Справа № 626/2420/24
Провадження № 1-кп/626/66/2025
УХВАЛА

14 липня 2025 року м.Берестин

Берестинський районний суд Харківської області

в складі: судді ОСОБА_1

за участю прокурора ОСОБА_2

захисника ОСОБА_3

потерпілого ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_5

секретаря ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоонференції кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_7 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м.Красноград Харківської області, громадянина України, який має середньо-спеціальну освіту, не працює, неодружений, зареєстрований та фактично проживає в АДРЕСА_1 , раніше засуджений Красноградським районним судом Харківської області: 05.10.2023 року за ст.126-1 КК України до 1 року обмеження волі відповідно до ст.75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 рік; 02.04.2024 року за ч.1 ст.162 КК України до 2-х років обмеження волі, у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.162, ч.1 ст.263, ч.1 ст.382 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Берестинського районного суду Харківської області перебуває кримінальне провадження відносно ОСОБА_7 , який обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.162, ч.1 ст.263, ч.1 ст.382 КК України. Під час досудового розслідування у відношенні обвинуваченого ОСОБА_7 був застосований запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Оскільки строк тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_7 закінчується, 30.07.2025 року прокурор Берестинської окружної прокуратури ОСОБА_8 подала клопотання про продовження обвинуваченому ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

У судовому засіданні прокурор підтримав подане письмове клопотання та вказав, що передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України ризики на даний час не зменшилися та продовжують існувати, а саме, що обвинувачений може переховуватися від суду, незаконно впливати на свідків, схильний до скоєння кримінальних правопорушень та може продовжити кримінальне правопорушення, у якому обвинувачується, зокрема за ст.263 КК України.

Обвинувачений ОСОБА_7 та його захисник ОСОБА_3 у судовому засіданні, з врахуванням письмових заперечень, просили відмовити у задоволенні клопотання прокурора, посилаючись на недоведеність ризиків, наведених прокурором, стан здоров`я та надуманість підстав для продовження застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Клопотали про обрання запобіжного заходу не пов`язаного з триманням під вартою.

Суд, заслухавши учасників справи, дійшов такого висновку. Відповідно до ч.ч. 1 - 3 ст.331 КПКУкраїни під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати, обрати або продовжити запобіжний захід щодо обвинуваченого. Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу. За наявності клопотань суд під час судового розгляду зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження запобіжного заходу до закінчення двомісячного строку з дня його застосування.

Відповідно до ч. 3 ст.199 КПК України при продовженні строку тримання під вартою суд повинен врахувати наявність обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою, а також наявність обставин, які перешкоджають завершенню судового розгляду справи до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

Судом встановлено, що ухвалою Берестинського районного суду Харківської області від 02.06.2025 ОСОБА_7 було обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 30.07.2025. При ухваленні такого рішення враховані ризики, передбачені ст. 177 КПК України, наявність яких була встановлена при обранні запобіжного заходу відносно підозрюваного ОСОБА_7 . Так, на думку суду, були наявні ризик переховування, зважаючи на тяжкість покарання, яке загрожує обвинуваченому у разі доведення його винуватості, а також ризик впливу на свідків та вчинити інше кримінальне правопорушення.

Судовий розгляд триває, до 30.07.2025 року, тобто до закінчення строку дії попередньої ухвали суду про тримання обвинуваченого під вартою, розглянути справу по суті не є можливим з об`єктивних причин, які не залежать від суду.

Водночас суд вважає, що на час розгляду даного клопотання відсутні дані, які б свідчили про зменшення чи відсутність ризиків, наведених у клопотанні прокурора та встановлених у попередніх ухвалах суду про запобіжний захід обвинуваченого, що стало б підставою для застосування обвинуваченому більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою.

Надаючи оцінку можливості обвинуваченому переховуватися від суду або незаконно впливати на інших учасників провадження, суд бере до уваги, що існує певна ймовірність того, що останній з метою уникнення покарання, передбаченого за вчинення інкримінованого злочину, може вдатися до відповідних дій.

У розумінні практики Європейського суду з прав людини тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі "Ілійков проти Болгарії" № 33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що "суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів".

Крім того, Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин.

Вирішуючи питання доцільності продовження тримання обвинуваченого ОСОБА_7 під вартою, суд виходить з необхідності уникнення ризиків, визначених ст.177 КПК України, із ступеня тяжкості інкримінованого йому кримінального правопорушення, за які законом передбачено покарання у виді позбавлення волі, а також приймає до уваги ту обставину, що підстави, за яких слідчим суддею під час досудового слідства було обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не відпали і продовжують діяти на даному етапі розгляду кримінального правопорушення.

Також враховується, що ОСОБА_7 засуджений вироком Красноградського районного суду Харківської області від 02.04.2024 за ч.1 ст.162 КК України до 2 років обмеження волі, який після апеляційного оскарження набув чинності. Під час судового розгляду кримінальних проваджень за ст.162, ст. 382 КК України. до обвинуваченого неодноразово застосовувалися приводи, які не виконувалися через відсутність обвинуваченого за місцем проживання.

Так, при вирішенні клопотання прокурора про продовження строку дії запобіжного заходу суд приймає до уваги наявність обґрунтованої підозри у вчиненні обвинуваченим ОСОБА_7 декількох кримінальних правопорушень, а саме за ч.1 ст.162, ч.1 ст.263, ч.1 ст.382 КК України, де злочин за ч.1 ст.263 КК України, віднесений до категорії тяжкого злочину, за які передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від трьох до семи років.

Суд наголошує, що санкція статті за якою обвинувачується ОСОБА_7 передбачає безальтернативне покарання у виді позбавлення волі, що свідчить про підвищену суспільну небезпеку кримінально-карного діяння, в якому він обвинувачується та вказує на те, що розуміючи тяжкість покарання він може ухилитися від суду, що свідчить про наявний ризик, визначений п.1 ч.1 ст. 177 КПК України.

Крім того, суд приймає до уваги, що обвинувачений ОСОБА_7 хоча і має постійне місце проживання, проте не має офіцйних джерел існування оскільки офіційно не працевлаштований, крім того засуджений вироком Красноградського районного суду Харківської області 02.04.2024 року за ч.1 ст.162 КК України до 2-х років обмеження волі.

Суд також дійшов висновку, що наявні і не зникли з часу обрання запобіжного заходу ризики, які передбачені п.3 ч.1 ст. 177 КПК України, а саме те, що ОСОБА_7 перебуваючи на волі, може впливати на свідків. Суд зауважує, що ризик впливу на свідків існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від свідків та дослідження їх судом.

Вказані ризики виправдовують продовження тримання обвинуваченого ОСОБА_7 під вартою та свідчать, що жоден інший менш суворий запобіжний захід не зможе забезпечити належної процесуальної поведінки обвинуваченого та запобігти існуючим ризикам. Належних гарантій, які б переважали б за наявними ризиками суду не надано. Належних та допустимих доказів того, що за станом здоров`я обвинувачений не може перебувати під вартою суду не надано. Обставин, які є перешкодою для застосування до ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді тримання під вартою судом не встановлено.

Суд зазначає, що своїм рішенням забезпечує не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці цінностей суспільства, а тому з урахуванням тяжкості інкримінованого обвинуваченому кримінального правопорушення, можливої міри покарання, яка йому загрожує та наявності ризиків, визначених ст. 177 КПК України у кримінальному провадженні, та те, що строк тримання обвинуваченого під вартою спливає 30.07.2025, об`єктивної можливості закінчити розгляд кримінального провадження до даної дати відповідно не має, а тому є обґрунтовані підстави вважати, що лише запобіжний захід у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_7 може запобігти ризикам, передбаченим ч.1ст.177 КПК України.

Разом з тим, суд зауважає, що наявність у обвинуваченого ОСОБА_7 постійного місця проживання, його стан здоров`я, неможливо на даний час віднести до тих стримуючих чинників, які б у повному обсязі здатні мінімізувати ймовірність вчинення ним дій, спрямованих на ухилення від можливого покарання.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, статті 3 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод покладає на державу обов`язок захищати фізичне здоров`я осіб, позбавлених волі. Держава має право забезпечити належний захист здоров`я ув`язнених, зокрема шляхом надання необхідної медичної допомоги (п.72 рішення від 18.12.2008р. по справі "Ухань проти України", заява №30628/02). Згідно статті 11 Закону України "Про попереднє ув`язнення", статей 6, 39, 72 Основ законодавства України про охорону здоров`я, особи, узяті під варту, мають право на надання їм медичної допомоги. Згідно до Порядку організації надання медичної допомоги засудженим до позбавлення волі, затвердженого Наказом Міністерства Юстиції України та Міністерства охорони здоров`я України №1348/5/572 від 15.08.2014 року, з урахуванням результатів обстеження та встановленого діагнозу лікар медичної частини негайно призначає засудженому курс лікування в обсязі, передбаченому стандартами та нормативами медичної допомоги у сфері охорони здоров`я, клінічними протоколами надання медичної допомоги..

Отже, оцінюючи в сукупності всі обставини провадження, з метою запобігання наведених ризиків, суд уважає, що клопотання прокурора є обґрунтованим, зокрема, стороною обвинувачення доведено наявність обставин, передбачених ч. 3 ст.199 КПК України, що виправдовують подальше тримання обвинуваченого під вартою, а тому клопотання прокурора підлягає задоволенню.

На переконання суду, на даний час відсутні підстави для зміни обраного запобіжного заходу обвинуваченому на домашній арешт , оскільки запобіжний захід у виді тримання під вартою обирався ОСОБА_7 не тільки з урахуванням тяжкості злочину, але й його характеру та особи обвинуваченого та певних ризиків, визначених п.п. 1, 3, 5 ч.1 ст.177 КПК України, а інші більш м`які запобіжні заходи на переконання суду не зможуть запобігти вищевказаним ризикам.

Доказів того, що обставини, які були прийняті судом при обранні запобіжного заходу у виді тримання під вартою, з часом змінились, стороною захисту не наведено та відповідно не надано відповідних доказів на підтвердження цього, а тому суд дійшов висновку про відмову у задоволені клопотання про зміну запобіжного заходу обвинуваченому з тримання під вартою на домашній арешт.

Керуючись ст. ст. 183, 199, 331 КПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Клопотання прокурора про продовження обвинуваченому ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою - задовольнити.

Продовжити запобіжний захід у вигляді тримання під вартою ОСОБА_7 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченому у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.162, ч.1 ст.263, ч.1 ст.382 КК України на строк, що не перевищує 60 днів, а саме до 11 вересня 2025 року в Державній установі "Харківський слідчий ізолятор".

Визначити стосовно ОСОБА_7 суму застави у розмірі 60 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає 181680 грн (сто вісімдесят одну тисячу шістсот вісімдесят) гривень.

Підозрюваний або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу у розмірі визначеному в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою протягом дії даної ухвали.

При внесенні визначеної суми застави, ОСОБА_7 з-під варти - звільнити.

У разі внесення застави, на підставі ч.5 ст.194 КПК України покласти на ОСОБА_7 наступні обов`язки:

1) прибувати до слідчого, прокурора, суду за першою вимогою;

2) не відлучатися із населеного пункту, який буде встановлено та в якому він проживає чи перебуває, без дозволу слідчого, прокурора або суду;

3) повідомляти слідчого, прокурора чи суд, залежно від стадії кримінального провадження, про зміну свого місця проживання та/або місця роботи.

Визначити 2-х місячний термін дії обов`язків, покладених судом у разі внесення застави, з моменту звільнення з-під варти у зв`язку з внесенням застави.

Роз`яснити підозрюваному, що у разі внесення застави у визначеному у даній ухвалі розмірі, оригінал документу з відміткою банку, який підтверджує внесення застави має бути наданий уповноваженій службовій особі.

Після отримання та перевірки документа, що підтверджує внесення застави, яка не може тривати більше одного робочого дня, уповноважена службова особа негайно має здійснити розпорядження про звільнення ОСОБА_7 з-під варти та повідомити усно і письмово прокуратуру і суддю Берестинського районного суду Харківської області.

З моменту звільнення з-під варти у зв`язку з внесенням застави, ОСОБА_7 вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у вигляді застави.

Роз`яснити ОСОБА_7 , що у разі невиконання обов`язків заставодавцем, а також якщо підозрюваний, обвинувачений, будучи належним чином повідомлений, не з`явився за викликом до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду без поважних причин чи не повідомив про причини своєї неявки, або якщо порушив інші покладені на нього при застосуванні обов`язків, застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України й використовується у порядку, встановленому законом для використання коштів судового збору.

Копію ухвали вручити прокурору, обвинуваченому та направити в ДУ "Харківський слідчий ізолятор".

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана до Харківського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Суддя