Справа № 308/7896/25
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 липня 2025 року м. Ужгород

Слідчий суддя Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання прокурора відділу Закарпатської обласної прокуратури ОСОБА_6 у кримінальному провадженні №0000181 від 05.04.2025 року про продовження строку дії покладених на підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 процесуальних обов`язків, у межах кримінального провадження №0000181 від 05.04.2025 року,-

ВСТАНОВИВ:

Прокурор відділу Закарпатської обласної прокуратури ОСОБА_6 у кримінальному провадженні №0000181 від 05.04.2025 року звернувся до слідчого судді з клопотанням про продовження строку дії покладених на підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 процесуальних обов`язків, у межах кримінального провадження №0000181 від 05.04.2025 року.

Подане клопотання мотивує тим, що слідчим управлінням ГУНП в Закарпатській області проводиться досудове розслідування в рамках кримінального провадження № 0000181 від 05.04.2025 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 332, ч. 3 ст. 369-2 КК України, у якому особі повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 369-2 КК України.

Встановлено, що ОСОБА_4 , на підставі свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю від 20.06.2018 № 21/1493 видане Радою адвокатів Закарпатської області здійснює індивідуальну адвокатську діяльність.

Відповідно до ст. 20 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» під час здійснення адвокатської діяльності адвокат має право вчиняти будь-які дії, не заборонені законом, правилами адвокатської етики та договором про надання правової допомоги, необхідні для належного виконання договору про надання правової допомоги, зокрема представляти і захищати права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб у суді, органах державної влади та органах місцевого самоврядування, на підприємствах, в установах, організаціях незалежно від форми власності, громадських об`єднаннях, перед громадянами, посадовими і службовими особами, до повноважень яких належить вирішення відповідних питань в Україні та за її межами.

Однак, ОСОБА_4 нехтуючи правилами адвокатської етики та в порушення присяги адвоката України, діючи умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, переслідуючи корисливий мотив з метою особистого протиправного збагачення, вчинив діяння, яке має ознаки корупційного злочину, при наступних обставинах.

Зокрема, досудовим розслідуванням встановлено, що 02 квітня 2025 року до адвоката ОСОБА_4 звернувся громадянин ОСОБА_7 , який є військовослужбовцем військової частини НОМЕР_1 , НОМЕР_2 БМЗ, на посаді старшого спеціаліста радіозв`язку, з метою отримання консультації, щодо можливості отримання законних підстав для звільнення з військової служби, у відповідності до Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію».

Тоді, у ОСОБА_4 виник злочинний умисел, спрямований на особисте протиправне збагачення, і останній вирішив скористатися даною ситуацією шляхом одержання неправомірної вигоди від ОСОБА_7 , збагатитись протиправним шляхом, та повідомив останнього про те, що він являється посадовою особою КНП «Закарпатська обласна дитяча лікарня» ЗОР в м. Мукачево, може вирішити питання стосовно отримання інвалідності його малолітньою дитиною ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , після чого він зможе оформити опіку, за що ОСОБА_7 крім оплати адвокатських послуг повинен буде надати ОСОБА_4 грошові кошти в розмірі від 7000 до 20 000 Євро.

З метою створення видимості щодо законних намірів надання правничої допомоги та запевнення ОСОБА_7 у правомірності та необхідності надання грошових коштів у розмірі від 7000 до 20 000 Євро, 02.04.2025 ОСОБА_4 , у точно не встановлений досудовим розслідуванням час та спосіб, виготовив договір про надання правової допомоги № 325, який містить загальні положення без конкретизації та ордер на надання правничої (правової) допомоги.

У свою чергу, ОСОБА_7 , будучи поставленим у безвихідь, погодився на протиправні вимоги ОСОБА_4 , однак, розуміючи незаконність зазначених дій останнього та усвідомлюючи, що надання грошових коштів у розмірі від 7000 до 20 000 Євро, скоріше за все є неправомірною вигодою та таке діяння являється кримінально караним, не бажаючи бути притягненим до кримінальної відповідальності, звернувся з відповідною заявою до правоохоронних органів та почав діяти під їхнім контролем, з метою викриття протиправної діяльності ОСОБА_4 .

На виконання попередньої домовленості, 16 квітня 2025 року близько 13 год. 30 хв., ОСОБА_8 зустрівся із ОСОБА_4 неподалік свого адвокатського офісу в місті Мукачево, вул. Августина Штефана, 25/2. Під час зустрічі ОСОБА_4 , переслідуючи корисливий мотив, з метою особистого протиправного збагачення повідомив, що для початку ОСОБА_7 повинен надати йому грошові кошти (аванс) в розмірі 10 000 доларів США, найближчими днями, на що ОСОБА_8 погодився.

Так, 28 квітня 2025 року близько 15 год. 50 хв., ОСОБА_7 , на виконання домовленості, зустрівся із ОСОБА_4 , неподалік Закарпатської обласної дитячої лікарні, що розташована в місті Мукачево по вул. І. Франка, 39. Під час зустрічі ОСОБА_4 , переслідуючи корисливий мотив, з метою особистого протиправного збагачення, одержав від ОСОБА_7 , який діяв під контролем правоохоронних органів лише частину раніше обумовлених грошових коштів в сумі 2 000 доларів США, за його вплив на невстановлених осіб з метою оформлення інвалідності.

Прокурор зазначає, що ОСОБА_4 являється посадовою особою КНП «Закарпатська обласна дитяча лікарня» ЗОР, а саме начальником відділу кадрів та згідно посадової інструкції від 20.11.2023 його посада належить до категорії «Законодавці, вищі державні службовці, керівники, менеджери (управителі)» та основним завданням останнього, являється забезпеченням підприємства працівниками потрібних професій та формування кадрового резерву для заміщення посад керівників.

Ураховуючи вищевикладене та маючи реальний вплив на керівний персонал КНП «Закарпатська обласна дитяча лікарня» ЗОР, зумовлений займаною посадою, ОСОБА_4 05 травня 2025 року, реалізовуючи свій злочинний умисел, спрямований на особисте протиправне збагачення до кінця, зетелефонував ОСОБА_7 на месенджер «WhatsApp» і повідомив, що зареєстрував його доньку ОСОБА_8 в дитячій поліклініці, та почав вимагати решту грошових коштів, згідно домовленості.

Так, 09.05.2025 близько 14 год. 40 хв., ОСОБА_7 , на виконання домовленості, зустрівся із ОСОБА_4 , неподалік КНП «Закарпатська обласна дитяча лікарня» ЗОР, що розташована в місті Мукачево по вул. І. Франка, 39 та пройшли до приміщення офісу № 13, у місті Мукачево, по вул. Августина Штефана, 25/2, де ОСОБА_4 одержав від ОСОБА_7 , який діяв під контролем правоохоронних органів, частину раніше обумовлених грошових коштів в сумі 7 600 доларів США, за його вплив на невстановлених осіб Закарпатської обласної дитячої лікарні з метою оформлення інвалідності.

Продовжуючи свої злочинні дії, 20.05.2025, ОСОБА_4 , зателефонував ОСОБА_7 , через месенджер «WhatsApp» та повідомив останнього про те, що 21.05.2025 він повинен приїхати до Закарпатської обласної дитячої лікарні разом з донькою і він проведе їх до лікарів, з метою оформлення необхідних медичних документів для отримання інвалідності дитиною.

Надалі, за невстановлених досудовим розслідуванням обставин та часі, досягаючи кінцевої мети своїх протиправних намірів на незаконне збагачення, ОСОБА_4 , у не встановлений розслідуванням спосіб, здійснив вплив на лікарів членів лікарсько-консультативної комісії при КНП «Закарпатська обласна дитяча лікарня» ЗОР і як наслідок, 02.06.2025 ОСОБА_7 отримав витяг з протоколу ЛКК від 23.05.2025 № 025/760, згідно якого ОСОБА_8 освідчена, як дитина з інвалідністю, та інші необхідні лікарські документи, щодо встановлення інвалідності його доньці.

У свою чергу, як встановлено, згідно п. 6 Розділу 1 Положення про лікарсько-консультативну комісію, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21 листопада 2013 р. № 917 висновки комісії, реабілітаційні заходи, визначені в індивідуальній програмі реабілітації дитини з інвалідністю, обов`язкові для виконання органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування, реабілітаційними установами, іншими підприємствами, установами та організаціями, в яких навчаються або перебувають діти.

У подальшому, 04.06.2025 близько 12 год. 30 хв., ОСОБА_7 , виконуючи попередньо висловлені у телефонному режимі вимоги ОСОБА_4 , зустрівся із останнім у приміщені офісу № 13, у місті Мукачево, по вул. Августина Штефана, 25/2. Під час зустрічі ОСОБА_4 , переслідуючи корисливий мотив, з метою особистого протиправного збагачення, одержав від ОСОБА_7 , який діяв під контролем правоохоронних органів, останню частину раніше обумовлених грошових коштів в сумі 7 700 доларів США, за його вплив на лікарів КНП «Закарпатська обласна дитяча лікарня» ЗОР з метою оформлення інвалідності його доньці, однак після одержання неправомірної вигоди був викритий працівниками правоохоронних органів.

Таким чином, у період з 28 квітня 2025 року по 04 червня 2025 року ОСОБА_4 одержав від ОСОБА_7 неправомірну вигоду в розмірі 17 300 доларів США, за його вплив на членів лікарсько-консультативної комісії при КНП «Закарпатська обласна дитяча лікарня» ЗОР для отримання статусу дитини з інвалідністю його донькою ОСОБА_8 .

Прокурор зазначає, що 04.06.2025 ОСОБА_4 затримано в порядку ст. 208 КПК України за підозрою у вчиненні злочину передбаченого, ч. 3 ст. 369-2 КК України та поміщено до ІТТ №2.

05.06.2025 встановивши достатність доказів для підозри особі у вчиненні кримінального правопорушення ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , оголошено повідомлення про підозру за вчинення злочину, передбаченого ч. 3 ст. 369-2 КК України тобто у одержанні неправомірної вигоди для себе за вплив на прийняття рішення особою, уповноваженою на виконання функцій держави, поєднане з вимаганням неправомірної вигоди.

Підозрюваним у кримінальному провадженні є ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець Закарпатської області, Мукачівського району, с. Неліпине, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 та фактично проживаючий за адресою: АДРЕСА_2 , громадянин України, українець, адвокат та начальник відділу кадрів адміністративно-управлінського персоналу «Закарпатської обласної дитячої лікарні» ЗОР.

06.06.2025 згідно ухвали слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області підозрюваному ОСОБА_4 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 01.08.2025, із можливістю внесення застави у розмірі 980 прожиткових мінімумів доходів громадян, що встановить 2 967 440, 00 гривень, яку останній вніс і на даний час відносно ОСОБА_4 обрано запобіжний захід заставу та відповідно до вимог ч. 5 ст. 194 КПК України покладено наступні обов`язки:

- прибувати до слідчого, прокурора або суду на їх першу вимогу;

- повідомляти слідчого, прокурора або суд про зміну свого місця проживання;

-здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти, якщо їх декілька) для виїзду за кордон, інші документи, що надають право на виїзд із України та в`їзд в Україну.

Досудове розслідування кримінального провадження у двомісячний термін не було завершено внаслідок складності кримінального провадження, оскільки кримінальні правопорушення відносяться до категорії тяжких злочинів, необхідно виконати значний обсяг слідчих (розшукових) та інших процесуальних дій, для забезпечення повного, об`єктивного та всебічного розслідування кримінального провадження та скерування обвинувального акту до суду.

Прокурор зазначає, що у ході досудового розслідування є необхідним проведення або ж закінчення проведення додаткових слідчих (розшукових) та процесуальних дій, результати яких матимуть доказове значення у кримінальному провадженні, а саме:

- долучити до матеріалів кримінального провадження протоколи про проведення негласних слідчих (розшукових) дій, які наразі перебувають на стадії зняття грифу таємності;

- долучити до матеріалів кримінального провадження документи, які стали підставою для проведення негласних слідчих (розшукових) дій, зокрема ухвали Закарпатського апеляційного суду про надання дозволу на проведення НСРД, які наразі перебувають на стадії зняття грифу таємності;

- за результатами отриманих матеріалів НСРД, їх аналізу, проведення додаткового огляду носіїв інформації вирішити питання щодо необхідності проведення додаткових слідчих (розшукових) дій;

- з урахуванням зібраних доказів визначитись з остаточною правовою кваліфікацією дій підозрюваного ОСОБА_4 та у випадку наявності законних підстав вирішити питання щодо повідомлення останньому про зміну раніше повідомленої підозри;

- за результатами розсекречених матеріалів НСРД провести допит підозрюваного ОСОБА_4 ;

- вчинити процесуальні дії, пов`язані із закінченням досудового розслідування, передбачені ст. 290 КПК України;

- скласти обвинувальний акт і реєстр матеріалів досудового розслідування.

Прокурор зазначає, що необхідність продовження покладених на підозрюваного ОСОБА_4 обов`язків, обумовлена необхідністю запобігти ризикам: переховуватися від органів досудового розслідування та суду; незаконно впливати на свідків у кримінальному провадженню.

Прокурор зазначає, що згідно п. 4 ч. 1 ст. 184 КПК України під час досудового розслідування встановлено наявність ризиків, передбачених у п.п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: можливість переховуватись від органів досудового розслідування та суду; незаконно впливати на свідків у кримінальному провадженні.

Беручи до уваги, вищевикладене, та враховуючи те, що ризики, передбачені ст. 177 КПК України, які підтвердженні ухвалою слідчого судді, існують і на даний час виникла обґрунтована необхідність у зверненні до слідчого судді з клопотанням про продовження строку дії обов`язків покладених на підозрюваного ОСОБА_4 згідно ухвали слідчого судді, а тому прокурор просить слідчого суддю продовжити відносно підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця Закарпатської області, Мукачівського району, с. Неліпине, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , громадянина України, українця, адвоката та начальника відділу кадрів адміністративно-управлінського персоналу «Закарпатської обласної дитячої лікарні» ЗОР, строк дії покладених на нього обов`язків згідно Ухвали слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 06.06.2025 у справі №308/7896/25 в межах строку досудового розслідування. Продовжити дію покладених на підозрюваного ОСОБА_4 обов`язків: прибувати до слідчого, прокурора або суду на їх першу вимогу; повідомляти слідчого, прокурора або суд про зміну свого місця проживання; здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти, якщо їх декілька) для виїзду за кордон, інші документи, що надають право на виїзд із України та в`їзд в Україну.

Позиція сторони обвинувачення в суді

У судовому засіданні прокурор клопотання про продовження строку дії відносно підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 покладених на нього обов`язків підтримав та просив суд його задовольнити з підстав викладених у клопотанні. Зазначив, що наявні ризики відносно підозрюваного ОСОБА_4 , передбачені у п. п. 1, 3 ч.1 ст.177 КПК України, а саме : переховуватися від органів досудового розслідування та суду; незаконно впливати на свідків у кримінальному провадженні. Зазначені ним ризики, існували на час обрання запобіжного заходу та не зменшились на час розгляду клопотання, а відтак просив клопотання задовольнити.

Позиція сторони захисту в суді

Захисник підозрюваного в судовому засіданні не заперечила проти задоволення клопотання прокурора.

Підозрюваний ОСОБА_4 в судовому засіданні не заперечив проти задоволення клопотання прокурора.

Заслухавши думку прокурора про доцільність продовження строку дії покладених на ОСОБА_4 обов`язків, пояснення підозрюваного, доводи захисника, перевіривши докази, якими обґрунтовується клопотання, слідчий суддя приходить до наступних висновків.

Відповідно до ч. 2 ст. 131 КПК України одним із заходів забезпечення кримінального провадження з метою досягнення його дієвості є запобіжні заходи. Згідно з положеннями ч. 7 ст. 194 КПК України, обов`язки, що можуть бути покладені на підозрюваного при застосуванні запобіжного заходу, та які передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України можуть бути обрані на строк не більше двох місяців. Однак, у разі необхідності цей строк може бути продовжений за клопотанням прокурора в порядку, передбаченому ст. 199 КПК України.

Згідно з ч. 3 ст. 199 КПК України клопотання прокурора, крім відомостей, зазначених у статті 184 цього Кодексу, повинно містити: виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують дію додаткових обов`язків; виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали.

Крім того, ч. 4 ст. 199 КПК України визначає, що слідчий суддя зобов`язаний розглянути клопотання про продовження строку додаткових обов`язків до закінчення строку дії попередньої ухвали згідно з правилами, передбаченими для розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу.

З аналізу вказаних норм, при вирішенні питання про продовження строку дії обов`язків, слідчий суддя має керуватися положеннями, якими врегульовано застосування запобіжних заходів, з урахуванням додаткових відомостей щодо продовження існування ризиків. Зважаючи на вищевказане, під час розгляду клопотання про продовження строку дії обов`язків, слідчий суддя має встановити:

- чи можливо продовжити дію покладених на підозрюваного обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України;

-чи наявна обґрунтована підозра у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення;

- чи наявно достатньо підстав вважати, що продовжують існувати ризики, передбачені статтею 177 КПК України;

- чи існують обставини, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про продовження обов`язків;

- чи можливо застосування більш м`якого запобіжного заходу з урахуванням положень ст. 178 КПК України.

Щодо можливості продовження дії покладених на підозрюваного обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України

У ході дослідження клопотання та долучених сторонами матеріалів, слідчим суддею встановлено, що ухвалою слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду від 06.06.2025 (справа №308/7896/25), до підозрюваного ОСОБА_4 застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою з можливістю внесення застави у розмірі 2 967 440,00 гривень та покладено обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України.

В подальшому, за ОСОБА_4 внесено заставу та його звільнено з-під варти, у зв`язку з чим почали діяти покладені на нього обов`язки, строк яких встановлено до 01 серпня 2025 року включно.

Враховуючи, що строк досудового розслідування у цьому кримінальному провадженні діє до 05.08.2025, а також, що запобіжний захід у виді застави продовжує діяти і наразі не скасований, беручи до уваги положення ч. 7 ст. 194 та ст. 199 КПК України, які визначають тривалість та порядок продовження строку дії обов`язків, слідчий суддя вважає можливим розглянути питання про продовження дії обов`язків. Щодо обґрунтованості повідомленої підозри

Так, при розгляді клопотання про продовження строку дії покладених на підозрюваного ОСОБА_4 обов`язків, слідчий суддя враховує наявність обґрунтованої підозри у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення.

Також, слідчий суддя враховує тяжкість покарання, що загрожує останньому у разі визнання його винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 369-2 КК України за вчинення якого передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від трьох до восьми років з конфіскацією майна.

Не вирішуючи питання про доведеність вини та правильність кваліфікації дій ОСОБА_4 за ч.3 ст. 369-2 КК України, а виходячи лише з фактичних даних, що містяться в долучених до клопотання матеріалах кримінального провадження, приходжу до висновку про обґрунтованість підозри останнього у вчиненні кримінального правопорушення за викладених в клопотанні обставин. Зокрема, кримінальне правопорушення передбачене ч.3 ст. 369-2 КК України відповідно до ст.12 КК України відноситься до категорії тяжких злочинів, за вчинення якого передбачено зокрема, покарання у вигляді позбавлення волі на строк від трьох до восьми років з конфіскацією майна.

Прокурором наведено обставини, які свідчать про обґрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_4 кримінального правопорушення. Обґрунтованість підозри ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення підтверджується зібраними у кримінальному провадженні та доданими до клопотання доказами, які на даній стадії процесу є достатніми для висновку про обґрунтованість підозри, і на підставі яких слідчий виніс повідомлення ОСОБА_4 про підозру, копія якого 05.06.2025 року, йому вручена. Суд звертає увагу сторони захисту , що дослідження доказів з метою визнання їх такими, які можуть бути покладені в основу винуватості особи у вчиненні того чи іншого злочину відноситься до стадії судового розгляду по суті, та не вирішується на стадії досудового розслідування.

Дослідивши матеріали судового провадження, приєднані прокурором до клопотання докази, слідчий суддя приходить до переконання, що прокурором під час розгляду клопотання доведено наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_4 кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 369-2 КК України.

Слідчий суддя, виходячи з положень ч.5 ст.9 КПК України, враховує, що поняття «обґрунтована підозра» не визначене у національному законодавстві та бере до уваги позицію Європейського суду з прав людини, відображену у пункті 175 рішення від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», відповідно до якої «термін «обґрунтована підозра» означає,що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (рішення у справі «Фокс, Кемпбеллі Гартлі проти Сполученого Королівства`від 30серпня 1990 року, п.32, SeriesA,N182)

Обставини здійснення підозрюваним конкретних дій та доведеність його вини, потребують перевірки та оцінки в сукупності з іншими доказами у кримінальному провадженні під час подальшого досудового розслідування.

Разом з тим, перевіряючи наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 369-2 КК України, слідчий суддя виходить з того, що сукупність матеріалів кримінального провадження на даній стадії розслідування, є достатньою для застосування щодо ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою , оскільки обґрунтованість підозри це не акт притягнення особи до відповідальності, а сукупність даних, які переконують об`єктивного спостерігача, що особа могла бути причетною до вчинення конкретного злочину.

При цьому, слід зауважити, що стандарт доведення обґрунтованості підозри є нижчим від стандарту доведеності винуватості поза розумним сумнівом та вимагає меншої ваги доказів, ніж для ухвалення обвинувального вироку.

Окрім того, у п. 48 рішення «Чеботарь проти Молдови» Європейський Суд з прав людини зазначив, що поліція не зобов`язана мати докази, достатні для пред`явлення обвинувачення, або щоб ця особа була піддана суду. Метою попереднього тримання під вартою є подальше розслідування кримінальної справи, яке повинно підтвердити або розвіяти підозру, яка є підставою для затримання.

Слідчий суддя, звертає увагу сторони захисту на те, що питання щодо доведеності чи недоведеності вини підозрюваного не являється предметом розгляду клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Оцінюючи обґрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_4 кримінального правопорушення передбаченого ч.3 ст.369-2 КК України за наведених у повідомленні про підозру обставин, суд керується стандартом доказування «обґрунтована підозра». Цей стандарт є менш суворим у порівнянні зі стандартом доказування «поза розумним сумнівом», який застосовується під час розгляду висунутого особі обвинувачення по суті, та не передбачає оцінку доказів з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчиненні злочину.

Як зазначав Європейський Суд з прав людини у рішеннях «Фокс, Кемпбел і Гартлі проти Сполученого Королівства», «Нечипорук та Йонкало проти України», під обґрунтованою підозрою слід розуміти існуючі факти або інформацію, яка може переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити кримінальне правопорушення. Отже, факти, які є причиною виникнення підозри, не повинні бути такими ж переконливими, як ті, що є необхідними для обґрунтування обвинувального вироку чи висунення обвинувачення особі, але вони мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування та застосування заходів забезпечення кримінального провадження.

На підставі оцінки сукупності отриманих фактів та обставин слідчий суддя лише визначає, що причетність тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї запобіжного заходу.

Виходячи з наявних матеріалів, слідчий суддя приходить до висновку про можливу причетність ОСОБА_4 до вчинення кримінального правопорушення та відповідно встановлення викладених вище обставин за стандартом доказування «обґрунтована підозра».

Такий висновок також узгоджується із правовими позиціями, наведеними у рішеннях ЄСПЛ, зокрема, у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» № 14310/88 від 23 жовтня 1994 року, де Суд зазначив, що «факти, які є причиною виникнення підозри не повинні бути такими ж переконливими, як і ті, що є необхідними для обґрунтування вироку чи й просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процесу кримінального розслідування».

На переконання слідчого судді стороною обвинувачення наведені достатні відомості про обставини вчинення ОСОБА_4 кваліфікованого за ч. 3 ст. 369-2 злочину , які в сукупності з дослідженими матеріалами у судовому засіданні та наданими сторонами поясненнями дають підстави для висновку, що мали місце події, про які зазначається у цьому клопотанні, ОСОБА_4 міг вчинити інкриміноване йому кримінальне правопорушення, тобто про те, що підозра є обґрунтованою. На підтвердження цього сторона обвинувачення надала достатні матеріали.

Слідчий суддя зазначає, що на цьому етапі кримінального провадження не допускається вирішення тих питань, які повинен вирішувати слідчий суддя під час розгляду по суті, зокрема, пов`язаних з оцінкою доказів з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинуватою у вчиненні злочину.

Щодо продовження ризиків

Ризики вчинення підозрюваним дій, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, вважаються наявними за умови встановлення слідчим суддею обґрунтованої ймовірності реалізації ним таких дій. При цьому, КПК України не вимагає доказів того, що підозрюваний обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він схильний і має реальну можливість їх здійснити у цьому кримінальному провадженні в майбутньому.

У клопотанні зазначається про продовження існування ризиків того, що підозрюваний ОСОБА_4 може: переховуватись від органів досудового розслідування та суду; впливати на свідків у кримінальному провадженні.

Щодо існування ризику переховування від органів досудового розслідування та суду

Так, на переконання слідчого судді, ймовірна можливість переховування ОСОБА_4 від органів досудового розслідування та суду підтверджується тим, що кримінальне правопорушення, у вчиненні якого він обвинувачується, передбачає, зокрема, покарання у виді позбавлення волі на строк від 3 до 8 років з конфіскацією майна, що вже саме по собі може бути підставою та мотивом для підозрюваного переховуватись від органів досудового розслідування та суду.

Існування цього ризику пов`язане, у першу чергу, із тяжкістю злочину, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_4 . Так, санкція ч. 3 ст. 369-2 КК України передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від 3 до 8 років з конфіскацією майна.

Означена обставина сама по собі може бути причиною для переховування підозрюваного від суду. Це твердження узгоджується із позицією Європейського суду з прав людини у справі «Ілійков проти Болгарії», в якому зазначено, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування.

На переконання слідчого судді, очікування можливого суворого покарання саме по собі може бути реальним мотивом та підставою для підозрюваного переховуватися від органів досудового розслідування та суду. Це твердження узгоджується з позицією Європейського суду з прав людини, який зазначав, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування (п. 80 рішення у справі «Ілійков проти Болгарії»).

Співставлення негативних для підозрюваного наслідків переховування у вигляді його покарання у невизначеному майбутньому, з засудженням до покарання у разі доведення прокурором його винуватості у найближчій перспективі доводять, що цей ризик є достатньо високим.

Слідчий суддя вважає, що небезпека переховування підозрюваного здається явно переконливою.

Про актуальність цього ризику вказують і умови, в яких перебуває Україна. На думку слідчого судді, з урахуванням введення воєнного стану, ресурси контролю за поведінкою підозрюваних у контексті встановлення місцезнаходження, перетину державного кордону є більш обмеженими. Це вимагає вжиття додаткових заходів з метою забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваних, в тому числі шляхом застосування запобіжних заходів та покладення обов`язку здати на зберігання до відповідних органів державної влади паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну, який обумовлений саме існуванням саме ризику переховування. На даний час не всі ділянки державного кордону України контролюються українською владою, а тому, на переконання слідчого судді, ризик переховування ОСОБА_4 від органів досудового розслідування та суду наразі є високим.

Окрім того, переховуватись від органів досудового розслідування та суду можливо не лише за кордоном, а і в межах території України. Більше того, слідчий суддя зазначає, що існують способи виїзду за кордон чоловіків призовного віку, до прикладу, з волонтерською місією тощо, а тому стверджувати, що ризик переховування від органів досудового розслідування та суду, у тому числі, за кордоном нівельовано повністю, неможливо.

Отже, обставини, встановлені під час розгляду клопотання, у сукупності дають підстави для висновку про те, що ризик переховування ОСОБА_4 від органів досудового розслідування та суду є актуальним.

Даний факт у сукупності з обставинами, що характеризують особу підозрюваного, його соціальні зв`язки, вказує на наявність ризику переховування від органів досудового розслідування та суду.

Кримінальне правопорушення, у якому підозрюється ОСОБА_4 належить до тяжких злочинів, за який передбачено відповідальність у виді позбавлення волі строком від 3 до 8 років з конфіскацією майна.

Дана обставина, може спонукати підозрюваного до переховування від органів досудового розслідування та суду.

З огляду на зазначене, а також в сукупності з іншими встановленими слідчим суддею обставинами, передбаченими ст. 178 КПК України, слідчий суддя дійшов висновку про наявність продовження існування ризику переховування від органів досудового розслідування та суду, а належна процесуальна поведінка ОСОБА_4 у статусі підозрюваного не може свідчити про відсутність даного ризику.

Щодо існування ризику незаконного впливу на свідків у кримінальному провадженні.

Перевіряючи наявність продовження ризику впливу підозрюваного ОСОБА_4 на свідків, слідчий суддя враховує встановлену КПК процедуру отримання показань від осіб, які є свідками у кримінальному провадженні, а саме, спочатку на стадії досудового розслідування показання отримуються шляхом допиту слідчим чи прокурором, а після направлення обвинувального акта до суду на стадії судового розгляду - усно, шляхом допиту особи в судовому засіданні (частини 1, 2 ст. 23, ст. 224 КПК). Водночас, слідчий суддя може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманими у порядку, передбаченому ст. 225 КПК, тобто якщо свідки, потерпілий допитувалися на стадії досудового розслідування слідчим суддею.

Слідчий суддя вважає, що ризик впливу на свідків існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при збиранні доказів, а й на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від свідків, потерпілого та дослідження їх судом.

На переконання слідчого судді, ризик незаконного впливу на свідків лише актуалізується, адже за наслідками ознайомленням з матеріалами кримінального провадження, підозрюваний стає обізнаним про всіх осіб, які допитувалися у цьому кримінальному провадженні.

Відповідний незаконний виплив може стосуватись як свідків, які безпосередньо вказують на підозрюваного як на особу, що вчинила злочин, так і свідків, які можуть надати свідчення щодо інших важливих обставин кримінального провадження, які не інкримінуються підозрюваному та не мають безпосереднього зв`язку із його особою (наприклад показання понятих, які брали участь у слідчих діях).

Слідчий суддя вважає ризик впливу на свідків у цьому кримінальному провадженні обгрунтованим, оскільки їх показання відповідно, є процессуальними джерелами доказів ( ч. 2 ст. 84 КПК України) та можуть мати важливе значення в контексті предмету доказування.

Тож суд не виключає можливості незаконного впливу на свідків з боку підозрюваного з використанням свого кола звязків з метою схилити їх до зміни показань під час допиту на стадії досудового розслідування або в суді, з метою уникнення кримінальної відповідальності.

При цьому слід врахувати, що оскільки наразі кримінальне провадження перебуває на початковій стадії досудового розслідування, стороною обвинувачення допитані не усі свідки. Таким чином, навіть незважаючи на проведення допитів осіб на стадії досудового розслідування, незастосування до ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою дасть йому можливість здійснювати вплив на вказаних вище осіб з метою спотворення їхніх показань під час розгляду кримінального провадження у суді.

З огляду не це, слідчий суддя вважає, що ризик незаконного впливу на свідків є актуальним.

Оцінивши вказані обставини у їх сукупності із встановленими ризиками і обставинами розслідуваного злочину та відомостями про ймовірну участь у ньому підозрюваного, слідчий суддя вважає, що такі відомості про особу підозрюваного не спростовують висновків слідчого судді про високу ймовірність перешкоджання кримінальному провадженню і необхідність продовження строку дії покладених на підозрюваного ОСОБА_4 обов`язків.

Ураховуючи наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, слідчий суддя дійшов висновку щодо наявності підстав для продовження строку дії покладених на підозрюваного ОСОБА_4 обов`язків.

Дані про особу ОСОБА_4 : має постійне місце проживання, раніше не судимий, одружений, офіційно працевлаштований, раніше не судимий, свідчать про наявність тісних соціальних зв`язків, проте дані про особу ОСОБА_4 слідчий суддя визнає такими, що не спростовують визнані доведеними вказані вище ризики.

Щодо можливості застосування більш м`якого запобіжного заходу з урахуванням положень ст. 178 КПК України та необхідності продовження строку дії обов`язків

При вирішенні питання про продовження строку дії покладених на підозрюваного обов`язків, крім встановлених ризиків кримінального провадження, слідчий суддя, на підставі наданих сторонами матеріалів, оцінює в сукупності існування інших обставин, передбачених ст. 178 КПК України, а саме:

- вагомість наданих стороною обвинувачення доказів про ймовірне вчинення підозрюваним кримінального правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 332 КК України;

- пред`явлення йому підозри у вчиненні тяжкого злочину, у разі визнання винуватим у вчиненні якого, йому може загрожувати покарання у виді позбавлення волі на строк від семи до дев`яти років з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років з конфіскацією майна.;

- відсутність відомостей про міцні соціальні зв`язки;

Водночас, оцінюючи вказані доводи, слідчий суддя відзначає, що стороною захисту не надано доказів на підтвердження існування об`єктивних обставин, які б очевидно та беззаперечно свідчили про необхідність скасування додаткових обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України.

З огляду на викладене, а також враховуючи, що досудове розслідування у цьому кримінальному провадженні ще не завершено, слідчий суддя дійшов висновку, що потреба забезпечення інтересів кримінального провадження виправдовує такий ступінь обмежень прав і свобод підозрюваного ОСОБА_4 яких він зазнає у зв`язку із покладенням на нього обов`язків, передбачених пунктами 1-4 та 8 ч. 5 ст. 194 КПК України.

На думку слідчого судді, ті незручності які обумовленні вказаними обов`язками, не є занадто обтяжливими для підозрюваного, не впливають на якість його життя та не перешкоджають отриманню ним кваліфікованої медичної допомоги.

Враховуючи вищевикладене, слідчий суддя доходить висновку, що клопотання прокурора слід задовольнити та продовжити дію обов`язків, покладених на підозрюваного ОСОБА_4 в межах строку досудового розслідування до 05.08.2025 включно.

На підставі викладеного, керуючись статтями 176-178, 182, 194, 199, 201, 309, 372, 376 КПК України, слідчий суддя,

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання прокурора відділу Закарпатської обласної прокуратури ОСОБА_6 у кримінальному провадженні №0000181 від 05.04.2025 року про продовження строку дії покладених на підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 процесуальних обов`язків, у межах кримінального провадження №0000181 від 05.04.2025 року задовольнити.

Продовжити підозрюваному ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю Закарпатської області, Мукачівського району, с. Неліпине, зареєстрованому за адресою: АДРЕСА_1 та фактично проживаючому за адресою: АДРЕСА_2 , громадянину України, українцю, адвокату, одруженому, має на утриманні двох неповнолітніх дітей, раніше не судимому, підозрюваному у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 369-2 КК України, строк дії обов`язків, покладених на нього у зв`язку із застосуванням запобіжного заходу у виді застави в межах строку досудового розслідування до 05.08.2025 року включно, а саме: - прибувати до слідчого, прокурора або суду на їх першу вимогу;

- повідомляти слідчого, прокурора або суд про зміну свого місця проживання;

-здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти, якщо їх декілька) для виїзду за кордон, інші документи, що надають право на виїзд із України та в`їзд в Україну. Контроль за виконанням ухвали покласти на прокурора Закарпатської обласної прокуратури ОСОБА_6

ОСОБА_4 повідомити про покладені на нього обов`язки та роз`яснити, що в разі їх невиконання до нього може бути застосований більш суворий запобіжний захід і на нього може бути накладено грошове стягнення в розмірі від 0,25 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб до 2 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Встановити строк дії обов`язків, покладених на ОСОБА_4 до 05.08.2025 року. Ухвала оскарженню не підлягає та набирає законної сили з моменту її проголошення. Дата оголошення повного тексту ухвали 29.07.2025 року о 09 год. 15 хв.

Слідчий суддя Ужгородського

міськрайонного суду ОСОБА_1