Справа № 569/5700/25
УХВАЛА

09 травня 2025 року м. Рівне

Рівненський міський суд Рівненської області у складі:

в особі слідчого судді - ОСОБА_1

з участю секретаря - ОСОБА_2

прокурора - ОСОБА_3

підозрюваного - ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Рівне клопотання старшого слідчого в особливо важливих справах слідчого відділу УСБУ в Рівненській області підполковника юстиції ОСОБА_5 , яке погоджено начальником відділу нагляду за додержанням законів регіональним органом безпеки Рівненської обласної прокуратури ОСОБА_6 про обрання запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту щодо ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Рівне, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.263-1 КК України,-

встановив:

До Рівненського міського суду надійшло клопотання старшого слідчого в особливо важливих справах слідчого відділу УСБУ в Рівненській області підполковника юстиції ОСОБА_5 , яке погоджено начальником відділу нагляду за додержанням законів регіональним органом безпеки Рівненської обласної прокуратури ОСОБА_6 про обрання запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту щодо ОСОБА_4 .

На обґрунтування клопотання зазначено, що Відповідно до постанови Верховної Ради України «Про звернення Верховної Ради України до Організації Об`єднаних Націй, Європейського Парламенту, Парламентської Асамблеї Ради Європи, Парламентської Асамблеї НАТО, Парламентської Асамблеї ОБСЄ, Парламентської Асамблеї ГУАМ, національних парламентів держав світу про визнання Російської Федерації державою-агресором» від 27.01.2015 № 129-VIII, російську федерацію визнано державою агресором, яка проводить агресію на території України з кінця лютого 2014 року.

Також, факт тимчасової окупації російською федерацією території України та здійснення збройної агресії проти України підтверджено у преамбулі Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» від 15.04.2014

№ 1207-VII. У вказаній преамбулі зазначено, що збройна агресія російської федерації розпочалася з неоголошених і прихованих вторгнень на територію України підрозділів збройних сил та інших силових відомств російської федерації, а також шляхом організації та підтримки терористичної діяльності, а 24.02.2022 переросла в повномасштабне збройне вторгнення на суверенну територію України.

Наслідком такої збройної агресії російської федерації проти України стала тимчасова окупація частини території України.

Планування, фінансування та реалізація російською федерацією військової агресії на території України організовується, спрямовується, здійснюється вищим політичним керівництвом рф, співробітниками федеральної служби безпеки російської федерації (далі - ФСБ рф), збройними силами рф, головним управлінням генерального штабу збройних сил російської федерації, збройними силами російської федерації (далі - ЗС рф), найманцями, а також силовими відомствами російської федерації.

З 24.02.2022 російською федерацію здійснено повномасштабне військове вторгнення на територію України та розпочато ведення агресивної війни проти України та захоплення її території.

24.02.2022 Указом Президента України № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», у зв`язку з військовою агресією рф проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» постановлено введення в Україні воєнного стану із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, в подальшому дія якого на даний час продовжена шляхом прийняття Верховною Радою України відповідних нормативно-правових актів.

Для ведення воєнних дій на території України збройними силами Російської Федерації залучаються особи з числа місцевих жителів з метою коригування вогню, наведення цілей, збору інформації щодо дислокації підрозділів Збройних Сил України, проведення інформаційно-диверсійних операцій з метою дестабілізації ситуації в Україні, в тому числі пов`язаних з виправданням збройної агресії російської федерації, створення окупаційних та незаконних альтернативних фейкових органів влади, вчинення інших дій, що сприяють веденню агресивної війни та диверсійно-розвідувальних операцій.

Досудовим розслідуванням встановлено, що не пізніше 03.03.2025 громадянин України ОСОБА_7 , отримав від невстановленої особи на прізвисько « ОСОБА_8 », яка використовує акаунт у месенджері Telegram із ніком « ОСОБА_9 », завдання виготовити саморобний вибуховий пристрій для подальшого використання для вчинення деструктивних дій на території України.

Для виготовлення саморобного вибухового пристрою, ОСОБА_7 вирішив використати бойовий припас - оборонну осколкову гранату Ф-1, попередньо незаконно придбану ним у громадянина ОСОБА_10 .

На виконання поставленого завдання, діючи з прямим умислом, ОСОБА_7 03.03.2025, перебуваючи на території центрального ринку м. Рівне за адресою: м. Рівне, вул. Сагайдачного, 3, придбав 2 кнопкових мобільні телефони та 2 стартові пакети оператора телекомунікацій Lifecell, які планував у подальшому використати для виготовлення саморобного вибухового пристрою.

Також, діючи з вищевказаною метою, ОСОБА_7 08.03.2025 придбав у ОСОБА_10 ще два кнопкові мобільні телефони, один з яких марки Nokia 107.

Реалізовуючи свій злочинний умисел, спрямований на виготовлення саморобного вибухового пристрою, ОСОБА_7 , в період часу з 03.03.2025 до 17.03.2025, перебуваючи у гаражному приміщенні за адресою: АДРЕСА_2 , з використанням придбаних кнопкових мобільних телефонів та складових частин новорічних гірлянд, проводив експериментальне виготовлення саморобного вибухового пристрою, а саме під`єднував лампи від новорічних гірлянд до акумуляторів телефонів та здійснював на них дзвінки, результатом чого повинно було стати загорання лампочки від дзвінка на телефон, що повинно було привести в дію запал типу УЗГРМ для подальшого детонування гранати Ф-1, що була основою саморобного вибухового пристрою.

Продовжуючи свою протиправну діяльність, діючи з прямим умислом, у невстановлений час, але до 19.03.2025 запропонував своєму знайомому ОСОБА_4 допомогти з виготовленням саморобного вибухового пристрою, на що останній погодився.

У подальшому, 19.03.2025, ОСОБА_7 та ОСОБА_4 , діючи умисно, за попередньою змовою, спрямовану на виготовлення саморобного вибухового пристрою, помістили його комплектуючі, а саме корпус оборонної осколкової гранати Ф-1, запал типу УЗРГМ, кнопковий мобільний телефон, акумулятор від електронної сигарети, іграшковий електричний двигун та сірку, до металевої коробки з-під алкогольного напою Jack Daniels та прикріпили вказані компоненти до стінок коробки за допомогою двосторонньої липкої стрічки та рідких цвяхів, замаскувавши таким чином саморобний вибуховий пристрій під побутовий предмет.

При цьому, у кнопковому мобільному телефоні ОСОБА_7 використав стартовий пакет оператора телекомунікацій Lifecell з номером НОМЕР_1 , попередньо придбаний ним 03.03.2025.

Продовжуючи свою протиправну діяльність, 20.03.2025, ОСОБА_7 та ОСОБА_4 , помістили коробку з-під алкогольного напою Jack Daniels, в якому знаходився виготовлений ними саморобний вибуховий пристрій, до тканинної сумки, яку в подальшому приховали поблизу магазину «Дворецький», що за адресою: м. Рівне, вул. Дворецька, 134а, попередньо привівши його у бойове положення.

Виготовлений та прихований ОСОБА_7 та ОСОБА_4 саморобний вибуховий пристрій у подальшому забрала громадянка ОСОБА_11 , яка доставила та передала його громадянину ОСОБА_12 , якому не були відомі злочинні наміри вищевказаних осіб.

У подальшому, саморобний вибуховий пристрій, виготовлений ОСОБА_7 та ОСОБА_4 , спрацював поблизу входу до Торгово-розважального центру «Арена» за адресою: м. Рівне, вул. Київська, 67, що призвело до вибуху, та як наслідок отримання тілесних ушкоджень громадянами ОСОБА_13 та ОСОБА_12 , а також знищення та пошкодження майна громадян.

Відповідно до висновку експерта №КСЕ-19/118-25/5099 від 09.04.2025, група об`єктів, вилучених в ході огляду місця події 20.03.2025 та в ході огляду 27.03.2025 та представлених на експертизу, до їх деформації являлись складовими частинами саморобного вибухового пристрою, що складався з корпусу оборонної осколкової гранати Ф-1 (спорядженого вибуховою речовиною метальної дії - на основі бездимного нітроцелюлозного пороху), підривача типу УЗРГМ (УЗРГМ-2), імовірно з засобу маскування (коробка з-під алкогольного напою «Jack Daniels») та імовірно датчика цілі (мобільного телефона).

За вказаним фактом 08.05.2025 ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.263-1 КК України.

Обґрунтованість підозри ОСОБА_4 у вчиненні даного кримінального правопорушення підтверджується зібраними у ході досудового розслідування доказами, в їх сукупності, іншими матеріалами кримінального провадження в сукупності.

Таким чином, громадянин України ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Рівне, зареєстрований та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 , обґрунтовано підозрюється у вчиненні умисного тяжкого злочину, за вчинення якого передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від п`яти до десяти років.

На даному етапі кримінального провадження, до встановлення судом фактичної істини у ньому, сукупність зазначених матеріалів є достатньою для висновку про обґрунтованість підозри ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення.

Відповідно до вимог ст. 9 КПК України, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінальних правопорушень, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваних, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують їх покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

Незважаючи на те, що підозрюваному ОСОБА_4 вручено повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.263-1 КК України, на вказаній стадії досудового слідства у матеріалах кримінального провадження наявні відомості, які дають підстави вважати, що є реальна необхідність у дослідженні всіх обставин вчинення ним та іншими невстановленими особами, як вказаного так і інших злочинів.

Відповідно до вимог п.4 ч.1 ст.184 КПК України, під час досудового слідства встановлено наявність ризиків, передбачених у п.п. 2, 3, 5 ч.1 ст. 177 КПК України, а саме: незаконно впливати на свідків, можливість знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин вчинення кримінальних правопорушень, вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, .

Вказані ризики існують, оскільки на даний час у зазначеному провадженні не встановлено всіх фактичних обставин та інших осіб, причетних до вчинення тяжкого кримінального правопорушення, у зв`язку з чим необхідний тривалий період часу для отримання доказів, які можуть бути використані під час судового розгляду та притягнення до кримінальної відповідальності інших осіб, які причетні до його вчинення.

Ризик того, що підозрюваний може незаконно впливати на свідків випливає з того, на даний час органом досудового розслідування встановлюються особи, які можуть бути допитані як свідки щодо відомих їм обставин вчинення ОСОБА_4 вищезазначеного злочину, тому у разі незастосування запобіжного заходу, вона може незаконно впливати на них з метою уникнення кримінальної відповідальності.

Крім того, відповідно до ч.1 ст.23 КПК України, суд досліджує докази безпосередньо та показання учасників кримінального провадження отримує усно, що не виключає ризику впливу ОСОБА_4 на свідків після дачі ними показань у ході досудового розслідування до початку судового розгляду.

Ризик знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин вчинення кримінальних правопорушень підтверджується тим, що на даний час не встановлені місця придбання боєприпасів та комопнентів саморобного вибухового пристрою ОСОБА_7 та ОСОБА_4 та шляхи їх подальшого використання, та інші причетні особи, які за вказівкою ОСОБА_4 у разі перебування останнього на волі, можуть знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин вчинення кримінальних правопорушень.

Ризик вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється ОСОБА_14 підтверджується тим, що кримінальне правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_14 вчинене на прохання інших на даний час невстановлених осіб, які можуть спонукати підозрювану до вчинення нових злочинів.

З метою забезпечення у повному обсязі вимог ч. 2 ст. 2, ст.ст. 91-94 КПК України, а також інших положень цього Кодексу, суду за доцільно врахувати складність даного кримінального провадження, необхідністю проведення значної кількості слідчих та процесуальних дій, та на основі такої мотивації застосувати стосовно підозрюваного ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту для забезпечення повного та об`єктивного здійснення досудового розслідування.

Викладене дає обґрунтовані підстави вважати, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України, а тому необхідним є застосування саме запобіжного заходу у вигляді тримання під домашнім арештом.

Вивченням особи ОСОБА_4 на даний час встановлено, що він працездатний, військовослужбовець за призовом по мобілізації.

Прокурор в судовому засіданні доводи клопотання підтримав, просив задовольнити та застосувати до підозрюваного ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту.

Підозрюваний ОСОБА_4 проти задоволення клопотання та застосування запобіжного заходу у виді домашнього арешту не заперечував.

Заслухавши пояснення прокурора, підозрюваного, дослідивши надані слідчим матеріали справи, слідчий суддя приходить до наступного висновку.

Судом встановлено, що в провадженні старшого слідчого в особливо важливих справах слідчого відділу УСБУ в Рівненській області підполковник юстиції, у зв`язку із здійсненням досудового розслідування перебувають матеріали кримінального провадження №0000054 від 20.03.2025 за підозрою ОСОБА_7 у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.263 КК України, за підозрою ОСОБА_11 у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.263 КК України, за підозрою ОСОБА_4 у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.263-1 КК України, за фактом вчинення злочинів, передбачених ч.3 ст.15, ч.2 ст.258, ч.1 ст.263 КК України

08.05.2025 ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.263-1 КК України.

Відповідно до ч.2 ст.177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений, може здійснити дії, передбачені ч.1 ст.177 КПК України

Слідчий, звертаючись з клопотанням про застосування щодо підозрюваного ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, а прокурор при розгляді клопотання довели про наявність обґрунтованої підозри у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.263-1 КК України, за вчинення якого передбачене покарання передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до десяти роківта наявність достатніх даних, що існує ризик, що підозрюваний ОСОБА_4 може незаконно впливати на свідків, можливість знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин вчинення кримінальних правопорушень, вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється.

Про недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику, визначеному у клопотанні, прокурором при його розгляді не доведено.

Отже, вирішуючи в даному випадку питання про обрання запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту підозрюваному ОСОБА_4 слідчий суддя враховує, що статтею 5 Європейської конвенції з прав людини передбачені випадки, коли особу може бути позбавлено свободи відповідно до процедури, встановленої законом, зокрема це може бути здійснено з метою до провадження її до компетентного судового органу за наявності обґрунтованої підозри у вчиненні нею правопорушення, або якщо обґрунтовано вважається необхідним запобігти вчиненню нею правопорушення чи її втечі після його вчинення (пункт «с»).

Таким чином, право на свободу та особисту недоторканність не є абсолютним і може бути обмежене, але тільки на підставах та в порядку, які чітко визначені в законі з дотриманням гарантій передбачених статтею 5 Конвенції.

В свою чергу, за змістом частин першої та другої статті 181 КПК домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

При цьому, домашній арешт являє собою позбавлення свободи в розумінні підпункту «с» пункту 1 статті 5 Європейської конвенції з прав людини (пункт 17 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Вітторіо та Луіджи Манчіні проти Італії», «Лавентс проти Латвії»).

Сукупність матеріалів на даному етапі кримінального провадження до моменту з`ясування істини у ньому є достатньою для висновку про обґрунтованість підозри ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення відповідає критеріям, сформованих в практиці Європейського суду з прав людини, зокрема, позиції у рішенні від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», якою відзначено, що термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення; а також позиції у рішенні від 30 серпня 1990 року у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства», якою відзначено, що вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення.

Вивченням особи ОСОБА_4 на даний час встановлено, що він працездатний, військовослужбовець за призовом по мобілізації, не похилого віку, тяжкими захворюваннями, які б перешкоджали його утриманню під домашнім арештом, не страждає. Даних, які б вказували на неможливість застосування до ОСОБА_4 вказаного запобіжного заходу, не встановлено.

Враховуючи вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним ОСОБА_4 у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.263-1 КК України, за вчинення якого передбачене покарання передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до десяти років, щодо підозрюваного ОСОБА_4 слід обрати запобіжний захід у виді домашнього арешту. Оскільки саме цей запобіжний захід забезпечить виконання підозрюваним процесуальних обов`язків та попередить вчинення ним дій, передбачених ч.1 ст.177 КПК України.

Відповідно до ч.1 ст.181 КПК України, домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби.

З урахуванням обставин справи, особи та його характеризуючих даних, суд вважає за необхідне застосувати до підозрюваного ОСОБА_4 цілодобовий домашній арешт.

Окрім цього, застосовуючи, щодо підозрюваного ОСОБА_4 запобіжний захід у виді домашнього арешту, слідчий суддя вважає за необхідне відповідно до ч.5 ст. 194 КПК України покласти на нього такі обов`язки: прибувати на виклик прокурора, слідчого та суду, не відлучатися із населеного пункту, в якому вона проживає (перебуває), без дозволу слідчого, прокурора або суду, утримуватися від спілкування зі свідками та підозрюваними у даному кримінальному провадженні.

На підставі викладеного, керуючись ст. 176-178, 181, 193, 194, 196 КПК України, слідчий суддя,

ухвалив :

Клопотання задоволити.

Застосувати щодо ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Рівне, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.263-1 КК України,- запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту в межах строку досудового розслідування, а саме до 25.05.2025 року включно.

Заборонити ОСОБА_4 цілодобово залишати житло за місцем проживання: за адресою: АДРЕСА_1 , окрім випадків оголошення «Повітряна тривога» (чи інше) та необхідності слідування та перебування в пунктах укриття.

Строк дії ухвали встановити до 25.05.2025 року.

Покласти на підозрюваного ОСОБА_4 такі обов`язки: прибувати на виклик прокурора, слідчого та суду, не відлучатися із населеного пункту, в якому вона проживає (перебуває), без дозволу слідчого, прокурора або суду, утримуватися від спілкування зі свідками та підозрюваними у даному кримінальному провадженні.

Термін дії обов`язків, покладених судом, визначити до 25.05.2025 року.

Виконання ухвали доручити органам Національної поліції за місцем проживання підозрюваного.

Ухвала щодо застосування запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення, а підозрюваний ОСОБА_4 негайно доставляється до місця проживання.

Виконання ухвали покласти на слідчого та прокурора.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Рівненського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя Рівненського міського суду ОСОБА_15