Справа №337/4385/25
Номер провадження 1-кс/337/336/2025
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 серпня 2025 рокум. Запоріжжя

22 серпня 2025 року Слідчий суддя Хортицького районного суду міста Запоріжжя ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора- ОСОБА_3 (в режимі відеоконференцзв`язку) слідчого ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 , адвоката ОСОБА_6 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Запоріжжі клопотання старшого слідчого слідчого відділення відділу поліції № 5 ЗРУП ГУНП в Запорізькій області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_4 про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб за кримінальним провадженням, що внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000189 від 09 травня 2023 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 408 КК України відносно

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Запоріжжя, громадянина України, неодруженого, освіта середня технічна, на утриманні неповнолітніх дітей не має, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , який перебував на посаді номера обслуги кулеметного відділення взводу вогневої підтримки військової частини НОМЕР_1 , у військовому званні «солдат», не судимого

в с т а н о в и в:

22 серпня 2025 року слідчий з погодженням з прокурором, звернувся до суду з клопотанням про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 .

Клопотання обґрунтовано тим, що 19.06.2022 наказом командира військової частини НОМЕР_1 №98 ОСОБА_5 зараховано до списків особового складу військової частини НОМЕР_1 , поставлено на всі види забезпечення та призначено на посаду номера обслуги кулеметного відділення взводу вогневої підтримки роти вогневої підтримки військової частини НОМЕР_1 , та він вважається таким, що приступив до виконання обов`язків за вказаною посадою.

Будучи військовослужбовцем військової служби за мобілізацією, старший солдат ОСОБА_5 , відповідно до вимог ст.ст. 9, 11, 16, 49, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України (надалі Статуту), ст.ст. 1-4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, зобов`язаний свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, суворо дотримуватися Статутів Збройних Сил України (надалі Статуту), бути дисциплінованим, не допускати негідних вчинків самому та утримувати від них інших військовослужбовців, виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою.

Разом з цим, солдат ОСОБА_5 , достовірно знаючи свої обов`язки, передбачені зазначеним вище законодавством, яке регламентує порядок виконання військового обов`язку і проходження військової служби, маючи можливість належно їх виконувати, свідомо допустив їх порушення, вчинивши військовий злочин за наступних обставин.

Відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 28 лютого 2023 року №59 солдат ОСОБА_5 був звільнений від виконання службових обов`язків та направлений до військової частини НОМЕР_2 для проходження військово-лікарської комісії. Відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 18 березня 2023 року №23 солдат ОСОБА_5 був звільнений від виконання службових обов`язків та після проходження військово-лікарської комісії був госпіталізований до КНП «Міська лікарня №3» ЗМР за адресою м. Запоріжжя, пр. Металургів, буд. 9, де проходив лікування в період часу з 18 по 24 березня 2023 року.

У зв`язку з закінченням лікування ОСОБА_5 був зобов`язаний 25 березня 2023 року прибути до місця служби, а саме тимчасового місця дислокації підрозділу військової частини НОМЕР_1 в АДРЕСА_2 .

Однак, будучи обізнаним про цей обов`язок, ОСОБА_5 , усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, не з`явився до вказаного місця служби у визначену дату.

Таким чином, в період часу з 25 березня 2023 року по теперішній час солдат ОСОБА_5 , обов`язки військової служби не виконував, до місця несення військової служби безпідставно не прибував, проводив час на власний розсуд, не пов`язуючи його з виконанням обов`язків військової служби та не вживав жодних заходів для з`явлення до місця несення військової служби й був відсутній у місці служби.

Органом досудового слідства дії ОСОБА_5 кваліфіковані за ч. 4 ст. 408 КК України, як дезертирство, тобто нез`явлення військовослужбовця на службу з лікувального закладу з метою ухилитися від військової служби, вчинене в умовах воєнного стану.

Обґрунтованість повідомленої солдату ОСОБА_5 підозри у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 408 КК України підтверджується зібраними під час досудового розслідування належними та допустимими доказами у їх сукупності, зокрема: повідомленням про підозру у вчиненні кримінального правопорушення; матеріалами проведених службових розслідувань відповідно до наказів командира військової частини НОМЕР_1 ; протоколами допитів свідків військовослужбовців військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , які підтвердили факти, викладені в службовому розслідуванні та надали відповідні свідчення відносно самовільного залишення військової частини НОМЕР_1 військовослужбовцем ОСОБА_5 без поважних на те причин.

Необхідність застосування відносно підозрюваного ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обґрунтовується наявністю ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 5 ч.1 ст.177 КПК України, а саме: переховуватися від органу досудового розслідування та суду, незаконно впливати на свідків у цьому кримінальному провадженні, вчиняти інші кримінальні правопорушення.

Застосування більш м`яких запобіжних заходів до ОСОБА_5 слідчий вважає неможливим, оскільки, такі заходи будуть недостатніми для запобігання вищевказаним ризикам, особливо в умовах воєнного стану.

Крім того, відповідно до ч. 7 ст. 176 КПК України, під час дії воєнного стану до військовослужбовців, які підозрюються у вчиненні злочину, передбаченого ст. 408 КК України, застосовується виключно запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Також слідчий вважає за необхідне не визначати підозрюваному розмір застави.

У судовому засіданні слідчий та прокурор клопотання підтримали з підстав, викладених в ньому, просили його задовольнити.

Підозрюваний ОСОБА_5 та його захисник адвокат ОСОБА_6 в судовому засіданні проти задоволення клопотання заперечили, пославшись на те, що заявлене клопотання є необґрунтованим, ризики, на які посилається прокурор не є доведеними.

Також підозрюваний пояснив, що під час проходження військової служби він отримав вибухову травму, внаслідок чого проходив лікування, наразі має ряд хронічних захворювань, які потребують постійного лікування та є підставою для списання з військової служби, однак він не встиг завершити проходження ВЛК, бо ряд документів втратив. Крім того. він має батька, який сліпий на одне око, глухий та потребує постійного догляду, який крім нього здійснювати нікому, просить відмовити в обранні запобіжного заходу, він не має жодного наміру перешкоджати інтересам правосуддя.

Захисник адвокат ОСОБА_6 просив взагалі не обрати відносно підозрюваного запобіжний захід, а у задоволення клопотання слідчого відмовити.

Вислухавши думку учасників справи, дослідивши додані до клопотання матеріали, слідчий суддя приходить до такого.

Відповідно до ст.3,8 Конституції України, ст.8 КПК України кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Згідно з ст.5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ст.29 Конституції України кожна людина має право на свободу та особисту недоторканність. Ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.

Відповідно до ст.176,177,ч.1 ст.194 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків та запобігання ризикам, передбаченим п.1-5 ч.1 ст.177 КПК України.

Тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частинами шостою та восьмою статті 176 цього Кодексу (ч.1 ст.183 КПК).

За приписами ч.8 ст.176 КПК України під час дії воєнного стану до військовослужбовців, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених статтями 402-405, 407, 408, 429 КК України, застосовується виключно запобіжний захід, визначений пунктом 5 частини першої цієї статті.

При вирішенні питання про застосування запобіжного заходу, серед іншого враховуються обставини, передбачені ст.178 КПК України.

Оцінивши викладені в клопотанні слідчого обставини, додані до клопотання на їх підтвердження докази, слідчий суддя вважає встановленим та доведеним, що було вчинено кримінальне правопорушення, передбачене ч.4 ст.408 КК України (дезертирство), відомості про яке внесені до ЄРДР та проводиться досудове розслідування, в ході якого встановлена причетність ОСОБА_5 до цього кримінального правопорушення, останього було затримано в порядку ст.208 КПК України 21 серпня 2025 року та 22 серпня 2025 року у встановленому КПК України порядку повідомлено про підозру у його вчиненні.

При цьому, наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_5 у вчиненні вказаного кримінального правопорушення підтверджується матеріалами службового розслідування, проведеного відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 , протоколами допитів свідків військовослужбовців військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , які підтвердили факти, викладені в службовому розслідуванні та надали відповідні свідчення відносно самовільного залишення військової частини НОМЕР_1 військовослужбовцем ОСОБА_5 без поважних на те причин.

Оскільки дане кримінальне провадження перебуває на стадії досудового розслідування, тому на цій стадії провадження слідчий суддя не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення, а повинен визначити лише чи є причетність особи до вчинення злочину вірогідною та достатньою для застосування щодо неї запобіжного заходу.

В даному випадку, слідчий суддя вважає, що клопотання містить достатньо даних для висновку про причетність підозрюваного ОСОБА_5 до злочину, передбаченого ч.4 ст.408 КК України, і така вірогідність є достатньою для застосування щодо нього запобіжного заходу.

Також слідчий суддя вважає встановленим та доведеним наявність ризиків, передбачених п.1, 5 ч.1 ст.177 КПК України, оскільки підозрюваний ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення проти порядку несення військової служби, яке є особливо тяжким злочином і за яке передбачено покарання виключно у вигляді позбавлення волі строком від п`яти до дванадцяти років. Це кримінальне правопорушення є триваючим, при цьому за доводами слідства правопорушення, що інкриміноване підозрювано тривало понад два роки.

Солдат ОСОБА_5 під час дії на території України воєнного стану, з метою створення перешкод досудовому слідству, може виїхати за межі території України, у зв`язку з цим, у правоохоронних органів фактично не буде можливості затримати підозрюваного та як наслідок, притягнути останнього до кримінальної відповідальності, існують ризики переховування останнього у такий спосіб від органів досудового розслідування та суду, що узгоджується з висновком у справі «Ілійков проти Болгарії» № 33977/96 від 26.07.2001 року, де ЄСПЛ зазначив що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Крім того, ОСОБА_5 інкриміноване вчинення в період воєнного стану кримінального правопорушення проти встановленого порядку несення військової служби (військове кримінальне правопорушення), зокрема, останній за доводами слідства, до військової частини безпідставно не прибував, обов`язки військової служби не виконував, понад два роки проводив час на власний розсуд, не пов`язуючи його з виконанням обов`язків військової служби, з матеріалів кримінального провадження та показань свідків можна зробити висновок про недбале ставлення ОСОБА_5 до військової служби та покладених на нього обов`язків. Своїми противоправними діями ОСОБА_5 підриває бойовий дух військовослужбовців військової частини НОМЕР_1 та демонструє негативний приклад поведінки військовослужбовця української армії.

Отже, вказані обставини в сукупності свідчать про можливість підозрюваного ОСОБА_5 переховуватися від органів досудового розслідування і суду, вчинити інше кримінальне правопорушення.

Разом з тим, наявність ризику, передбаченого п.3 ч.1 ст.177 КПК України, а саме можливість підозрюваного ОСОБА_5 незаконно впливати на свідків жодними доказами прокурором та слідчим не доведені.

Також слідчий суддя у відповідності до ст.178 КПК України враховує вагомість наявних доказів про вчинення ОСОБА_5 кримінального правопорушення, в якому він підозрюється, тяжкість покарання, яке йому загрожує у випадку визнання винуватим, дані про його особу, стан здоров`я, ризик продовження протиправної поведінки. Зокрема, відомості про те, що він за станом здоров`я не може утримуватися під вартою, в матеріалах провадження відсутні.

Відповідно до ч.2 ст. 183 КПК України, до ОСОБА_5 можливо застосувати вказаний у клопотанні запобіжний захід.

Крім того, на неможливість застосування до підозрюваного запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, вказують і норми ч.8 ст.176 КПК України, які передбачають застосування під час дії воєнного стану до військовослужбовців, які підозрюються або обвинувачуються, в тому числі, у вчиненні злочину, передбаченого ст. 408 КК України, виключно запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Отже, сукупність вищевказаних обставин однозначно свідчать про наявність конкретного суспільного інтересу, який, незважаючи на презумпцію невинуватості, превалює над принципом поваги до свободи особистості та кореспондується з визначеними КПК України конкретними підставами і метою запобіжного заходу.

Будь-яких обставин, які б свідчили про те, що даний захід не виправдовує такий ступінь втручання у права і свободи підозрюваного, на даному етапі, не встановлено та сторонами не доведено.

Таким чином, слідчий суддя вважає необхідним застосувати до підозрюваного ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк до 60 днів.

Разом з тим, слідчий суддя вважає можливим визначити підозрюваному заставу, як альтернативний запобіжний захід, виходячи з наступних підстав.

Так, згідно з ч.3 ст.183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

Зокрема, згідно з ч.4 ст.183 КПК України під час дії воєнного стану слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, передбаченого статтями 109-114-2, 258-258-6, 260, 261, 402-405, 407, 408, 429, 437-442 Кримінального кодексу України.

В даному випадку слідчий суддя, враховуючи всі обставини справи, ставлення підозрюваного до інкримінованого йому кримінального правопорушення, дані, що його характеризують, а також враховуючи інші фактичні обставини даного конкретного кримінального провадження, вважає можливим застосувати до підозрюваного ОСОБА_5 альтернативний запобіжний захід у вигляді застави в розмірі, визначеному відповідно до п.3 ч.5 ст.182 КПК України, а саме 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, тобто 242 240,00 грн., з покладанням на підозрюваного у випадку внесення вказаної суми застави обов`язків, передбачених ч.5 ст.194 КПК України.

Підстав для беззаперечної неможливості застосування такого альтернативного запобіжного заходу на цій стадії кримінального провадження слідчим суддею не встановлено.

На підставі вищевикладеного, клопотання слідчого слід задовольнити.

Крім того, у судовому засіданні суду обвинувачений та його захисник зазначили про поганий стан здоров`я обвинуваченого ОСОБА_5 та про те, що останній потребує постійного лікування.

Враховуючи вищевикладене, керуючись ч.1 ст.206 КПК України, з метою недопущення порушень конституційних прав особи, яка утримується під вартою, в т.ч. передбачених ст.49 Конституції України, суд вважає за необхідне доручити начальнику Філії ДУ «Центр охорони здоров`я Державної кримінально виконавчої служби України» в Запорізькій області організувати обстеження обвинуваченого ОСОБА_5 за наявності на це його згоди, та за потреби забезпечити належне лікування обвинуваченого.

Керуючись ст.2, 176-178, 182, 183, 184, 194, 196, 197 КПК України,

УХВАЛИВ:

Клопотання старшого слідчого слідчого відділення відділу поліції № 5 ЗРУП ГУНП в Запорізькій області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_4 задовольнити.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з утриманням у ДУ «Запорізькій слідчий ізолятор» Міністерства юстиції України строком 60 днів, тобто до 19 жовтня 2025 року, включно.

Строк тримання під вартою рахувати з часу фактичного затримання, а саме з 21.08.2025 року з 09-50 год.

Визначити ОСОБА_5 заставу, як альтернативний запобіжний захід, в розмірі 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, в сумі 242 240 (двісті сорок дві тисячі двісті сорок) гривень 00 копійок, яка у будь-який момент протягом дії ухвали може бути внесена як самим підозрюваним, так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем) на депозитний рахунок: UA0001205, отримувач - ТУ ДСАУ в Запорізькій області, банк - Державна казначейська служба України, м. Київ, , код МФО 820172.

У разі внесення застави покласти на підозрюваного ОСОБА_5 обов`язки: 1) прибувати до слідчого, прокурора або суду, із визначеною ними періодичністю; 2) не відлучатися за межі міста Запоріжжя без дозволу слідчого, прокурора або суду; 3) повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання; 4) утриматися від спілкування зі свідками у даному кримінальному провадженні.

Роз`яснити підозрюваному, що у разі внесення застави у визначеному у даній ухвалі розмірі, оригінал документу із відміткою банку, який підтверджує внесення на депозитний рахунок коштів має бути наданий уповноваженій службовій особі місця ув`язнення. Після отримання та перевірки документа, що підтверджує внесення застави, уповноважена службова особа місця ув`язнення має негайно здійснити розпорядження про звільнення з-під варти та повідомити усно і письмово слідчого, прокурора та слідчого суддю Хортицького районного суду міста Запоріжжя.

У разі внесення застави та з моменту звільнення з-під варти у зв`язку із внесенням застави підозрюваний ОСОБА_5 вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у вигляді застави.

Доручити начальнику Філії ДУ «Центр охорони здоров`я Державної кримінально виконавчої служби України» в Запорізькій області організувати медичне обстеження обвинуваченого ОСОБА_5 та за потреби, за наявності його згоди, забезпечити йому належне лікування.

Копію ухвали надіслати начальнику ДУ «Запорізький слідчий ізолятор» Міністерства юстиції України, начальнику Філії ДУ «Центр охорони здоров`я Державної кримінально виконавчої служби України» в Запорізькій області, для виконання.

Копію ухвали негайно вручити підозрюваному, захиснику, прокурору.

Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню після її проголошення.

Апеляційна скарга на ухвалу може бути подана протягом п`яти днів з дня її оголошення, безпосередньо до Запорізького апеляційного суду.

Повний текст ухвали проголошений 25 серпня 2025 року о 11.00 год.

Слідчий суддя ОСОБА_1