведення обшуку за адресою знаходження складських приміщень ТОВ «АЛ-ТЕХ» (): м. Полтава, вул. Решетилівська, буд. 26/1.

Згідно даних протоколу обшуку від 09.04.2025, цього ж дня проведено обшук за адресою знаходження нежитлових приміщень ТОВ «АЛ-ТЕХ» (): м. Полтава, вул. Решетилівська, буд. 26/1, в ході якого виявлено та вилучено:

- Станок-пилка для різки металу (мить-1-03, 54, 43, 2004);

- Станок довбальний (7А420 інв. №4877) 1976 р.в.;

- Зубодробильний верстат (№02339 «Комсомолець», модель тип-5А150, номер 142, 1956 р.в.);

- Токарний верстат (модель 1А625Сп, №36921, 1974 р.в., Т211);

- Зуборізний станок (№5С270П, №191190079, виробник СРСР «Саратовський завод тяжелых зуборезных станков»);

- Станок фрезерний (модель 6М12К, №29, 1967 р.в., виробник «Завод фрезених станків м. Горький, СССР);

- Станок фрезерний (модель 6М12П, №1018, 1963 р.в., виробник «Завод фрезених станків м. Горький, СССР);

- Станок для сверлення (модель 2КБ2-1, №1523, 1983 р.в, СССР, «Завод стопочних вузлів»);

- Круговий зуборізний станок (модель 5С270П, №378, 1980 р.в., СССР, виробник «Саратовський завод тяжелых зуборезных станков»);

- Прес (ДЕ2436, 568-92, №420314);

- Горизонтальний прес кривошипний (модель КБ8340, Барнаул 1000);

- Пневмо-молот (модель М4140А №18, 1989 р.в. СССР);

- Верстат - вальці комбіновані (№ИП 2910, інв. №225, виробник «Козсельхозтехника Турейский ремонтно-механический завод»);

- Верстат - прес (1974 р.в., №300, модел ФБ 1732, виробник «Завод Пресов-автоматов им. М.И. Калинина);

- Верстат-прес (1984 р.в., №389, модель ФБ1732-А, виробник - «Чимкентское произодственное обьединение по выпуску пресового оборудования»;

- Горизонтальний прес кривошипний (модель КБ8340, Барнаул 1000); Пневмо-молот (модель М4140А №18, 1989 р.в. СССР);

- Верстат - вальці комбіновані (№ИП 2910, інв. №225, виробник «Козсельхозтехника Турейский ремонтно-механический завод»);

- Верстат - прес (1974 р.в., №300, модел ФБ 1732, виробник «Завод Пресов-автоматов им. М.И. Калинина);

- Верстат-прес (1984 р.в., №389, модель ФБ1732-А, виробник - «Чимкентское произодственное обьединение по выпуску пресового оборудования».

Постановою старшого слідчого в ОВС 1 відділу 4 управління досудового розслідування Головного слідчого управління СБ України ОСОБА_21 від 09.04.2025 вищевказане майно, вилучене в ході обшуку від 09.04.2025 за адресою знаходження нежитлових приміщень ТОВ «АЛ-ТЕХ»: м. Полтава, вул. Решетилівська, буд. 26/1, визнане речовими доказами в кримінальному провадженні.

11.04.2025 прокурор відділу нагляду за додержанням законів у кримінальних провадженнях органів безпеки щодо організованої злочинності Департаменту нагляду за додержанням законів органами безпеки Офісу Генерального прокурора ОСОБА_5 звернувся до слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва із клопотанням про накладення арешту на майно, тимчасово вилучене 09.04.2025 в ході проведення обшуку нежитлових приміщень за адресою: м. Полтава, вул. Решетилівська, буд. 26/1 та яке належить ТОВ «АЛ-ТЕХ» (), а саме на:

- Станок-пилка для різки металу (мить-1-03, 54, 43, 2004);

- Станок довбальний (7А420 інв. №4877) 1976 р.в.;

- Зубодробильний верстат (№02339 «Комсомолець», модель тип-5А150, номер 142, 1956 р.в.);

- Токарний верстат (модель 1А625Сп, №36921, 1974 р.в., Т211);

- Зуборізний станок (№5С270П, №191190079, виробник СРСР «Саратовський завод тяжелых зуборезных станков»);

- Станок фрезерний (модель 6М12К, №29, 1967 р.в., виробник «Завод фрезених станків м. Горький, СССР);

- Станок фрезерний (модель 6М12П, №1018, 1963 р.в., виробник «Завод фрезених станків м. Горький, СССР);

- Станок для сверлення (модель 2КБ2-1, №1523, 1983 р.в, СССР, «Завод стопочних вузлів»);

- Круговий зуборізний станок (модель 5С270П, №378, 1980 р.в., СССР, виробник «Саратовський завод тяжелых зуборезных станков»);

- Прес (ДЕ2436, 568-92, №420314);

- Горизонтальний прес кривошипний (модель КБ8340, Барнаул 1000);

- Пневмо-молот (модель М4140А №18, 1989 р.в. СССР);

- Верстат - вальці комбіновані (№ИП 2910, інв. №225, виробник «Козсельхозтехника Турейский ремонтно-механический завод»);

- Верстат - прес (1974 р.в., №300, модел ФБ 1732, виробник «Завод Пресов-автоматов им. М.И. Калинина);

- Верстат-прес (1984 р.в., №389, модель ФБ1732-А, виробник - «Чимкентское произодственное обьединение по выпуску пресового оборудования»;

- Горизонтальний прес кривошипний (модель КБ8340, Барнаул 1000); Пневмо-молот (модель М4140А №18, 1989 р.в. СССР);

- Верстат - вальці комбіновані (№ИП 2910, інв. №225, виробник «Козсельхозтехника Турейский ремонтно-механический завод»);

- Верстат - прес (1974 р.в., №300, модел ФБ 1732, виробник «Завод Пресов-автоматов им. М.И. Калинина);

- Верстат-прес (1984 р.в., №389, модель ФБ1732-А, виробник - «Чимкентское произодственное обьединение по выпуску пресового оборудования».

Ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 25.04.2025 задоволено клопотання прокурора та накладено арешт на вищевказане майно.

Із висновками слідчого судді суду першої інстанції про наявність підстав для накладення арешту на вилучене майно з метою його збереження як речових доказів, погоджується і колегія суддів апеляційної інстанції.

При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Зокрема, при вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та справедливого рішення слідчий суддя, згідно ст. ст. 94, 132, 173 КПК України, повинен врахувати правову підставу для арешту майна, можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні або застосування щодо нього конфіскації, в тому числі і спеціальної, наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також наслідки арешту майна для підозрюваного, третіх осіб.

Відповідні дані мають міститися і у клопотанні слідчого чи прокурора, який звертається з проханням арештувати майно, оскільки відповідно до ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, будь-яке обмеження права власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.

Згідно усталеної практики Європейського Суду з прав людини в контексті вищевказаних положень, володіння майном повинно бути законним (див. рішення у справі «Іатрідіс проти Греції» [ВП], заява N 31107/96, п. 58, ECHR 1999-II). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (див. рішення у справі «Антріш проти Франції», від 22 вересня 1994 року, Series А N 296-А, п. 42, та «Кушоглу проти Болгарії», заява N 48191/99, пп. 49 - 62, від 10 травня 2007 року). Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (див., серед інших джерел, рішення від 23 вересня 1982 року у справі «Спорронг та Льонрот проти Швеції», пп. 69 і 73, Series A N 52). Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (див., наприклад, рішення від 21 лютого 1986 року у справі «Джеймс та інші проти Сполученого Королівства», n. 50, Series A N 98).

У кожному конкретному кримінальному провадженні слідчий суддя, застосовуючи вид обтяження, в даному випадку арешт майна, має неухильно дотримуватись вимог закону. При накладенні арешту на майно слідчий суддя має обов`язково переконатися в наявності доказів на підтвердження вчинення кримінального правопорушення. При цьому закон не вимагає аби вони були повними та достатніми на цій стадії кримінального провадження, однак вони мають бути такими, щоб слідчий суддя був впевнений у тому, що дані докази можуть дати підстави для пред`явлення обґрунтованої підозри у вчиненні того чи іншого злочину. Крім того, наявність доказів у кримінальному провадженні має давати слідчому судді впевненість в тому, що в даному кримінальному провадженні необхідно накласти вид обмеження з метою уникнення негативних наслідків.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Згідно ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

За правилами ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 ч. 2 цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України.

Відповідно до ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддями вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Як встановлено під час апеляційного розгляду, слідчий суддя станом на день розгляду клопотання прокурора обґрунтовано, у відповідності до вимог ст.ст. 131-132, 170-173 КПК України, наклав арешт на вилучене в ході обшуку 09.04.2025 за адресою знаходження нежитлових приміщень ТОВ «АЛ-ТЕХ»: м. Полтава, вул. Решетилівська, буд. 26/1, майно, з тих підстав, що воно відповідає критеріям, передбаченим ст. 98 КПК України, та у встановленому законом порядку визнане речовими доказами у межах кримінального провадження № 0001055.

Матеріали провадження свідчать, що на цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна з метою збереження речових доказів.

З огляду на наведене та враховуючи, що слідчим суддею першої інстанції ретельно перевірено майно, на яке прокурор просив накласти арешт і його відношення до матеріалів кримінального провадження, колегія суддів вважає, що слідчий суддя дійшов правильного висновку про наявність правових підстав для задоволення клопотання прокурора та накладення арешту на вилучені речі та предмети, оскільки у даному кримінальному провадженні є всі підстави вважати, що вказане майно може бути відчужене, втрачене чи знищене.

Таким чином, колегія суддів вважає, що слідчий суддя наклав арешт на майно ТОВ «АЛ-ТЕХ» з дотриманням вимог закону, врахувавши і наслідки від вжиття такого заходу забезпечення кримінального провадження для інших осіб та забезпечивши своїм рішенням розумність і співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

Посилання апелянта на невідповідність вилученого майна критеріям речових доказів, є безпідставними, оскільки встановлені прокурором фактичні обставини кримінального правопорушення у даному кримінальному провадженні, містять сукупність підстав та розумних підозр вважати, що на даному етапі досудового розслідування є підстави для обґрунтованого висновку, що вилучені речі та предмети можуть бути предметом, знаряддям вчинення кримінального правопорушення або можуть містити відомості, які мають значення для встановлення фактичних обставин кримінального провадження.

Відтак, вилучене майно відповідає ознакам речових доказів, зазначеним в ст. 98 КПК України, що згідно ч. 3 ст. 173 КПК України дає підстави для його арешту як речових доказів з метою збереження.

Викладені в апеляційній скарзі доводи відсутність належних та допустимих доказів, що службова особа ТОВ «АЛ-ТЕХ» разом із ОСОБА_8 через інші суб`єкти господарювання здійснювала постачання обладнання до РФ, посилання на неточність та недостовірність зібраних у справі доказів, колегія суддів вважає передчасними.

Слідчий суддя на даному етапі провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, не вправі оцінювати докази з точки зору їх належності і допустимості, достатності та взаємозв`язку, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, чи існує обгрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення, яка може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження.

У відповідності до змісту ст. 368 КПК України, питання щодо наявності чи відсутності складу кримінального правопорушення в діянні, правильності кваліфікації дій та винуватості особи в його вчиненні, а також оцінка належності та допустимості доказів вирішуються судом під час ухваленні вироку, тобто на стадії судового провадження.

На даному етапі досудового розслідування сукупність долучених до клопотання матеріалів є достатніми для застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження, як арешт майна ТОВ «АЛ-ТЕХ». Разом з тим, досудове розслідування у кримінальному провадженні триває, органом досудового розслідування здійснюється збирання доказів та встановлення усіх обставин кримінальних правопорушень.

Сукупність долучених до клопотання прокурора матеріалів та викладені у клопотанні обставини на даному етапі досудового розслідування є достатніми для застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження, як арешт майна.

З огляду на положення КПК України, майно, яке має ознаки речового доказу, повинно вилучатися та арештовуватися незалежно від того, хто є його власником, у кого і де воно знаходиться, незалежно від того чи належить воно підозрюваному чи іншій зацікавленій особі, оскільки в протилежному випадку не будуть досягнуті цілі застосування цього заходу - запобігання можливості протиправного впливу (відчуження, знищення, приховання) на певне майно, що, як наслідок, перешкодить встановленню істини у кримінальному провадженні.

Крім того, накладення арешту на майно не є припиненням права власності на нього або позбавленням таких прав, а носить тимчасовий характер застосування цього заходу забезпечення кримінального провадження, тому відповідні обмеження є розумними і співмірними з огляду на завдання кримінального провадження.

Доводи захисника про те, що ТОВ «АЛ-ТЕХ» не має статусу юридичної особи, щодо якої здійснюється кримінальне провадження, а відтак, у даному випадку відсутні правові підстави для застосування положень п. 3 ч. 2 ст. 170 КПК України, є безпідставними, оскільки прокурором не порушувалось та слідчим суддею не вирішувалось питання про накладення арешту на майно ТОВ «АЛ-ТЕХ» з метою, передбаченою п. 3 ч. 2 ст. 170 КПК України - конфіскація майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи. У даному кримінальному провадженні арешт на майно ТОВ «АЛ-ТЕХ» накладено з метою його збереження як речових доказів.

Арешт майна з підстав, передбачених п. 1 ч. 2, ч. 3 ст. 170 КПК України являє собою форму забезпечення доказів і є самостійною правовою підставою для арешту майна поряд із конфіскацією майна та, на відміну від підстави, передбаченої, п. 3 ч. 2, ч. 5 ст. 170 КПК України, не вимагає наявності обставин, визначених ч. 5 ст. 170КПК України.

Інші зазначені в апеляційній скарзі доводи не можуть бути безумовними підставами для скасування ухвали слідчого судді.

Істотних порушень вимог КПК України, які б давали підстави для скасування ухвали слідчого судді, колегією не встановлено.

Колегією судів не встановлено порушень слідчим суддею положень ст.ст. 170, 172-173 КПК України, які б слугували підставою для її скасування. Ухвала слідчого судді відповідає вимогам ч. 5 ст. 173, 372 КПК України, та містить у собі підстави та мотиви прийнятого рішення.

З урахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що слідчим суддею рішення прийнято у відповідності до вимог закону, слідчий суддя при розгляді клопотання з`ясував всі обставини, з якими закон пов`язує можливість накладення арешту на майно, а тому ухвалу слідчого судді необхідно залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Ураховуючи вищевикладене та керуючись ст. ст. 170, 171, 173, 376, 407, 418, 422 КПК України, колегія суддів,

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_6 в інтересах ТОВ «АЛ-ТЕХ» залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Шевченківськогорайонного суду міста Києва від 25 квітня 2025 року, - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і оскарженню не підлягає.

Судді:

____________ ___________ ___________

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3