Провадження 1-кс/557/196/2025
Справа 557/1342/25
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 серпня 2025 року с-ще Гоща

Слідча суддя Гощанського районного суду Рівненської області ОСОБА_1 , ознайомившись із заявою ОСОБА_2 , поданою в порядку ст. 206 КПК України в інтересах ОСОБА_3 , щодо незаконного затримання,

ВСТАНОВИВ:

До слідчого судді Гощанського районного суду Рівненської області в порядку ст. 206 КПК України надійшла заява ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_3 щодо незаконного затримання.

В обґрунтування заяви ОСОБА_2 зазначив, що йому стало відомо від ОСОБА_4 про те, що 22 липня 2025 року приблизно о 07 годині 30 хвилин її чоловіка ОСОБА_3 було незаконно затримано співробітниками ІНФОРМАЦІЯ_1 . У подальшому, 23 липня 2025 року приблизно о 06 годині 00 хвилин ОСОБА_3 було примусово доставлено до військової частини НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 . У ОСОБА_3 незаконно вилучили всі його особисті речі, зв`язок з ним відсутній. На даний час відомо, що ОСОБА_3 перебуває у військовій частині АДРЕСА_2 . Під час телефонної розмови ОСОБА_3 повідомляв свою дружину про те, що його примушують скласти присягу, принижують його гідність, погрожують та катують, він перебуває у великій небезпеці. Станом на 10 серпня 2025 року ОСОБА_3 незаконно утримують без постанови слідчого судді про застосування запобіжного заходу або вироку суду, що є грубим порушенням вимог ч. 3 ст. 29 Конституції України та ст. 206 КПК України.

На переконання заявника, вчинені дії працівників ІНФОРМАЦІЯ_1 кваліфікуються за ч. 3 ст. 146 КК України, а дії, бездіяльність або незаконні процесуальні рішення слідчого судді, які прямо спрямовані на приховування злочинної діяльності таких уповноважених осіб як працівники поліції, ІНФОРМАЦІЯ_1, або військової частини, можуть мати ознаки вже кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 396 КК України.

Враховуючи, що фактично з 22 липня 2025 року по теперішній час ОСОБА_3 незаконно утримується, будучи при цьому цивільною особою, так як не прийняв військову присягу, ОСОБА_2 на підставі ст. 206 КПК України просить суд: терміново, невідкладно, негайно вжити всіх заходів; відкрити судове провадження за поданою ним заявою; викликати командира або відповідальну за утримання особу військової частини №3, яка розташована в АДРЕСА_2 та перебуває під юрисдикцією Гощанського районного суду, для встановлення судом правових підстав утримання (позбавлення свободи) ОСОБА_3 ; зобов`язати уповноважену особу військової частини АДРЕСА_2 , доставити до зали судового засідання ОСОБА_3 , який продовжує незаконно утримуватись у військовій частині, при цьому будучи цивільною особою, для встановлення всіх обставин попереднього ув`язнення; після того, як судом буде встановлено, що ОСОБА_3 , який позбавлений свободи, утримується без правових на те підстав, зобов`язати командира або відповідальну за утримання особу військової частини №3 негайно звільнити ОСОБА_3 .

Дослідивши клопотання, слідчий суддя дійшла висновку про наявність підстав для відмови у відкритті провадження, з огляду на наступне.

Відповідно до вимог п. 18 ч. 1 ст. 3 КПК України слідчий суддя здійснює судовий контроль за дотриманням прав, свобод та осіб у кримінальному провадженні.

Кримінальне провадження охоплює досудове розслідування і судове провадження, процесуальні дії у зв`язку із вчиненням діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (п. 10 ч. 1 ст. 3 КПК України).

Положеннями ч. 3 ст. 26 КПК України передбачено, що слідчий суддя у кримінальному провадженні вирішує лише ті питання, що винесені на його розгляд сторонами та віднесені до його повноважень КПК України.

Згідно із ч. 1 ст. 206 КПК України кожен слідчий суддя, в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться особа, яка тримається під вартою, має право постановити ухвалу, якою зобов`язати будь-який орган державної влади чи службову особу забезпечити додержання прав такої особи.

Відповідно до ч. 3 ст. 206 КПК України слідчий суддя зобов`язаний звільнити позбавлену свободи особу, якщо орган державної влади чи службова особа, під вартою яких тримається ця особа, не надасть судове рішення, яке набрало законної сили, або не доведе наявність інших правових підстав для позбавлення особи свободи.

Тримання під вартою є винятковим і найбільш суворим запобіжним заходом, пов`язаним із позбавленням особи свободи, і полягає в примусовій ізоляції підозрюваного, обвинуваченого шляхом поміщення його в установи тримання під вартою на певний строк із підпорядкуванням вимогам режиму цих установ.

Відповідно до ст. 3 Закону України «Про попереднє ув`язнення» підставою для попереднього ув`язнення є вмотивоване рішення суду про обрання як запобіжного заходу тримання під вартою або про застосування тимчасового чи екстрадиційного арешту, винесене відповідно до Кримінального і Кримінального процесуального кодексів України та/або рішення компетентного органу іноземної держави у випадках, передбачених законом, рішення суду про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на прохання Міжнародного кримінального суду про тимчасовий арешт або про арешт і передачу, а також постанова прокурора, прийнята у випадках та порядку, передбачених статтею 615 Кримінального процесуального кодексу України.

Відповідно до ст. 4 Закону України «Про попереднє ув`язнення» установами для тримання осіб, щодо яких як запобіжний захід обрано тримання під вартою або до яких застосовано тимчасовий чи екстрадиційний арешт, є слідчі ізолятори Державної кримінально-виконавчої служби України, гауптвахти Військової служби правопорядку у Збройних Силах України. В окремих випадках, що визначаються потребою в проведенні слідчих дій, ці особи можуть перебувати в ізоляторах тимчасового тримання.

У період дії воєнного стану в Україні та протягом двох років після його припинення чи скасування взяті під варту військовослужбовці можуть триматися в окремих ізольованих приміщеннях казарменого типу Військової служби правопорядку у Збройних Силах України.

Отже, відповідно до ч. 1 ст. 206 КПК України та Закону України «Про попереднє ув`язнення» слідчий суддя може зобов`язати орган державної влади чи службову особу додержуватися прав такої особи, якщо вона тримається під вартою в слідчому ізоляторі Державної кримінально-виконавчої служби України, гауптвахті або ізольованих приміщеннях казарменного типу Військової служби правопорядку у Збройних Силах України, чи ізоляторі тимчасового тримання.

Як вбачається з матеріалів скарги, ОСОБА_2 , який діє в інтересах ОСОБА_3 , звернувся до слідчого судді Гощанського районного суду Рівненської області в порядку ст. 206 КПК України, в якій просить звільнити ОСОБА_3 , як такого, що незаконно утримується у військовій частині №3 в АДРЕСА_2 .

Відповідно до ч. 2 ст. 206 КПК України, якщо слідчий суддя отримує з будь-яких джерел відомості, які створюють обґрунтовану підозру, що в межах територіальної юрисдикції суду знаходиться особа, позбавлена свободи за відсутності судового рішення, яке набрало законної сили, або не звільнена з-під варти після внесення застави в установленому цим Кодексом порядку, він зобов`язаний постановити ухвалу, якою має зобов`язати будь-який орган державної влади чи службову особу, під вартою яких тримається особа, негайно доставити цю особу до слідчого судді для з`ясування підстав позбавлення свободи.

З аналізу ст. 206 КПК України слідує, що слідчий суддя забезпечує дотримання прав особи, яка тримається під вартою органом державної влади чи службовою особою, позбавлена свободи за відсутності судового рішення, яке набрало законної сили, або не звільнена з-під варти після внесення застави в установленому КПК України порядку.

Глава 18 КПК України, ст. 206 КПК України регламентує відносини під час досудового розслідування, а саме запобіжні заходи, затримання особи.

Зі змісту скарги не вбачається, що правовідносини щодо перебування ОСОБА_3 на території військової частини у АДРЕСА_2 , як зазначено заявником, випливають або опосередковані нормами КПК України, водночас до скарги не долучено доказів того, що громадянина ОСОБА_3 незаконно затримано представниками органу державної влади чи службовими особами в рамках будь-якого кримінального провадження. Зі змісту скарги не вбачається, що відносно ОСОБА_3 здійснюється кримінальне провадження чи особа тримається під вартою в установі, перелік яких передбачено ст. 4 Закону України «Про попереднє ув`язнення», крім того, в клопотанні не оскаржуються рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача або прокурора.

В силу приписів кримінального процесуального законодавства, службові (посадові) особи військової частини не є уповноваженими службовими особами, яким надано право на здійснення затримання в рамках кримінальної юрисдикції. Відтак, ОСОБА_3 не є затриманою особою в розумінні кримінально-процесуального законодавства, а тому повноваження слідчого судді на вказані правовідносини не поширюються.

Таким чином, у слідчого судді відсутні повноваження, визначені КПК України, для з`ясування підстав позбавлення волі особи у інших випадках, не пов`язаних із досудовим розслідуванням конкретного кримінального провадження та розгляду у порядку ст. 206 КПК України скарги, поданої не в рамках кримінального провадження.

При цьому, слідча суддя звертає увагу заявника на те, що у разі порушення його прав чи інтересів, чи прав або інтересів ОСОБА_3 службовими (посадовими) особами ІНФОРМАЦІЯ_1 при здійсненні ними своїх повноважень, пов`язаних із мобілізацією, для судового захисту він вправі звернутись із адміністративним позовом до компетентного адміністративного суду або у даному випадку належним способом реагування на позбавлення особи волі, про що зазначає у скарзі ОСОБА_2 , є звернення до працівників правоохоронних органів із заявою про вчинення кримінального правопорушення.

Положеннями КПК України не врегульовано питання щодо відмови у відкритті провадження за заявою, яка подана в порядку ст. 206 КПК України.

Згідно ч. 6 ст. 9 КПК України у випадках, коли положення КПК України не регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, застосовуються загальні засади кримінального провадження, визначені ч. 1 ст. 7 КПК України.

Частиною 4 ст. 304 КПК України передбачено, що слідчий суддя, суд відмовляє у відкритті провадження лише у разі, якщо скарга подана на рішення, дію чи бездіяльність слідчого, дізнавача, прокурора, що не підлягає оскарженню.

Враховуючи викладене, слідча суддя вважає, що наявні правові підстави для відмови у відкритті провадження за поданою заявою.

Керуючись ст.ст. 3, 26, 206, 304, 309 КПК України, слідча суддя

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити у відкритті провадження за заявою ОСОБА_2 , поданою в порядку ст. 206 КПК України в інтересах ОСОБА_3 , щодо незаконного затримання.

Копію ухвали разом із заявою надіслати заявнику.

Ухвала може бути оскаржена до Рівненського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Ухвала слідчого судді набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Слідча суддя ОСОБА_1