1Справа № 335/4787/25 1-кс/335/3109/2025
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 вересня 2025 року м. Запоріжжя

Слідчий суддя Вознесенівського районного суду міста Запоріжжя ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , захисника підозрюваного ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду у м. Запоріжжі клопотання старшого слідчого в ОВС відділу розслідування злочинів, учинених в умовах збройного конфлікту слідчого управління Головного управління Національної поліції в Запорізької області майора поліції ОСОБА_5 про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000085 від 09.05.2025 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 438, ч. 2 ст. 111 КК України, відносно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, підозрюваного у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 111, ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 438 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Слідчий звернувся до слідчого судді з клопотанням про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_6 , підозрюваного у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 111, ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 438 КК України, у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000085 від 09 травня 2025 року, досудове розслідування у якому здійснюється СУ ГУНП в Запорізькій області, в обґрунтування якого зазначив наступне.

Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_6 , будучи громадянином України, діючи в період збройного конфлікту, в умовах воєнного стану, діючи умисно, усвідомлюючи характер своїх злочинних дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки таких дій та бажаючи їх настання, у невстановлений досудовим розслідуванням день та час, але не пізніше 30.09.2022, перебуваючи на тимчасово окупованій території України, вступив на службу до збройних сил Російської Федерації (далі за текстом РФ), тобто держави-агресора, обійнявши посаду навідника мотострілецького відділення мотострілецького взводу мотострілецької роти НОМЕР_1 мотострілецького батальйону 4 військової бази НОМЕР_2 гвардійської загальновійськової армії Південного військового округу Збройних Сил РФ, рядовий, та в період часу з 15.11.2022 по 14.03.2023, приймав активну участь у бойових діях проти Сил оборони України та мирного цивільного населення, тобто перейшов на бік ворога в період збройного конфлікту в умовах воєнного стану, з метою спричинення шкоди суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканості, обороноздатності, державній, економічній та інформаційній безпеці України.

Крім того, ОСОБА_6 , будучи навідником мотострілецького відділення мотострілецького взводу мотострілецької роти НОМЕР_1 мотострілецького батальйону НОМЕР_3 гвардійської військової бази (в/ч НОМЕР_4 ) ІНФОРМАЦІЯ_2 (далі за текстом в/ч НОМЕР_4 ), який має військове звання рядовий, з метою конспірації та уникнення відповідальності використовує позивний « ОСОБА_7 », в період часу з 15.11.2022 до 14.03.2023, діючи умисно, за попередньою змовою з командиром 4 роти НОМЕР_1 мотострілецького батальйону в/ч НОМЕР_4 , який має військове звання капітан, з метою конспірації й уникнення відповідальності використовує позивний « ОСОБА_8 », ОСОБА_9 , командиром 3 взводу 4 роти 2 мотострілецького батальйону в/ч НОМЕР_4 , який з метою конспірації та уникнення відповідальності використовує позивний « ОСОБА_10 », ОСОБА_11 , командиром відділення 4 роти НОМЕР_1 мотострілецького батальйону в/ч НОМЕР_4 , який з метою конспірації та уникнення відповідальності використовує позивний « ОСОБА_12 », ОСОБА_13 , командиром розвідувальної роти (технічних засобів розвідки) розвідувального батальйону в/ч НОМЕР_4 , який з метою конспірації та уникнення відповідальності використовує позивний « ОСОБА_14 », ОСОБА_15 , начальником штабу заступником командира НОМЕР_1 мотострілецького батальйону в/ч НОМЕР_4 , який має військове звання майор, з метою конспірації та уникнення відповідальності використовує позивний « ОСОБА_16 », ОСОБА_17 та іншими невстановленими на теперішній час військовослужбовцями збройних формувань РФ, незаконно позбавив волі не менше 18 захищених цивільних осіб.

Також, ОСОБА_6 діючи умисно, за попередньою змовою з ОСОБА_9 , ОСОБА_11 , ОСОБА_13 , ОСОБА_17 , ОСОБА_15 та іншими невстановленими особами з числа військовослужбовців в/ч НОМЕР_4 , утримував у трьох різних приміщеннях на території Василівського району Запорізької області не менше 18 захищених цивільних осіб, що супроводжувалось нелюдським поводженням, а саме триманням в неналежних умовах, в приміщенні з відсутністю спальних місць в достатній кількості, без надання їжі в достатній кількості, без забезпечення одягом та засобами гігієни, за відсутності інших належних санітарних умов та надання необхідної медичної допомоги, супроводжуючи свої дії систематичним психологічним впливом, направленим на подолання опору потерпілих та пригнічення їх волі, а саме в період часу з 15.11.2022 до 14.03.2023 утримував захищену цивільну особу ОСОБА_18 ; з 28.11.2022 до 14.03.2023 захищених цивільних осіб ОСОБА_19 та ОСОБА_20 ; з 05.01.2023 до 10.02.2023 захищену цивільну особу ОСОБА_21 ; з 18.01.2023 до 14.03.2023 захищених цивільних осіб ОСОБА_22 та ОСОБА_23 та ще не менше 12 захищених цивільних осіб.

Під час незаконного позбавлення волі цивільних осіб потерпілих ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_22 , ОСОБА_23 , ОСОБА_21 та ще не менше 12 захищених цивільних осіб, ОСОБА_6 діючи умисно, за попередньою змовою з ОСОБА_9 , ОСОБА_11 , ОСОБА_13 , ОСОБА_17 , ОСОБА_15 та іншими невстановленими особами з числа військовослужбовців в/ч НОМЕР_4 , здійснював вигнання зазначених цивільних осіб для примусових робіт на території Василівського району Запорізької області, а саме до виконання тяжких і виснажливих робіт пов`язаних зі зведенням фортифікаційних інженерних споруд, що використовувались військовими формуваннями РФ для укріплення оборони у збройному конфлікті проти Сил оборони України та розмінування територій без жодного спеціального спорядження, що є серйозним посяганням на людську гідність і завдало серйозних психічних страждань.

Таким чином, ОСОБА_6 , діючи за попередньою змовою групою осіб спільно з ОСОБА_9 , ОСОБА_11 , ОСОБА_13 , ОСОБА_17 , ОСОБА_15 , та іншими невстановленими особами, в порушення приписів ст. ст. 27, 31, 32, 40, 51, 78 Женевської Конвенції (IV) про захист цивільного населення під час війни від 12 серпня 1949 року, вчинив протиправні дії, які полягали у незаконному позбавленні волі, нелюдському поводженні та вигнанні цивільного населення для примусових робіт відносно 18 захищених цивільних осіб.

27.08.2025 відносно ОСОБА_6 складено повідомлення про підозру у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 111, ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 438 КК України.

28.08.2025 повідомлення про підозру ОСОБА_6 у встановленому законом порядку, на підставі ч. 1 ст. 278 КПК України, та повістки про виклик останнього на 01.09.2025, 02.09.2025 та 03.09.2025 опубліковані на веб-сайті Офісу Генерального прокурора.

28.08.2025 повідомлення про підозру ОСОБА_6 у встановленому законом порядку, на підставі ч. 1 ст. 278 КПК України, та повістки про виклик останнього на 01.09.2025, 02.09.2025 та 02.09.2025 опубліковані на веб-сайті газети Кабінету Міністрів України «Урядовий кур`єр».

Однак, підозрюваний ОСОБА_6 , будучи належним чином повідомленим про необхідність явки до слідчого, 01.09.2025, 02.09.2025 та 03.09.2025 до органу досудового розслідування не з`явився, про причини своєї неявки слідчому не повідомив.

Відповідно до рапорту оперуповноваженого СКП Василівського РУП ГУНП в Запорізькій області встановлено, що ОСОБА_6 на теперішній час перебуває на тимчасово окупованій території Запорізької області.

Посилаючись на тяжкість кримінальних правопорушень, інкримінованих ОСОБА_6 , який переховується на тимчасово окупованій території України, а також наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КК України, а саме: переховування від органу досудового розслідування та суду; спотворення будь-якої із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконного впливу на свідків у цьому ж кримінальному проваджені; перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином; продовження кримінального правопорушення, у якому підозрюється, зазначаючи, що менш суворі запобіжні заходи не достатні для запобігання вищевказаним ризикам, слідчий звернувся до слідчого суді із клопотанням, у якому просить обрати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_6 .

Прокурор у судовому засіданні клопотання слідчого підтримала з підстав, викладених у клопотанні, та наполягала на його задоволенні.

Захисник підозрюваного у судовому засіданні проти клопотання слідчого заперечував, вважає його необґрунтованим, посилаючись на недоведеність ризиків і того, що підозрюваний свідомо ухиляється від органу досудового розслідування, тому у задоволенні клопотання просив відмовити.

Заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали клопотання та докази, подані у його обґрунтування, слідчий суддя приходить до наступного висновку.

Слідчим суддею встановлено, що СУ ГУНП України в Запорізькій області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000085 від 09.05.2025 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 438, ч. 2 ст. 111 КК України, у якому ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 111, ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 438 КК України.

Повідомлення про підозру ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованих кримінальних правопорушень та повістки про його виклик слідчим були опубліковані на офіційному веб-сайті Офісу Генерального прокурора та веб-сайті газети Кабінету Міністрів України «Урядовий кур`єр».

Ухвалою слідчого судді від 09.09.2025 надано дозвіл на здійснення спеціального досудового розслідування у вказаному кримінальному провадженні відносно підозрюваного ОСОБА_6 .

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 176 КПК України, одним із видів запобіжних заходів у кримінальному провадженні є тримання під вартою.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частинами шостою та восьмою статті 176 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 6 ст. 193 КПК України, слідчий суддя, суд розглядає клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та може обрати такий запобіжний захід за відсутності підозрюваного, обвинуваченого лише у разі доведення прокурором наявності підстав, передбачених статтею 177 цього Кодексу, а також наявності достатніх підстав вважати, що підозрюваний, обвинувачений виїхав та/або перебуває на тимчасово окупованій території України, території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, та/або оголошений у міжнародний розшук. У такому разі після затримання особи і не пізніш як через сорок вісім годин з часу її доставки до місця кримінального провадження слідчий суддя, суд за участю підозрюваного, обвинуваченого розглядає питання про застосування обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або його зміну на більш м`який запобіжний захід, про що постановляє ухвалу.

Наданими слідчому суді матеріалами підтверджено обставини, які свідчать, що ОСОБА_6 перебуває на тимчасово окупованій території України.

Постановою слідчого СУ ГУНП в Запорізькій області від 04.09.2025 року підозрюваного ОСОБА_6 оголошено у розшук, міжнародний розшук.

При вирішенні даного клопотання, слідчий суддя бере до уваги обставини, визначені ч. 1 ст. 178, ч. 1 ст. 194 КПК України для обрання запобіжного заходу, та підстави застосування запобіжного заходу, визначені ст. 177 КПК України.

Стороною обвинувачення у клопотанні та доданих матеріалах доведено обґрунтованість підозри ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 438, ч. 2 ст. 111 КК України.

Частиною 2 ст. 177 КПК України передбачено, що підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Статтею 178 КПК України передбачено, що при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини.

Вирішуючи клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя враховує дані про особу ОСОБА_6 , тяжкість кримінальних правопорушень, у вчиненні яких він підозрюється, а також обставини та наслідки їх вчинення, ступінь участі підозрюваного у вчиненні злочинів, згідно повідомлення про підозру, та на підставі досліджених матеріалів, приходить до висновку про підтвердження у повному обсязі ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КК України, про які зазначено у клопотанні.

Стороною захисту наявності встановлених в ході розгляду клопотання вищезазначених ризиків не спростовано.

Згідно практики Європейського суду з прав людини, у справі «Летельє проти Франції» вказано, що особлива тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення, як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу.

Крім того, Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин.

При розгляді питання про доцільність тримання особи під вартою судовий орган повинен брати до уваги фактори, які можуть мати відношення до справи: характер (обставини) і тяжкість передбачуваного злочину; обґрунтованість доказів того, що саме ця особа вчинила злочин; покарання, яке, можливо, буде призначено в результаті засудження; характер, минуле, особисті та соціальні обставини життя особи, його зв`язки з суспільством.

Наявність у підозрюваного місця проживання, не виключає можливість застосування до нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та не засвідчують відсутність наміру переховування від слідства та суду.

Як зазначає Європейський Суд з прав людини, у кожному випадку суд своїм рішенням повинен забезпечувати не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.

У рішенні «Чеботарь проти Молдови» 13.11.2007 Європейський суд з прав людини зазначив, що для того, щоб арешт по обґрунтованій підозрі був виправданий у відповідності зі статтею 5 § 1 (с), поліція не зобов`язана мати докази, достатні для пред`явлення обвинувачення ані в момент арешту, ані під час перебування заявника під вартою. Також не обов`язково, щоб затриманій особі були, по кінцевому рахунку, пред`явлені обвинувачення, або щоб ця особа була піддана суду. Метою попереднього тримання під вартою є подальше розслідування кримінальної справи, яке повинно підтвердити або розвіяти підозру, яка є підставою для затримання.

Вагомою підставою для вирішення питання про необхідність попереднього ув`язнення особи є ризик перешкоджання встановленню істини у справі та переховування цієї особи від правосуддя. При цьому, небезпека перешкоджання встановленню істини у справі та переховування особи від правосуддя може вимірюватися суворістю можливого покарання в сукупності з наявністю даних про матеріальний, соціальний стан особи, її зв`язками з державою, у якій його переслідують та міжнародними контактами.

Врахування тяжкості злочину має свій раціональний зміст, оскільки вона свідчить про ступінь суспільної небезпечності цієї особи та дозволяє спрогнозувати з достатньо високим ступенем імовірності її поведінку, беручи до уваги, що майбутнє покарання за тяжкий злочин підвищує ризик того, що підозрюваний може ухилятись від слідства, про що зазначено в рішенні Європейського суду з прав людини в справі «W проти Швейцарії» від 26.01.1993.

Фактичні обставини інкримінованих ОСОБА_6 кримінальних правопорушень свідчать про наявність конкретного суспільного інтересу, який кореспондуються з визначеними КПК України конкретними підставами і метою запобіжного заходу.

У розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту, та у справі «Ілійков проти Болгарії» Європейський суд з прав людини зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Беручи до уваги надані слідчому судді докази того, що підозрюваний ОСОБА_6 переховується від органу досудового розслідування та перебуває на тимчасово окупованій території України, оголошений у міжнародний розшук, з урахуванням обставин визначених ст. 178 КПК України, достатності доказів щодо наявності ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, слідчий суддя приходить до висновку про наявність достатніх обставин, які свідчать про недостатність обрання більш м`яких запобіжних заходів відносно підозрюваного.

Крім того, ч. 6 ст. 176 КПК України передбачено, що під час дії воєнного стану до осіб, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених статтями 109-114-2, 258-258-6, 260, 261, 437-442-1 Кримінального кодексу України, за наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, застосовується запобіжний захід, визначений пунктом 5 частини першої цієї статті, тобто тримання під вартою.

Воєнний стан на території України, введений Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затверджений Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року № 2102-IX, який наразі продовжений і триває.

У зв`язку із зазначеним, слідчий суддя приходить до висновку, що клопотання слідчого про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_6 є обґрунтованим та підлягає задоволенню.

Обставин, які б свідчили про те, що даний захід забезпечення кримінального провадження у вигляді тримання під вартою, про обрання якого просить слідчий, не виправдовує такий ступінь втручання у права і свободи підозрюваного ОСОБА_6 слідчим суддею не встановлено.

На підставі ч. 4 ст. 197 КПК України, строк дії ухвали про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, відносно підозрюваного ОСОБА_6 слідчим суддею не встановлюється.

Керуючись ст.ст. 177, 178, 183, 184, 192 - 194, 196, 197, 309, 376, 395 КПК України, слідчий суддя, -

УХВАЛИВ:

Клопотання слідчого про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_6 задовольнити.

Обрати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, підозрюваного у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 111, ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 438 КК України, у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000085 від 09.05.2025 року.

Відповідно до ч. 6 статті 193 КПК України, після затримання підозрюваного не пізніш, як через сорок вісім годин з часу його доставки до місця кримінального провадження розглянути питання про застосування обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або його зміну на більш м`який запобіжний захід.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена в апеляційному порядку безпосередньо до Запорізького апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Ухвала підлягає негайному виконанню з моменту її оголошення, подання апеляційної скарги не зупиняє її виконання.

Слідчий суддя ОСОБА_1