МАКАРІВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 травня 2025 року Справа №370/1389/25

Провадження № 1-кс/370/179/25

Слідчий суддя Макарівський районний суд Київської області ОСОБА_1

із секретарем судового засідання ОСОБА_2

за участю:

прокурора ОСОБА_3

зацікавленої особи ОСОБА_4

представника зацікавленої особи, адвоката ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду селищі Макарові Макарівського району Київської області клопотання прокурора Макарівського відділу Києво-Святошинської окружної прокуратури Київської області ОСОБА_3 про арешт майна, в межах досудового розслідування кримінального провадження

№ 0000064 від 15 травня 2025 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого статтею 290 Кримінального кодексу України

у с т а н о в и л а:

До слідчого судді Макарівського районного суду Київської області надійшло зазначене клопотання.

Так, зі змісту клопотання вбачається, що у провадженні сектору дізнання відділення поліції № 3 Бучанського РУП ГУПН в Київській області перебуває кримінальне провадження

№ 0000064 від 15 травня 2025 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого статтею 290 Кримінального кодексу України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що 14.05.2025 до ЧЧ ВП № 3 Бучанського РУП ГУНП в Київській області надійшов рапорт поліцейського СРПП ВП № 3 Бучанського РУП ГКНП в Київській області ОСОБА_6 про те, що під час патрулювання в селищі Макарові по вул. Димитрія Ростовського зупинений вантажний автомобіль марки «Камаз-5511» реєстраційний номер НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_7 та під час перевірки документів виявлено, що на рамі цього автомобіля відсутній номер шасі, що свідчить про ймовірне знищення номеру автомобіля.

Надалі автомобіль «Камаз-511» після повідомлення про вчинення кримінального правопорушення та проведення огляду на місці був вилучений на майданчик тимчасового тримання транспортних засобів для зберігання його як речового доказу з метою проведення відповідних судових експертиз.

Відповідно до статті 131 Кримінального процесуального кодексу України, арешт майна є заходом забезпечення кримінального провадження, який застосовується з метою досягнення дієвості цього провадження.

Згідно із частиною першою статті 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Пунктом першим частини другої цієї статті визначено, що арешт майна допускається з метою забезпечення, у тому числі, збереження речових доказів.

За правилами частини третьої статті 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Відповідно до частини першої статті 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Згідно з частини одинадцятої статті 170 Кримінального процесуального кодексу України заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

При вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя повинен враховувати: правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу) (пункти 1, 2 частини другої статті 173 Кримінального процесуального кодексу України).

Як вбачається, прокурор у судовому засіданні повідомила, що у підтриманні цього клопотання відпала необхідність.

Кримінальне провадження здійснюється, зокрема, на засадах диспозитивної, а саме за статтею 7 Кримінального процесуального кодексу України зміст та форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких, зокрема, відноситься диспозитивність.

Статтею 26 Кримінального процесуального кодексу України визначено, що сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом. Відмова прокурора від підтримання державного обвинувачення тягне за собою закриття кримінального провадження, крім випадків, передбачених цим Кодексом. Слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом.

За приписами статті 41 Конституції України гарантовано, що право власності є непорушним, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності.

Відповідно до статті 317 Цивільного кодексу України власникові належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном.

Згідно із статтею 321 Цивільного кодексу України визначено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

З огляду на викладене та з метою уникнення порушення права власності, слідчий суддя дійшла висновку про відмову у задоволенні клопотання прокурора про накладення арешту на майно в межах досудового розслідування кримінального провадження № 0000064 від 15 травня 2025 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого статтею 290 Кримінального кодексу України.

Керуючись статтями 7, 26, 170, 172, 173, 309, 532 Кримінального кодексу України, слідчий суддя,

у х в а л и л а:

Відмовити у задоволенні клопотання прокурора щодо накладення арешту на автомобіль «Камаз-5511» реєстраційний номер НОМЕР_1 , який згідно із свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 належить ОСОБА_8 , а фактичним користувачем є ОСОБА_4 .

Роз`яснити слідчому та прокурору у цьому кримінальному провадженні, що за приписами частини третьої статті 173 КПК України відмова у задоволенні клопотання про арешт майна тягне за собою негайне повернення особі тимчасово вилученого майна.

Ухвала підлягає негайному виконанню.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів.

Слідчий суддя ОСОБА_1