Справа № 635/4811/25
Провадження № 1-в/635/642/2025
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 липня 2025 року сел. Покотилівка

Харківський районний суд Харківської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретар судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні подання начальника державної установи «Темнівська виправна колонія (№ 100)» полковника внутрішньої служби ОСОБА_3 про застосування Закону України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» від 18 липня 2024 № 3886-ІХ, стосовно засудженого

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Харкова, громадянина України, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

ВСТАНОВИВ:

Вироком Харківського апеляційного суду від 27 травня 2025 року ОСОБА_4 засуджений за ч. 1 ст. 122 КК України до покарання у виді 1 (одного) року 6 (шести) місяців позбавлення волі. На підставі ст. 71, ст. 72 КК України ОСОБА_4 призначене остаточне покарання за сукупністю вироків шляхом часткового приєднання невідбутої частини покарання за вироком Жовтневого районного суду м. Харкова від 18 липня 2022 року, яка становить 1 (один) рік 6 (шість) місяців позбавлення волі, у виді позбавлення волі на строк 2 (два) роки.

Початок строку відбування покарання 17 березня 2025 року.

Кінець строку відбування покарання 17 березня 2027 року.

Начальник державної установи «Темнівська виправна колонія (№ 100)» полковник внутрішньої служби ОСОБА_5 звернувся до суду з поданням про застосування Закону України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» від 18 липня 2024 № 3886-ІХ, в якому просить вирішити питання про застосування Закону України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» від 18 липня 2024 № 3886-ІХ, стосовно засудженого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Прокурор в судове засідання не з`явився, надав суду заяву про розгляд подання стосовно засудженого ОСОБА_4 за його відсутності.

Представник державної установи «Темнівська виправна колонія (№100)» в судове засідання не з`явився, надав до суду заяву про розгляд подання стосовно засудженого ОСОБА_4 за його відсутності.

Засуджений ОСОБА_4 надав суду заяву про розгляд подання за його відсутності.

Відповідно до частини 5 статті 539 КПК України неприбуття в судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про місце та час розгляду подання, не перешкоджає проведенню судового розгляду.

Згідно з вимогами частини 4 статі 107 КПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому розгляді фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.

Суд, дослідивши матеріали подання, вважає подання таким, що підлягає задоволенню, з таких підстав.

Судом встановлено, що вироком Ленінського районного суду м. Харкова від 28 травня 2021 року ОСОБА_4 засуджено за ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 185 КК України до покарання у виді обмеження волі строком на 1 (один) рік. На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_4 звільнений від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 (один) рік.

Вироком Жовтневого районного суду м. Харкова від 18 липня 2022 року ОСОБА_4 засуджено за ч. 2 ст. 185 КК України до покарання у виді 3 (трьох) років обмеження волі. На підставі ч. 4 ст. 70 КК України ОСОБА_4 за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом поглинення менш суворого покарання, призначеного за вироком Ленінського районного суду м. Харкова від 28 травня 2021 року, більш суворим покаранням за цим вироком призначено остаточне покарання у виді 3 (трьох) років обмеження волі. На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_4 звільнений від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком 2 (два) роки.

Вироком Харківського апеляційного суду від 27 травня 2025 року вирок Київського районного суду м. Харкова від 11 червня 2024 року щодо ОСОБА_4 скасовано в частині призначеного покарання, ОСОБА_4 засуджено за ч. 1 ст. 122 КК України до покарання у виді 1 (одного) року 6 (шести) місяців позбавлення волі. На підставі ст. 71, ст. 72 КК України ОСОБА_4 призначене остаточне покарання за сукупністю вироків шляхом часткового приєднання невідбутої частини покарання за вироком Жовтневого районного суду м. Харкова від 18 липня 2022 року, яка становить 1 (один) рік 6 (шість) місяців позбавлення волі, у виді позбавлення волі на строк 2 (два) роки.

Законом України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» від 18.07.2024 № 3886-IX, внесено зміни до Кодексу України про адміністративні правопорушення, зокрема, стаття 51 КУпАП викладена в такій редакції:

Дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення не перевищує 0,5 неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, -

тягне за собою накладення штрафу від п`ятдесяти до ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або громадські роботи на строк від двадцяти до тридцяти годин, або адміністративний арешт на строк до п`яти діб.

Дія, передбачена частиною першою цієї статті, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить від 0,5 до двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, -

тягне за собою накладення штрафу від ста до трьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або громадські роботи на строк від тридцяти до сорока годин, або виправні роботи на строк до одного місяця з відрахуванням двадцяти процентів заробітку, або адміністративний арешт на строк від п`яти до десяти діб.

Повторне протягом року вчинення порушень, передбачених частиною першою або другою цієї статті, за яке особу вже було піддано адміністративному стягненню, -

тягне за собою накладення штрафу від трьохсот до шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або громадські роботи на строк від сорока до шістдесяти годин, або виправні роботи на строк від одного до двох місяців з відрахуванням двадцяти процентів заробітку, або адміністративний арешт на строк від десяти до п`ятнадцяти діб.

Дії, передбачені частиною першою або другою цієї статті, вчинені особою, яка три і більше разів протягом року піддавалася адміністративному стягненню за дрібне викрадення чужого майна, -

тягнуть за собою накладення штрафу від шестисот до однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або адміністративний арешт на строк п`ятнадцять діб".

Суд висновує про те, що з огляду на внесені зміни Законом України № 3886-IX до Кодексу України про адміністративні правопорушення дрібним викраденням чужого майна вважається викрадення майна, вартість якого на момент вчинення правопорушення не перевищує двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Пунктом 5 підрозділу 1 розділу XX Податкового Кодексу України передбачено, що якщо норми інших законів містять посилання на неоподатковуваний мінімум доходів громадян, то для цілей їх застосування використовується сума в розмірі 17 гривень, крім норм адміністративного та кримінального законодавства в частині кваліфікації адміністративних або кримінальних правопорушень, для яких сума неоподатковуваного мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, визначеної підпунктом 169.1.1 пункту 169.1 статті 169 розділу IV цього Кодексу для відповідного року, яка дорівнює 50 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), установленого законом станом на 01 січня звітного податкового року.

Відповідно до статті 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2021 рік» слідує, що у 2021 році встановлено прожитковий мінімум для працездатних осіб станом на 01 січня 2021 року на рівні 2189,00 гривень, а сума одного неоподаткованого мінімуму для адміністративного та кримінального законодавства в частині кваліфікації адміністративних або кримінальних правопорушень становила 1094,50 гривень.

Отже, з огляду на зміст положень Податкового кодексу України, Закону № 3886-IX та статті 5 КК України, на момент вчинення ОСОБА_4 суспільно небезпечних діянь у 2021 році, за які він засуджений, розмір вартості викраденого майна, з якого настає кримінальна відповідальність за статтею 185 КК України, становить 2189,00 гривень (1094,50 х 2 =2189,00).

Відповідно до вироку Ленінського районного суду м. Харкова від 28 травня 2021 року ОСОБА_4 22 квітня 2021 року вчинив закінчений замах (ч. 2 ст. 15 КК України) на кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 185 КК України, внаслідок якого потерпілому могла бути заподіяна майнова шкода в розмірі 2074 гривень, що складає менше двох прожиткових мінімумів для працездатних осіб на момент вчинення засудженим замаху на кримінального правопорушення.

Відповідно до вироку Жовтневого районного суду м. Харкова від 18 липня 2022 року ОСОБА_4 07 травня 2021 року вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 185 КК України, внаслідок якого потерпілому була завдана майнова шкода в загальному розмірі 898 гривень, що складає менше двох прожиткових мінімумів для працездатних осіб на момент вчинення засудженим кримінального правопорушення.

Отже, внесені Законом України від 18 липня 2024 року № 3886-IX зміни призвели до декриміналізації діянь і Закон має зворотну дію у часі.

Диспозиціями ч. 1, ч. 2 ст. 185 КК України, з урахуванням і у відповідності до чинного Закону України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» від 18 липня 2024 року № 3886-IX не передбачено кримінальної відповідальності за таємне викрадення чужого майна, вартість якого на момент вчинення правопорушення не перевищує двох неоподаткованих мінімумів доходів громадян.

За положеннями частини першої статті 5 КК України визначено, що закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

Такий висновок викладений в постанові Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 07 жовтня 2024 року, в якій Верховний суд зазначив, що Закон № 3886-IX, яким унесені зміни до ст. 51 КУпАП, є законом про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність у значенні статті 5 КК України для тих діянь, які до набрання цим Законом чинності вважалися кримінальним правопорушенням, однак після набрання ним чинності підпадають під ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 51 КУпАП; зміни, внесені Законом № 3886-IX, мають зворотну дію в часі; у ході з`ясування, чи перевищує вартість викраденого розмір, визначений статтею 51 КУпАП, має братися до уваги розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, установлений на час вчинення правопорушення, з урахуванням положень пункту 5 підрозділу 1 розділу ХХ та підпункту 169.1.1 пункту 169.1 статті 169 розділу IV Податкового кодексу України; питання, що виникають у кримінальних провадженнях у зв`язку з набуттям чинності Законом № 3886-IX, вирішуються судами за правилами, передбаченими для випадків, коли втратив чинність закон, яким установлювалася кримінальна протиправність діяння.

Враховуючи, що ОСОБА_4 засуджений: вироком Ленінського районного суду м. Харкова від 28 травня 2021 року за ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 185 КК України; вироком Жовтневого районного суду м. Харкова від 18 липня 2022 року за ч. 2 ст. 185 КК України із призначенням остаточного покарання за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом поглинення менш суворого покарання, призначеного за вироком Ленінського районного суду м. Харкова від 28 травня 2021 року, більш суворим покаранням за цим вироком; вироком Харківського апеляційного суду від 27 травня 2025 року за ч. 1 ст. 122 КК України із призначенням остаточного покарання за сукупністю вироків шляхом часткового приєднання невідбутої частини покарання за вироком Жовтневого районного суду м. Харкова від 18 липня 2022 року до покарання у виді позбавлення волі на строк 2 (два) роки за вчинення ряду суспільно небезпечних діянь, які були вчинені засудженим до набрання чинності Законом № 3886-IX, суд висновує про те, що в даному разі діють положення частини першої статті 5 КК України щодо зворотної дії закону про кримінальну відповідальність у часі.

За положеннями частини другої статті 74 КК України особа, засуджена за діяння, караність якого законом усунена, підлягає негайному звільненню від відбування призначеного судом покарання.

У зв`язку із вищезазначеним, оскільки кримінальна караність частини діянь, за вчинення яких засуджено ОСОБА_4 , усунута, суд висновує про те, що на підставі ч.2 ст.74 КК України засудженого слід звільнити від відбування покарань, призначених вироком Ленінського районного суду м. Харкова від 28 травня 2021 року за ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 185 КК України та вироком Жовтневого районного суду м. Харкова від 18 липня 2022 року за ч. 2 ст. 185 КК України.

Отже, враховуючи те, що ОСОБА_4 відбуває покарання у тому числі за вчинення тих протиправних діянь, кримінальна караність яких була усунена законом, останній підлягає звільненню від призначених покарань за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 185 КК та ч. 2 ст. 185 КК України.

За встановлених обставин суд враховує, що за результатами усунення кримінальної протиправності діяння він уповноважений звільнити засудженого від відбування покарання, проте не може приводити вироки суду у відповідність до нового Закону, оскільки таке приведення у випадку декриміналізації діянь, за які особа була засуджена, фактично є скасуванням або зміною вироку, що виходить за межі повноважень суду, який не ухвалював зазначений вирок, на стадії його виконання.

Разом із тим, ОСОБА_4 засуджений вироком Харківського апеляційного суду від 27 травня 2025 року за ч. 1 ст. 122 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 1 (один) рік 6 (шість) місяців.

Тож суд звільняє від призначеного покарання ОСОБА_4 за зазначеними вище вироками лише щодо діянь кримінальна караність яких була усунена в силу Закону України № 3886-ІХ, що не змінює та не скасовує ані вирок суду, ані призначене ним покарання в цілому.

На підставі вищевикладеного та керуючись статтями 537, 539 КПК України, статтею 74 КК України, Законом України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» від 18 липня 2024 року № 3886-IX, суд

ПОСТАНОВИВ:

Задовольнити подання начальника державної установи «Темнівська виправна колонія (№ 100)» полковника внутрішньої служби ОСОБА_3 про застосування Закону України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» від 18 липня 2024 № 3886-ІХ, стосовно засудженого ОСОБА_4 .

На підставі ч. 2 ст. 74 КК України, у зв`язку з усуненням караності діяння, звільнити засудженого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від покарань, призначених йому вироком Ленінського районного суду м. Харкова від 28 травня 2021 року за ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 185 КК України, вироком Жовтневого районного суду м. Харкова від 18 липня 2022 року за ч. 2 ст. 185 КК України.

Вважати ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , таким, що засуджений вироком Харківського апеляційного суду від 27 травня 2025 року за ч. 1 ст. 122 КК України до покарання у виді 1 (одного) року 6 (шести) місяців позбавлення волі без визначення остаточного покарання за сукупністю вироків в порядку ч. 1 ст. 71 КК України.

Ухвала протягом семи днів з дня її проголошення може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду через Харківський районний суд Харківської області.

Якщо ухвалу суду було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії ухвали суду.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано, у разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_1