Справа № 493/1331/25
Провадження № 1-кп/493/228/25
УХВАЛА

30 липня 2025 року м. Балта Одеської області

Балтський районний суд Одеської області в складі

ГОЛОВУЮЧОГО СУДДІ ОСОБА_1

ЗА УЧАСТЮ СЕКРЕТАРЯ ОСОБА_2

ПРОКУРОРА ОСОБА_3

ЗАХИСНИКА АДВОКАТА ОСОБА_4

ОБВИНУВАЧЕНОГО ОСОБА_5 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт Криве Озеро Кривоозерського району Миколаївської області, українця, громадянина України, який має початкову освіту, на час вчинення кримінального правопорушення, що йому інкримінується, був військовослужбовцем військової служби за мобілізацією, курсантом 1 навчального взводу 2 навчальної роти військової частини НОМЕР_1 , неодруженого, мешканця АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.407 КК України,

В С Т А Н О В И В :

Під час підготовчого засідання з розгляду кримінального провадження відносно ОСОБА_7 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.407 КК України, прокурор заявив клопотання про продовження строку тримання обвинуваченого під вартою строком на 60 днів, мотивуючи заявлене клопотання тим, що він може переховуватися від суду, незаконно впливати на свідків, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення.

Обвинувачений ОСОБА_7 заперечував проти клопотання прокурора.

Захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_8 заперечував проти задоволення клопотання, посилаючись не недоведеність прокурором існування ризиків, передбачених ст..177 КПК України, на які прокурор посилається у своєму клопотанні. Зокрема, у клопотанні безпідставно зазначено, що обвинувачений має незняту та непогашену судимість, хоча ОСОБА_7 раніше не судимий; безпідставне посилання на володіння ОСОБА_7 , як військовослужбовцем, будь-яким видом озброєння, оскільки останній фактично не проходив військову службу, не має у своєму розпорядженні будь-якої зброї; ОСОБА_7 не може впливати на свідків у кримінальному провадженні, так як особисто з ними незнайомий, переважна більшість свідків постійно перебуває на території військової частини, яка є режимним об`єктом, доступ до якої сторонніх осіб неможливий; на теперішній час ОСОБА_7 не є військовослужбовцем, тому не може в подальшому вчинити будь-яких злочинів проти порядку несення військової служби. Натомість обвинувачений має постійне місце проживання, може виконувати покладені на нього процесуальні обов`язки у разі застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту. Крім того обвинувачений не має доходів, що унеможливлює внесення ним застави у розмірі, який був визначений слідчим суддею як альтернативний запобіжний захід.

Тому захисник просить відмовити у задоволенні клопотання прокурора про продовження строку тримання обвинуваченого під вартою, застосувати відносно нього запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, а у разі задоволення клопотання прокурора визначити розмір застави як альтернативного запобіжного заходу у межах від двадцяти до тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, зобов`язавши обвинуваченого виконувати процесуальні обов`язки, визначені ч.5 ст.194 КПК України.

Заслухавши клопотання прокурора, думки інших учасників судового провадження, суд дійшов такого висновку.

Згідно ч.3 ст.315 КПК України під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити, продовжити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого. При розгляді таких клопотань суд додержується правил, передбачених розділом ІІ цього Кодексу.

Під час підготовчого судового засідання встановлено, що ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, передбаченого ч.5 ст.407 КК України, за який встановлено покарання у виді позбавлення волі на строк від 5 до 10 років.

Під час досудового розслідування відносно нього обирався запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, обґрунтованість підозри та наявність ризиків встановлені слідчим суддею під час обрання запобіжного заходу.

Строк тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_7 закінчується 08 серпня 2025 року, але закінчити судовий розгляд справи у вказаний строк з об`єктивних причин, зважаючи на ту обставину, що обвинувальний акт надійшов до суду тільки 21.07.2025, а також на об`єм доказів, що підлягають дослідженню, неможливо.

Враховуючи тяжкість покарання, що загрожує у разі визнання ОСОБА_7 винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він обвинувачується, даних про його особу, а саме, що він не має міцних соціальних зв`язків, що свідчить про наявність ризику переховуватися від суду; зважаючи на необхідність виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також на доведеність прокурором наявності обставин, передбачених ч.1 ст.194 КПК України, суд знаходить необхідним продовжити строк тримання ОСОБА_7 під вартою строком на 60 днів, так як застосування іншого запобіжного заходу не забезпечить запобігання ризикам, зазначеним у ст..177 КПК України.

Разом з тим суд звертає увагу, що прокурором не доведена наявність ризиків незаконного впливу на свідків, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином та вчинення іншого кримінального правопорушення, однак за наявності інших вищезазначених ризиків вказані обставини не можуть свідчити про можливість їх запобіганням застосуванням більш м`якого запобіжного заходу.

При визначенні розміру застави суд враховує, що відповідно до п.2 ч.5 ст.182 КПК України розмір застави щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину, визначається в межах від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Враховуючи вищевказані обставини, матеріальний стан обвинуваченого, суд знаходить можливим запобігання наявному ризику переховуватися від суду визначенням як альтернативного запобіжного заходу застави в розмірі 30 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що складає 90840 грн.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст..ст.132, 176, 177, 178, 183, 193, 194, 196, 197, 315 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

Клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_7 задовольнити.

Продовжити строк тримання під вартою ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.407 КК України, на шістдесят днів, тобто до 28 вересня 2025 року.

Визначити розмір застави, як запобіжного заходу, достатнього для забезпечення виконання обвинуваченим обов`язків, передбачених КПК України, у тридцять розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає 90840 грн (30х3028 грн).

Обвинувачений або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу, після чого обвинувачений звільняється з-під варти.

У разі внесення застави покласти на обвинуваченого ОСОБА_7 обов`язки, передбачені ч.5 ст.194 КПК України:

1) не відлучатися із населеного пункту, в якому він проживає (с.Гойдаї Первомайського району Миколаївської області), без дозволу прокурора або суду;

2) повідомляти прокурора або суд про зміну місця свого проживання;

3)утримуватися від спілкування зі свідками у кримінальному провадженні.

Роз`яснити обвинуваченому наслідки невиконання вказаних обов`язків, а саме: у разі, якщо обвинувачений, будучи належним чином повідомлений, не з`явився за викликом до суду без поважних причин, не повідомив про причину своєї неявки, або якщо порушив інші покладені на нього при застосуванні запобіжного заходу обов`язки, застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України й використовується у порядку, встановленому законом для використання коштів судового збору. У разі звернення застави в дохід держави суд вирішує питання про застосування до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді застави у більшому розмірі або іншого запобіжного заходу.

Ухвала може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду протягом семи днів з дня її проголошення, а обвинуваченим в той же строк з моменту вручення йому копії ухвали.

СУДДЯ