Провадження № 1-кс/947/2902/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30.04.2025 року слідчий суддя Київського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , представника власників майна - адвоката ОСОБА_4 розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі клопотання прокурора відділу Одеської обласної прокуратури ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000856 від 14.12.2022 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 307 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

І. КОРОТКИЙ ВИКЛАД ФАКТИЧНИХ ОБСТАВИН ДАНОГО КРИМІНАЛЬНОГО ПРОВАДЖЕННЯ:

Згідно поданого стороною обвинувачення клопотання вбачається, що наразі слідчими слідчого управління ГУНП в Одеській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000856 від 14.12.2022 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 307КК України.

Досудове розслідування проводиться за фактом незаконного збуту групою осіб наркотичних засобів та психотропних речовин на території Одеського регіону.

За результатами проведених оперативних заходів, слідчих дій та негласних слідчих (розшукових) дій достеменно встановлено, що група осіб зорганізувались з метою особистого збагачення за рахунок систематичного вчинення протиправних дій, пов`язаних із незаконним придбанням, зберіганням, перевезенням з метою збуту, а також незаконним збутом нарковмісних препаратів. Задля забезпечення такого збуту та дотримання заходів конспірації з метою недопущення викриття злочинної діяльності групи, її членами створено мережу аптечних закладів, частина з яких здійснює діяльність без належної ліцензії, через які імітуючи законну фармацевтичну діяльність, пов`язану із роздрібною торгівлею загальнодоступними лікарськими препаратами населенню, налагодили незаконний збут нарковмісних препаратів, обіг яких обмежено і стосовно яких допускаються виключення деяких заходів контролю «препаратів кодеїну», в тому числі «Кодтерпін ІС» та «Кодепсин». При цьому безпосередній збут наркотичних засобів здійснюється як офіційно, так і не офіційно працевлаштованими в таких аптечних закладах фармацевтами та провізорами в обхід контрольно-касових апаратів без видачі касових чеків.

Під час здійснення досудового розслідування встановлено, що ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , являється засновником ПП «Компанія Реал Фарм»,;ПП «РЕАЛ ФАРМА», ; ПП «Фора Л», ; ПП «РФО» ; ТОВ «Футбольний Клуб «Реал Фарма», ;ТОВ «Професійний футбольний клуб «РЕАЛ ФАРМА», ; ТОВ «ФК «РЕАЛ ФАРМА ОДЕСА», ; ПП ФІРМА «РЕАЛ»,; ПП «РЕАЛ ФАРМА» . Окрім того встановлено, що ОСОБА_5 також організував низку приміщень, які обладнані під аптеки, які без відповідної ліцензії займаються продажем медичних препаратів, в тому числі препаратів, які в своєму складі містять кодеїн. Також встановлено, що під час досудового розслідування в мережі аптек ПП «Компанія Реал Фарм» проведено контроль за вчиненням злочину у формі оперативної закупки кодеїновмісних препаратів, зокрема за адресами: м. Одеса, вул. Космонавтів, 11; м. Одеса, вул. Паркова, 75-Б; АДРЕСА_1 ; АДРЕСА_2 ; м. Одеса, бульвар Італійський, 6, приміщення №101.

В ході досудового розслідування 29.08.2024 на підставі ухвали слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 26.08.2024 проведено обшук за місцем мешкання ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за адресою:

АДРЕСА_3 , в ході якого виявлено та вилучено:

- банківська карта «ПриватБанку» № НОМЕР_1 ;

- банківська карта «ПриватБанку» № НОМЕР_2 ;

- банківська карта «ПриватБанку» № НОМЕР_3 ;

- комп`ютер «MacBookPro»,model: A1398, Serial: C02QT966G8WN;

- мобільний телефон «iPhone 15 ProMax», ІМЕІ: НОМЕР_4 , ІМЕІ: НОМЕР_5 з сім-карткою з номером НОМЕР_6 ;

- мобільний телефон «iPhone 13 Pro», ІМЕІ: НОМЕР_7 , ІМЕІ: НОМЕР_8 з сім-карткою з номером НОМЕР_9 ;

- мобільний телефон «Nokia», ІМЕІ: НОМЕР_10 з сім-карткою з номером НОМЕР_9 .

29.08.2024 на підставі постанови слідчого вилучене майно було визнано речовим доказом в рамках означеного кримінального провадження.

Ухвалою Київського районного суду м. Одеси було повернуто клопотання про арешт майна прокурору строком на 72 години для усунення недоліків.

У зв`язку з виправленням раніше встановлених недоліків, сторона обвинувачення повторно підіймає питання накладення арешту майна.

ІІ. КОРОТКИЙ ЗМІСТ ПОДАНОГО КЛОПОТАННЯ:

Сторона обвинувачення зазначає, що в мобільних телефонах та комп`ютері міститься інформація, яка підтверджує керівництво діями фармацевтів та взагалі діяльності мереж аптечних закладів, які займаються продажем медичних препаратів, в тому числі препаратів, які в своєму складі містять кодеїн, кількість яких перевищує гранично допустиму норму, здійснюють відпуск таких препаратів без рецептів, в обхід контрольно-касових апаратів без видачі касових чеків, в тому числі діяльності тих аптечних закладів, які не мають відповідної ліцензії на провадження діяльності, а тому така діяльність є протиправною.

Крім того, вилучені банківські картки, мають значення речових доказів по вказаному кримінальному провадженню, адже необхідно здійснити тимчасовий доступ до інформації, яка містить банківську таємницю та перебуває у володінні банківських установ та провести аналіз руху грошових коштів.

З урахуванням викладеного у своїй сукупності, сторона обвинувачення просить дане клопотання задовольнити та накласти арешт на зазначене у клопотанні майно.

ІІІ. ПОЗИЦІЯ УЧАСНИКІВ СУДОВОГО ЗАСІДАННЯ:

У судовому засіданні 17.03.2025 року -

Прокурор ОСОБА_3 оголосив подане клопотання, його вимоги підтримав в повному обсязі та просив задовольнити.

Адвокат ОСОБА_4 заперечував проти задоволення клопотання, посилаючись на своє письмове заперечення, звернув увагу на те, що вилучені під час обшуку комп`ютер «MacBookPro» та мобільний телефон «iPhone 15 ProMax» належить цивільній дружині ОСОБА_5 - ОСОБА_6 , яка не має до кримінального провадження відношення. Надав для огляду документ, щодо придбання телефону, та просив відмовити у задоволенні клопотання.

У судовому засіданні 30.04.2025 року -

Прокурор ОСОБА_3 просив задовольнити клопотання. На запитання слідчого судді зазначив, що вилучені мобільні телефони було оглянуто органом досудового розслідування та встановлено, що в них відсутня інформація, яка має значення для досудового розслідування. Звернув увагу на те, що ноутбук слідством не було оглянуто, оскільки на ньому встановлено пароль.

Адвокат ОСОБА_4 зазначив, що вилучений мобільний телефон «iPhone 15 ProMax» належить цивільній дружині ОСОБА_5 ОСОБА_6 , яка не має відношення до кримінального провадження. Просив повернути майно належне ОСОБА_6 , посилаючись на своє письмове заперечення.

IV. ВИСНОВКИ СЛІДЧОГО СУДДІ:

Дослідивши подане клопотання та долучені в його обґрунтування матеріали, заслухавши думку учасників судового засідання, слідчий суддя приходить до наступних зроблених висновків, а також звертає увагу на наступні правові підстави для прийнятого рішення.

(1). Нормативно-правова основа при вирішенні даного клопотання:

Застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що: існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження; потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора; може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається із клопотанням (ч. 3 ст. 132 КПК України).

Арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи. Арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди (ч. ч. 1, 2 ст. 170 КПК України).

У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу (ч. 3 ст. 170 КПК України).

Речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення (ст. 98 КПК України).

(2). Правова підстава та мета арешту майна:

Слідчий суддя враховує, що досудове розслідування в рамках такого кримінального провадження здійснюється за фактом можливого вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 307 КК України.

Згідно фактичних обставин такого кримінального провадження, наданих до клопотання документів, на даний час сторона обвинувачення перевіряє факт того, що саме ОСОБА_5 є тією особою який через підставних осіб організував відкриття низки закладів, які здійснюють збут аптечних препаратів без відповідної на це ліцензії, в тому числі і препаратів кодеїну, що належить до наркотичних засобів. Стороною обвинувачення доведено як в судовому засіданні так і долученими документами, що майно, яке було вилучено за місцем мешкання ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за адресою: АДРЕСА_3 може містити інформацію щодо ймовірного збуту групою осіб наркотичних засобів та психотропних речовин на території Одеського регіону.

Слідчий суддя вважає, що вилучені мобільні телефони («iPhone 13 Pro», ІМЕІ: НОМЕР_7 , ІМЕІ: НОМЕР_8 з сім-карткою з номером НОМЕР_9 та «Nokia», ІМЕІ: НОМЕР_10 з сім-карткою з номером НОМЕР_9 ) та комп`ютер «MacBookPro», які було вилучено у ОСОБА_5 можуть містити інформацію щодо зв`язків, контактів ймовірно причетних фізичних або юридичних осіб до ввезення на територію України та реалізації заборонених лікарських засобів, а тому відносно вилучених технічних пристроїв слідчий суддя приходить до переконання, що вочевидь наразі існує необхідність в їх додатковому дослідженні. Результати проведення їх огляду можуть стати підставою для прийняття відповідних процесуальних рішень у кримінальному провадженні, оскільки можуть підтвердити або спростувати робочу наразі версію сторони обвинувачення.

З огляду на що, слідчий суддя приходить до переконання, що й вилучені за місцем мешкання ОСОБА_5 банківські картки можуть містити інформацію щодо руху коштів, ймовірно отриманих внаслідок кримінально-протиправної діяльності, спрямованої на незаконний збут нарковмісних препаратів. В цьому ж розрізі слідчий суддя не може залишити поза увагою доводи клопотання, що арешт вказаних банківських карток також обумовлений необхідністю здійснити тимчасовий доступ до інформації, яка містить банківську таємницю та перебуває у володінні банківських установ та провести аналіз руху грошових коштів.

Зазначені вилучені під час обшуку речі можуть містити на собі відомості на підтвердження факту та обставин можливого вчинення кримінально-протиправних дій за обставинами даного кримінального провадження, в зв`язку з чим таке майно відповідає категорії речових доказів, що власне підтверджується долученою до клопотання постановою про визнання речових доказів від 29.08.2024, а отже, таке майно потребує збереження.

З урахуванням наведеного, слідчий суддя зазначає, що підставою для арешту майна є відповідність вилученого майна до категорії речових доказів (абзац 1 ч. 1 ст. 170 КПК України), при цьому метою арешту майна є необхідність забезпечення збереження речових доказів (п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України).

(3). Завдання, необхідність арешту майна, а також наявність ризиків, передбачених абзацом 2 ч. 1 ст. 170 КПК України:

Відповідно до абзацу 2 ч. 1 ст. 170 КПК України, завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Як вбачається з підстав та мети застосування заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту майна, вилучене майно відповідає критеріям речових доказів, передбачених ч. 1 ст. 98 КПК України.

Відтак, оскільки майно є речовими доказами в рамках кримінального провадження, слідчий суддя вважає, що існує ризик його можливого зміни або знищення, в цілях подальшого ймовірного уникнення передбаченої законом відповідальності за ймовірно вчинені дії, у випадку підтвердження їх факту у встановленому законом порядку.

Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 2 КПК України, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

У зв`язку з викладеним, з метою забезпечення досягнення завдань кримінального провадження наявна необхідність в накладенні арешту на вилучене майно, з встановленням заборони розпорядження та користування такого майна, з огляду на встановлені вище ризики.

(4). Розумність та співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження:

Відповідно до практики Європейського суду, для того, щоб втручання в право власності вважалося допустимим, воно повинно служити не лише законній меті в інтересах суспільства, а повинна бути розумна співмірність між використовуваними інструментами і тією метою, на котру спрямований будь-який захід, що позбавляє особу власності. Розумна рівновага має зберігатися між загальними інтересами суспільства та вимогами дотримання основних прав особи (рішення у справі "АГОСІ" проти Сполученого Королівства" (AGOSI v. TheUnitedKingdom від 24 жовтня 1986 року, серія А, № 108, п. 52). Іншими словами, заходи щодо обмеження права власності мають бути пропорційними щодо мети їх застосування.

Слідчим суддею встановлено, що за обставинами даного кримінального провадження втручання у право власності зацікавлених осіб пов`язано із здійсненням кримінального провадження, необхідністю забезпечити збереження речових доказів, а отже, обмеження не є свавільним та відповідає вимогам законності. При цьому дотримано справедливий баланс між вимогами загального суспільного інтересу (у вигляді досягнення завдань кримінального провадження) та вимогами захисту права власності окремих осіб, адже досягнення мети збереження речового доказу неможливо досягти в інший спосіб, ніж арешт майна.

Додатково, слідчий суддя акцентує увагу, що у випадку, якщо в рамках даного кримінального провадження буде спростовано відповідність зазначеного майна категорії речових доказів, а також у випадку забезпечення проведення відповідних експертних досліджень, зацікавлені особи в порядку ст. 174 КПК України мають процесуальне право на звернення до слідчого судді з клопотанням про скасування арешту майна.

Одночасно, слідчий суддя приймає до уваги той факт, що адвокатом ОСОБА_4 було надано докази того, що вилучений під час обшуку мобільний телефон «iPhone 15 ProMax», ІМЕІ: НОМЕР_4 , ІМЕІ: НОМЕР_5 з сім-карткою з номером НОМЕР_6 належить цивільній дружині ОСОБА_5 - ОСОБА_6 , яка не має до кримінального провадження відношення.

Крім того, як зазначив прокурор у судовому засіданні, органом досудового розслідування вказаний мобільний телефон було оглянуто та встановлено, що він не містить у собі інформацію, яка може мати значення для досудового розслідування.

За вказаних обставин, слідчий суддя вважає недоцільним накладення арешту на мобільний телефон ОСОБА_6 «iPhone 15 ProMax», ІМЕІ: НОМЕР_4 , ІМЕІ: НОМЕР_5 з сім-карткою з номером НОМЕР_6 та вважає за необхідне повернути його власниці.

За викладених обставин, слідчий суддя прийшов до висновку, що клопотання прокурора про арешт майна підлягає частковому задоволенню.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 132, 170-173, 309 КПК України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання прокурора відділу Одеської обласної прокуратури ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000856 від 14.12.2022 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 307 КК України задовольнити частково.

Накласти арешт із забороною користування та розпорядження на майно, яке виявлено та вилучено29.08.2024 в ході проведення обшуку за місцем мешкання ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за адресою: АДРЕСА_3 , а саме на:

- банківську карту «ПриватБанку» № НОМЕР_1 ;

- банківську карту «ПриватБанку» № НОМЕР_2 ;

- банківську карту «ПриватБанку» № НОМЕР_3 ;

- комп`ютер «MacBookPro»,model: A1398, Serial: C02QT966G8WN;

- мобільний телефон «iPhone 13 Pro», ІМЕІ: НОМЕР_7 , ІМЕІ: НОМЕР_8 з сім-карткою з номером НОМЕР_9 ;

- мобільний телефон «Nokia», ІМЕІ: НОМЕР_10 з сім-карткою з номером НОМЕР_9 .

У задоволенні іншої частини клопотання відмовити.

На підставі п. 2 ч. 1 ст. 169 КПК України мобільний телефон «iPhone 15 ProMax», ІМЕІ: НОМЕР_4 , ІМЕІ: НОМЕР_5 з сім-карткою з номером НОМЕР_6 - повернути особі у якої його було вилучено.

Виконання ухвали покласти на прокурора відділу Одеської обласної прокуратури ОСОБА_3 .

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом п`яти днів з дня її оголошення безпосередньо до Одеського апеляційного суду.

Слідчий суддя ОСОБА_1