Номер провадження 1-кп/741/104/25
Єдиний унікальний номер 741/526/25
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 травня 2025 року Носівський районний суд Чернігівської області у складі:

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання - ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Носівка Чернігівської області кримінальне провадження внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000011 від 29 січня 2025 року за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Червоні Партизани Носівського району Чернігівської області, громадянина України, українця, освіта - середня спеціальна, неодруженого, працюючого дорожнім працівником у ТОВ «Ніжинська ПШМК», інваліда ІІІ групи, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , в силу ст. 89 КК України раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 197-1 КК України,

ВСТАНОВИВ:

У кінці жовтня 2024 року, більш точної дати не встановлено, ОСОБА_4 , маючи умисел на самовільне зайняття земельної ділянки особливо цінних земель, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи настання суспільно небезпечних наслідків і свідомо допускаючи їх настання, з корисливого мотиву, з метою особистого збагачення шляхом збільшення посівних площ, всупереч вимогам ст.ст. 116-126 Земельного кодексу України, що регламентують набуття і реалізацію права на землю, не маючи рішень органів виконавчої влади чи органів місцевого самоврядування про передачу їх у власність чи надання у користування, без належним чином виданих та зареєстрованих правовстановлюючих документів, що посвідчують право оренди чи право власності ОСОБА_4 на земельну ділянку, за допомогою найманої (орендованої) сільськогосподарської техніки вчинив самовільне зайняття земельної ділянки історико-культурного призначення комунальної власності, а саме: земельної ділянки з кадастровим номером :02:001:3728 площею 0,7169 га, на якій знаходиться нерухома пам?ятка археології національного значення - поселення «Струга», II-І тис. до н.е., III-V, X-XIII ст., розташована за 0,5-2,5 км на північний захід від північної околиці с. Дослідне Ніжинського району Чернігівської і залізничної станції Дослідна на підковоподібному вигині правого берега промеліорованої протоки болота Струга, яку взято на державний облік рішенням виконкому Чернігівської обласної ради народних депутатів від 26.06.1989 № 130, присвоєно місцевий охоронний номер 2483-Чр та постановою КМУ від 03.09.2009 № 928 занесено до Державного реєстру нерухомих пам?яток України під № 250026-Н як пам?ятку археології національного значення.

Зазначена земельна ділянка відповідно до ч. 1 ст. 17 закону України «Про охорону культурної спадщини» є комунальною власністю, розташована в адміністративних межах Володьководівицького старостинського округу Носівської міської територіальної громади Ніжинського району Чернігівської області та відповідно до п. «г» ч. 1 ст. 150 Земельного кодексу України відноситься до особливо цінних земель.

Вказаними протиправними діями ОСОБА_4 у результаті самовільного зайняття земельної ділянки історико-культурного призначення, розташованої на землях Носівської міської ради Ніжинського району, Носівській територіальній громаді заподіяно збитків на загальну суму 2285,83 грн.

Таким чином, ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст.197-1 КК України, а саме самовільне зайняття земельної ділянки, вчинено щодо земельної ділянки особливо цінних земель.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення визнав повністю. Надав показання, що він у кінці жовтня 2024 року без будь-яких документів на земельну ділянку за допомогою найманої (орендованої) сільськогосподарської техніки вчинив самовільне зайняття земельної ділянки. Щиро у скоєному кається. Потерпілому повністю відшкодував матеріальну шкоду.

Враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_4 в повному обсязі визнав свою вину у вчиненні інкримінованого йому органом досудового слідства кримінального правопорушення при обставинах, викладених у обвинувальному акті та беручи до уваги, що інші учасники судового провадження також не оспорювали фактичні обставини провадження, і судом встановлено, що учасники судового провадження, в тому числі, обвинувачений правильно розуміє зміст цих обставин та відсутні сумніви щодо добровільності позиції, роз`яснивши їм положення ч. 3 ст. 349 КПК України про те, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати фактичні обставини провадження у апеляційному порядку, вислухавши думку учасників судового провадження, які не заперечували проти розгляду кримінального провадження, в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України, суд визнає недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин провадження, які ніким не оспорюються.

Суд, заслухавши думку прокурора, допитавши обвинуваченого та дослідивши матеріали кримінального провадження, що характеризують особу обвинуваченого, прийшов до висновку, що винуватість ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення при обставинах, викладених в обвинувальному акті та вироку суду, доведена повністю.

При призначенні ОСОБА_4 покарання суд враховує тяжкість вчиненого злочину, який відноситься, відповідно до вимог ст. 12 КК України, до нетяжких злочинів, обставини вчинення злочину, відсутність наслідків діяння, дані про особу обвинуваченого, який раніше в силу ст. 89 КК України не судимий, має постійне місце реєстрації та проживання, працює дорожнім працівником у ТОВ «Ніжинська ПШМК», на обліку у лікаря психіатра та лікаря нарколога не перебуває, характеризується позитивно, його відношення до вчиненого, а саме повне визнання винуватості та засудженні своїх дій, поведінку обвинуваченого після вчинення кримінального порушення, що полягала у відшкодуванні завданих збитків потерпілому.

Крім того, суд ураховує досудову доповідь органу пробації, згідно висновку якої обвинувачений має середній рівень небезпеки для суспільства та виправлення його можливе без ізоляції від суспільства.

Відповідно до ст. 66 КК України обставини, які пом`якшують покарання обвинуваченого, суд визнає щире каяття та добровільне відшкодування завданого збитку.

Відповідно до ст. 67 КК України обставини, які обтяжують покарання обвинуваченого судом не встановлено.

Санкція ч. 2 ст. 197-1 КК України передбачає покарання у виді обмеження волі на строк від двох до чотирьох років або позбавлення волі на строк до двох років.

Відповідно до ч. 1 ст. 69 КК України за наявності кількох обставин, що пом?якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, може, крім випадків засудження за корупційне кримінальне правопорушення, кримінальне правопорушення, пов?язане з корупцією, призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, або перейти до іншого, більш м?якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу за це кримінальне правопорушення.

У пункті 1 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» звернуто увагу судів на те, що при призначенні покарання в кожному випадку і щодо кожного підсудного, який визнається винним у вчиненні злочину, суди мають суворо додержуватися вимоги ст. 65 КК стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

Крім того, у постанові Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» зазначено, що відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 65 КК України, суди повинні призначати покарання в межах, встановлених санкцією статті (санкцією частини статті) Особливої частини КК, що передбачає відповідальність за вчинений злочин.

Призначення основного покарання, нижчого від найнижчої межі, передбаченої законом за даний злочин, або перехід до іншого більш м?якого виду основного покарання, або не призначення обов?язкового додаткового покарання може мати місце лише за наявності декількох (не менше двох) обставин, що пом?якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного.

Покарання, призначене судом із застосуванням ст. 69 КК України, не може бути нижчим від мінімальної межі відповідного виду покарання, встановленої у Загальній частині КК України.

Ураховуючи конкретні обставини вчинення кримінального правопорушення, наявність обставин, що пом?якшують покарання, а саме щире каяття та добровільне відшкодування завданих збитків, відсутність обставин, які обтяжують покарання, з урахуванням відомостей про особу винного, а також зважаючи на позицію прокурора про можливість застосування положення ст. 69 КК України, суд вважає, що наявні підстави для застосування ст. 69 КК України при призначенні покарання.

Враховуючи викладене, зважаючи на положення статті 50 КК України якою встановлено, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами, зважаючи на те що особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, наслідків, особу обвинуваченого, який позитивно характеризується за місцем роботи та проживання, на обліку у лікаря психіатра та лікаря нарколога не перебуває, відсутність будь-яких претензій з боку потерпілого, суд, реалізуючи принцип законності, справедливості та індивідуалізації покарання, приходить до висновку про необхідність призначення обвинуваченому ОСОБА_4 із застосуванням ч. 1 ст. 69 КК України більш м?яке покарання, не визначене санкцією ч. 2 ст. 197-1 КК України, а саме у виді штрафу.

Призначене судом покарання є необхідним і достатнім для виправлення ОСОБА_4 та попередження вчинення ним нових проступків та злочинів.

Речові докази у кримінальному провадженні відсутні.

Судові витрати у кримінальному провадженні відсутні.

Цивільний позов по провадженню відсутній.

Запобіжний захід не обирався.

Керуючись ч. 3 ст. 349, ст.ст. 368, 370-371, 373-376 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 197-1 КК України та призначити йому покарання із застосуванням ч. 1 ст. 69 КК України у виді штрафу в розмірі трьохсот неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 5100 (п?ять тисяч сто) гривень.

Вирок суду може бути оскаржений до Чернігівського апеляційного суду через Носівський районний суд Чернігівської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення з підстав, передбачених ч. 2 ст. 349 КПК України.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Копія вироку не пізніше дня, наступного за днем його ухвалення, надсилається учаснику судового провадження, який не був присутній в судовому засіданні.

Головуючий суддя ОСОБА_1