ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
провадження № 1-кп/753/742/25
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"11" вересня 2025 р. Дарницький районний суд міста Києва у складі:

головуючий суддя ОСОБА_1 ,

секретарі судового засідання ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

учасники судового провадження:

прокурори ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

потерпілий ОСОБА_6 ,

захисник ОСОБА_7 ,

обвинувачений ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР № 0002891 від 26.07.2023, за обвинуваченням

ОСОБА_8 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, українця громадянина України, із середньою освітою який офіційно не працевлаштований, який зареєстрований та проживає за адресою:

АДРЕСА_1 ,

раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України,

встановив:

І. Формулювання обвинувачення, яке пред`явлене особі і визнане судом недоведеним

ОСОБА_8 обвинувачується у тому, що будучи раніше судимим за злочин проти власності, належних висновків для себе не зробив, на шлях вправлення не став та вчинив новий умисний злочин за наступних обставин.

Так, ОСОБА_8 25 липня 2023 року, приблизно о 05 годині 55 хвилин, перебуваючи за адресою: м. Київ, вул. Урлівська, 30, побачив автомобіль марки

«Volkswagen Passat», державний номерний знак НОМЕР_1 , де у нього повторно виник злочинний умисел на таємне викрадення чужого майна, шляхом проникнення до вказаного автомобіля, в умовах воєнного стану.

Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, поєднаного з проникненням у сховище, ОСОБА_8 , діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, продовжуючи знаходитися за вказаною адресою, підійшов до автомобіля марки «Volkswagen Passat», державний номерний знак НОМЕР_1 , яким користується ОСОБА_6 , переконавшись та вважаючи, що за його діями ніхто не спостерігає, за допомогою заздалегідь підготовленого предмету, а саме викрутки, розбив заднє ліве скло пасажирських дверей та проник до салону автомобіля, звідки таємно викрав універсальний інструмент «Stanley Multi-Tool», 12 B 1 (STHT0-28111), вартістю 553,70 грн, набір ключів комбінованих «Toptul GAAD1602», вартістю 1 983,10 грн, набір головок «NEO tools » (F) х3/4» (М) 82-238», вартістю 3 022,50 грн.

Після чого, ОСОБА_8 з місця вчинення злочину зник, а

викраденим майном розпорядився на власний розсуд, чим спричинив

потерпілому ОСОБА_6 матеріальної шкоди на суму 5 559,30 грн.

Таким чином, ОСОБА_8 обвинувачується у таємному викраденні чужого майна (крадіжка), вчинена повторно, поєднана з проникненням у сховище, в умовах воєнного стану, тобто у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України.

За такого формулювання ОСОБА_8 було висунуте обвинувачення у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України.

ІІ. Позиції сторін судового провадження

У судових дебатах прокурор ОСОБА_4 просив визнати ОСОБА_8 винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк шість років.

Обвинувачений ОСОБА_8 вину у пред`явленому обвинуваченні заперечив повністю, захисник ОСОБА_7 просив про виправдання ОСОБА_8 у зв`язку із недоведеністю, що ним вчинене вказане кримінальне правопорушення.

ІІІ. Показання

3.1 Показання потерпілого ОСОБА_6 .

Потерпілий ОСОБА_6 пояснив суду, що 25 липня 2023 року вранці вийшов на паркувальний майданчик до свого автомобіля «Volkswagen Passat», державний номерний знак НОМЕР_2 , та помітив розбите скло на задніх дверцятах. Оглянувши машину й речі, які в ній знаходилися, він з`ясував, що зникли два набори інструментів, один чорного кольору, а інший менший за розміром, проте його відтінку потерпілий не згадав. Одразу викликав працівників поліції, написав заяву про вчинення злочину і вже згодом дізнався, що вказана подія потрапила в поле зору камер відеоспостереження, завдяки чому вдалося встановити особу ймовірного зловмисника. Додав також, що з викраденого майна йому нічого не повернули, окрім одного ключа з набору інструментів.

На запитання прокурора потерпілий зазначив, що надавав слідчому характеристику викрадених речей. Втім, оскільки знайти в інтернеті точний аналог цих наборів не вдалося, для ілюстрації було використано приблизні зразки. Щодо інструмента, який було повернуто, ОСОБА_6 впевнено ствердив, що це його особиста річ, яка зберігалася в автомобілі.

3.2 Показання свідка ОСОБА_9 .

Свідок ОСОБА_9 , посилаючись на ст. 63 Конституції України, відмовилася давати показання стосовно свого рідного брата ОСОБА_8

3.3 Показання обвинуваченого ОСОБА_8 .

Обвинувачений ОСОБА_8 у судовому засіданні вини не визнав та зазначив, що не вчиняв інкримінованого йому кримінального правопорушення. Він пояснив, що 25 липня 2023 року за адресою, де було викрадено майно, не перебував і до викрадених речей жодного відношення не має.

Інших запитань, у тому числі з боку прокурора, йому не ставилося.

IV. Документи

4.1 Витяг з ЄРДР від 26.07.2023 за № 0002891 від 26.07.2023 про внесення відомостей за заявою потерпілого ОСОБА_6 про крадіжку майна з автомобіля «Volkswagen Passat» із кваліфікацією за ч. 4 ст. 185 КК України.

4.2 Доручення від 26.07.2023 відповідно до якого начальник слідчого відділу Дарницького УП ГУНП у м. Києві доручив слідчій ОСОБА_10 провести досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0002891 від 26.07.2023.

4.3 Постанова від 26.07.2023, якою начальник слідчого відділу Дарницького УП ГУНП у м. Києві призначив групу слідчих у кримінальному провадженні.

4.4 Постанова від 26.07.2023, якою заступник керівника Дарницької окружної прокуратури м. Києва призначив групу прокурорів у кримінальному провадженні.

4.5 Повідомлення від 26.07.2023, відповідно до якого слідча ОСОБА_10 повідомила керівника Дарницької окружної прокуратури м. Києва про початок досудового розслідування у кримінальному провадженні за ч. 4 ст. 185 КК України.

4.6 Протокол про прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 25 липня 2023 року, відповідно до якого ОСОБА_6 подав заяву з проханням притягнути до відповідальності особу, яка, пошкодивши скло його автомобіля «Volkswagen Passat», державний номерний знак НОМЕР_2 , викрала інструменти для ремонту автомобіля. Розмір завданих збитків за оцінкою потерпілого становив орієнтовно 12 000 грн.

4.7 Рапорт від 25 липня 2023 року, складений оперуповноваженим ВКП Дарницького УП ГУНП у м. Києві, адресований начальникові Дарницького УП ГУНП у м. Києві полковнику поліції ОСОБА_11 рапорті зазначено, що 25.07.2023 було від повідомлення ОСОБА_6 , 1976 р.н., про пошкодження скла автомобіля «Volkswagen Passat», державний номерний знак НОМЕР_2 , та викрадення з нього інструментів.

4.8 Протокол огляду місця події від 25 липня 2023 року з ілюстративною фототаблицею до нього, проведений з 12 год. 50 хв. до 13 год. 10 хв., стосувався огляду ділянки місцевості за адресою: м. Київ, вул. Урлівська, 30, за участю потерпілого ОСОБА_6 та понятих. На вказаній ділянці знаходився автомобіль марки «Volkswagen Passat», червоного кольору, державний номерний знак НОМЕР_2 , із пошкодженим заднім лівим склом. Поряд із зазначеною місцевістю розташований магазин «Novus», а з правого боку церква та багатоповерховий будинок. Під час огляду жодних предметів не вилучалося.

4.9 Постанова слідчої Дарницького УП ГУНП у м. Києва від 26.07.2023 про визнання потерпілим у кримінальному провадженні ОСОБА_6

4.10 Заява ОСОБА_6 , в якій він просив долучити до матеріалів провадження скріншоти оголошень щодо інструментів, викрадених із його автомобіля, серед яких зображення універсального інструменту «Stanley Multi-Tool 12в1», який, за словами потерпілого, був викрадений із автомобіля, зображення набору головок «NEO tools», які, за твердженням потерпілого, були викрадені з автомобіля, зображення набору ключів комбінованих «Toptul GAAD1602», які потерпілий вказав як викрадені.

4.11 Доручення слідчої Дарницького УП ГУНП у м. Києва від 28.07.2023, яким працівникам ВКП Дарницького УП доручено встановити особу, яка вчинила правопорушення, допитати можливих свідків та перевірити наявність камер відеоспостереження.

4.12 Рапорт оперуповноваженого ВКП Дарницького УП ГУНП у м. Києві старшого лейтенанта поліції ОСОБА_12 від 28 липня 2023 року, з якого вбачається, що під час досудового розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за № 0002891 від 26.07.2023, було встановлено, що 25 липня 2023 року, приблизно о 05 год. 30 хв., за адресою: м. Київ, вул. Урлівська, 30, невстановлена особа шляхом розбиття скла автомобіля «Volkswagen Passat», державний номерний знак НОМЕР_2 , здійснила таємне викрадення інструментів, після чого з місця вчинення кримінального правопорушення зникла у невідомому напрямку. Під час проведення слідчих (розшукових) дій працівниками ВП № 2 Дарницького УП ГУНП у м. Києві було викрито та затримано ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Києва, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , котрий зізнався у вчиненому, частину речових доказів вилучено.

4.13 Протокол огляду місця від 28 липня 2023 року з додатком у вигляді відеозапису, проведений з 15 год. 38 хв. до 15 год. 42 хв., стосувався огляду за участю ОСОБА_8 та двох понятих у приміщенні Дарницького УП ГУНП у м. Києві, у службовому кабінеті № 208 за адресою: м. Київ, вул. Кошиця, 3-А. Під час вказаного огляду ОСОБА_8 детально розповів про інструменти, які були викрадені 25 липня 2023 року з автомобіля «Volkswagen Passat», державний номерний знак НОМЕР_2 . Надалі ОСОБА_8 видав рік, якою він заволодів, зокрема універсальний інструмент «Stanley Multi-Tool», що був поміщений до спеціального пакета № 7018262, а також одяг, у якому, за його словами, було вчинено кримінальне правопорушення, який поміщено до спеціального пакета НПУ № NPU1305714.

4.14 Протокол огляду предметів від 06 жовтня 2023 року з додатком у вигляді фотозображень, проведений з 18 год. 15 хв. до 18 год. 30 хв., стосувався огляду за участю підозрюваного ОСОБА_8 . Під час цієї слідчої дії були оглянуті одяг та рюкзак, поміщені до спецпакета НПУ № NPU1305714, а саме: 1) штани темно-синього кольору з двома кишенями та вертикальними білими смугами з обох боків, у правій частині під кишенею візерунок у виді числа «4»; 2) кофта з довгими рукавами синього кольору з написом «Nike / Just do it» у центрі фронтальної сторони; 3) картуз сірого кольору з написом «Buffalo Original / NY. STATE / CAP.CO / New Era / 1920» на фронтальній частині; 4) рюкзак чорно-сірого кольору з жовтими вставками та написом «Adventure 65L» у нижній частині. Також був оглянутий предмет, схожий на Multi-tool, поміщений до спецпакета НПУ № 7018262, чорного та жовтого кольору, розкладний, з різними насадками. Як зазначено у протоколі окремим пунктом, під час огляду ОСОБА_8 пояснив, що впізнає ці речі як ті, у які він був одягнений 25 липня 2023 року, близько 06:00, коли проник до автомобіля «Volkswagen Passat», державний номерний знак НОМЕР_2 , та викрав інструменти. Також ОСОБА_8 впізнав інструмент «Multi-tool», який, за його словами, знаходився у вказаному автомобілі.

4.15 Постанова 28.07.2023, якою слідчий СВ Дарницького УП ГУНП у м. Києві ОСОБА_13 визнано та приєднано до матеріалів кримінального провадження як речові докази: штани темно-синього кольору, кофту синього кольору, картуз сірого кольору, рюкзак чорно-сірого кольору з жовтими вставками, а також предмет, схожий на Multi-tool.

4.16 Розписка ОСОБА_6 , якою потерпілий підтвердив отримання на відповідальне зберігання речового доказу «Multi-tool», зобов`язавшись зберігати його до завершення провадження та вказав, що претензій ні до кого не має.

4.17 Протокол пред`явлення особи для впізнання від 28 липня 2023, проведений слідчим СВ Дарницького УП ГУНМ у м. Києві ОСОБА_13 за участю понятих, відповідно до якого свідок ОСОБА_14 упізнав за формою шиї, розміром носа, вух та рота особу під № 3 ( ОСОБА_8 ), який, за його словами, продав йому інструменти 25 липня 2023 року.

4.18 Запит, яким Дарницьке УП ГУНП звернулося до адміністрації магазину «Novus» з проханням надати відеозаписи з камер зовнішнього спостереження за 25.07.2023 року в період 05:50-06:00 год.

4.19 Заява охоронця магазину «Novus» ОСОБА_15 від 28.07.2023, якою до поліції передано диск CD-R із відеозаписами камер відеоспостереження магазину за 25.07.2023.

4.20 Протокол огляду відеозапису від 28 серпня 2023 року, під час якого було проведено огляд DVD-R диска з написом «25.06.2023 ПАРКОВКА».

При відтворенні файлу зафіксовано відеозапис, датований 25.07.2023, о 05:50:50, на якому зображена особа чоловічої статі у взутті чорного кольору, штанах темно-синього кольору, кофті синього кольору, картузі сірого кольору, з рюкзаком чорного кольору, зовні схожа на ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (далі - Особа № 1), яка рухається вздовж проїжджої частини поблизу житлового будинку за адресою: м. Київ, вул. Урлівська, 30. Ліворуч від ОСОБА_8 зображена особа жіночої статі у взутті чорно-білого кольору, штанах сірого кольору, кофті білого кольору, з сумкою чорного кольору, зовні схожа на ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (далі - Особа № 2).

О 05:51:10 Особа №1 зупиняється напроти автомобіля червоного кольору, зовні схожого на «Volkswagen Passat», у той час як Особа №2 проходить повз. О 05:51:18 Особа №1 підходить до зазначеного транспортного засобу та оглядає його з різних сторін. О 05:52:33 Особа № 1 ламає заднє вікно з лівого боку зазначеного автомобіля та прямує у невідомому напрямку.

У проміжок часу з 05:53:49 Особа № 1 повертається до автомобіля, відчиняє задні двері з лівого боку та дістає майно, яке там знаходиться. О 05:54:49 Особа № 1 виходить на проїжджу частину, тримаючи у лівій руці пластиковий кейс чорного кольору, який згодом поміщає до рюкзака. Наостанок, о 05:55:19 Особа № 1 повертається до автомобіля та проникає до салону, після чого зникає у невідомому напрямку, тримаючи у правій руці пластиковий кейс чорного кольору.

4.21 Постанова слідчого СВ Дарницького УП ГУНП у м. Києві ОСОБА_13 від 28 серпня 2023 року, якою оптичний носій (DVD-R диск) з відеозаписом, отриманим від магазину «Novus» за адресою: м. Київ, вул. Урлівська, 30, визнано документом у матеріалах кримінального провадження № 0002891 від 26.07.2023.

4.22 Постанова про призначення судово-товарознавчої експертизи від 12.09.2023, якою слідчим СВ Дарницького УП ГУНП у м. Києві ОСОБА_13 призначено судово-товарознавчу експертизу для визначення ринкової вартості майна (універсального інструмента «Stanley Multi-Tool», набору ключів «Toptul GAAD1602», набору головок «NEO tools»).

4.23 Відповідно до висновку судово-товарознавчої експертизи № 4124/23 від 13 вересня 2023 року, проведеної експертом ОСОБА_16 , ринкова вартість досліджуваних об`єктів станом на 25 липня 2023 року становила: універсальний інструмент «Stanley Multi-Tool», 12в1 (STHT0-28111) - 791 грн, набір ключів комбінованих «Toptul GAAD1602» - 2 696 грн, набір головок «NEO tools 1/2''(F) х3/4''(M) 84-238» - 4 684 грн, а загальна вартість майна склала 8 461 грн.

4.24 Постанова про призначення судово-товарознавчої експертизи від 12.09.2023, якою слідчим СВ Дарницького УП ГУНП у м. Києві ОСОБА_13 призначено судово-товарознавчу експертизу для визначення ринкової вартості майна (універсального інструмента «Stanley Multi-Tool», набору ключів «Toptul GAAD1602», набору головок «NEO tools») з урахуванням зносу.

4.25 Відповідно до висновку судово-товарознавчої експертизи № 5265/23 від 06 жовтня 2023 року, проведеної експертом ОСОБА_16 , ринкова вартість досліджуваних об`єктів станом на 24 липня 2023 року з урахуванням їх зносу становила: універсальний інструмент «Stanley Multi-Tool», 12 в 1 (STHT0-28111) - 553,70 грн, набір ключів комбінованих «Toptul GAAD1602» - 1 983,10 грн, набір головок «NEO tools 1/2"(F) x3/4"(M) 84-238» - 3 022,50 грн; загальна вартість усіх об`єктів становить 5 559,30 грн.

4.26 Також прокурором в ході судового розгляду були долучені документи стосовно ОСОБА_8 , серед яких:

4.26.1 вимога управління інформаційно-аналітичної підтримки ГУНП у м. Києві від 12 вересня 2023 року, яка складена стосовно попередніх судимостей ОСОБА_8 ;

4.26.2 довідка Департаменту охорони здоров?я Комунального некомерційного підтриємства «Київська міська наркологічна клінічна лікарня «Соціотерапія» про те, що ОСОБА_8 за даними облікової документації під наркологічним диспансерно-динамічним наглядом перебуває з 11 листопада 2002 року з діагнозом: розлади психіки і поведінки внаслідок вживання алкоголю;

4.26.3 Ухвала Дарницького районного суду м. Києва від 17.10.2023, якою слідчий суддя задовольнив клопотання слідчого та застосував до підозрюваного ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту строком на два місяці.

4.26.4 Вирок Дарницького районного суду м. Києва від 02.07.2021, яким ОСОБА_8 визнано винним за ч. 1 ст. 185 КК України (крадіжка), та призначено покарання у виді громадських робіт у розмірі 240 годин.

4.26.5 Довідка Центру пробації від 04.10.2023 яка містить інформацію про перебування ОСОБА_8 на обліку, направлення та виконання ним громадських робіт за попереднім вироком суду і зазначено, що з 240 годин відпрацьовано лише 12.

4.26.6 Вирок Дарницького районного суду м. Києва від 16.08.2019, яким ОСОБА_8 засуджено за ч. 1 ст. 309 КК України (незаконне придбання та зберігання психотропної речовини) до покарання у виді штрафу в розмірі 850 грн.

4.26.7 Вирок Дарницького районного суду м. Києва від 25 жовтня 2012 року, яким ОСОБА_8 визнано винним за ч. 2 ст. 185 КК України (крадіжка,) та призначено покарання у виді позбавлення волі на строк один рік шість місяців, на підставі ст. 75 КК України його звільнено від відбування з випробуванням на 01 рік.

4.26.8 Довідка з психіатричного закладу від 25 вересня 2023 року, яка підтверджує, що ОСОБА_8 під наглядом лікаря-психіатра у зазначеному медичному закладі не перебуває.

Доповнень судового розгляду відповідно до ст. 363 КПК України сторони судового провадження не мали.

V. Мотиви суду

Положеннями ч. 1 ст. 84 КПК України передбачено, що доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню.

Суд, оцінюючи надані стороною обвинувачення докази, враховує, що відповідно до принципу презумпції невинуватості, доведення вини особи має здійснюватися поза розумним сумнівом.

Обов`язок доведення покладається виключно на сторону обвинувачення, а будь-які сумніви тлумачаться на користь обвинуваченого.

При цьому відповідно до ч. 2 ст. 94 КПК України жоден доказ не має наперед встановленої сили. При постановленні вироку суд за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин кримінального провадження в їх сукупності, керуючись законом, повинен оцінити кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного рішення та для вирішення питань, зазначених у ст. 374 КПК України.

З огляду на це суд перевірив належність, допустимість і достатність доказів, поданих стороною обвинувачення і встановив, що вони не доводять вину ОСОБА_8 у інкримінованому йому кримінальному правопорушенні.

Першочергово суд зазначає, що обвинувачений ОСОБА_8 із самого початку судового розгляду послідовно й безвідступно заперечував свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення.

Під час свого допиту в судовому засіданні він повністю відмежувався від подій, викладених в обвинувальному акті, наголосивши на своїй непричетності до них, та жодним чином не змінював цієї позиції.

При цьому твердження обвинуваченого про непричетність до вчиненого злочину не були спростовані жодним із доказів, досліджених судом, хоча, як зазначав суд, саме на стороні обвинувачення лежить обов`язок доведення вини особи поза розумним сумнівом.

Серед основних доказів, наданих стороною обвинувачення, суду було подано протокол огляду місця від 28 липня 2023 року з додатком у вигляді відеозапису (див. п. 4.13).

Саме на цей документ прокурор посилався як на один із ключових у доведенні вини обвинуваченого ОСОБА_8 .

Частиною 1 статті 237 КПК України передбачено, що з метою виявлення та фіксації відомостей щодо обставин вчинення кримінального правопорушення слідчий, прокурор проводять огляд місцевості, приміщення, речей, документів та комп`ютерних даних.

Так, згідно із вказаним протоколом огляду місця від 28 липня 2023 року, проведеного у службовому кабінеті Дарницького УП ГУНП, за участю слідчого, ОСОБА_8 та понятих, обвинувачений нібито визнав свою причетність до крадіжки, повідомивши обставини події, добровільно видавши один з інструментів, які були викрадені з автомобіля, а також одяг, у якому він, за його словами, перебував під час вчинення злочину.

Суд звертає особливу увагу, що під час проведення огляду місця 28 липня 2023 року слідчим було залучено ОСОБА_8 як іншого учасника слідчої дії.

Фактично в межах цієї дії обвинувачений ОСОБА_8 надав усні пояснення, які за своєю суттю становили зізнання у вчиненні кримінального правопорушення, повідомивши обставини події та видавши особисті речі.

Водночас суд зазначає, що на момент проведення цієї слідчої дії ОСОБА_8 не перебував у статусі затриманого чи підозрюваного, йому не були роз`яснені права, передбачені ст. 42 КПК України, захисник при проведенні вказаної дії участі не брав.

Як випливає із реєстру матеріалів досудового розслідування, повідомлення про підозру ОСОБА_8 було здійснене лише 06 жовтня 2023 року, тобто більш ніж через два місяці після вказаної слідчої дії.

Суд має вказати на правову позицію, висловлену у постанові Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду від 9 липня 2024 року у справі № 678/428/23 (провадження № 51-2629км24), відповідно до якої сам по собі факт відсутності або несвоєчасного складання протоколу про затримання особи не є безумовною підставою для визнання всіх отриманих у подальшому доказів недопустимими.

Водночас суд звертає увагу, що обставини у цьому кримінальному провадженні є кардинально відмінними від ситуації, розглянутої Верховним Судом.

Так, у наведеній справі судами попередніх інстанцій було встановлено, що фактичне затримання відбулося наступного дня після події, особі обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, і відповідний строк був зарахований їй у строк попереднього ув`язнення. Крім того, у вказаній справі суди попередніх інстанцій не досліджували докази та процесуальні документи, отримані з порушенням права на захист під час затримання, і не поклали такі відомості в основу своїх рішень, виходячи з наявності інших доказів, які підтверджували вину.

У нашому кримінальному провадженні ж ситуація є протилежною.

Так, ОСОБА_8 був затриманий не безпосередньо після вчинення події, а лише через три дні, причому не за місцем проживання чи іншим володінням, а у службовому кабінеті слідчого.

Суд повторює, що будь-якого процесуального затримання до цього моменту не здійснювалось, статус підозрюваного йому не роз`яснювався, права, передбачені ст. 42 КПК України, не були надані, захисник не залучався.

За таких умов проведення так званого «огляду місця» у кабінеті слідчого, через певний проміжок часу, що рахується днями, під час якого фактично було отримано зізнавальні показання, видано особисті речі та один із інструментів, що походив з автомобіля потерпілого, не може вважатися належною процесуальною дією.

Більше того, сама форма проведення цієї слідчої дії свідчить про її штучність і невідповідність предмету та меті огляду місця події у розумінні ст. 237 КПК України, адже жодного місця фактично не існувало, а замість огляду місцевості чи приміщення слідчим було оформлено протокол дії, яка за своїм змістом становила допит обвинуваченого та ймовірно отримання від нього предметів поза процесуальними гарантіями.

На відміну від справи, розглянутої Верховним Судом, де ключове значення мали інші докази, у цьому провадженні саме цей протокол огляду місця є одним із ключових доказів обвинувачення. Проте, його використання як доказу порушує не лише вимоги ст.ст. 86, 87 КПК України, але й стандарти справедливого судового розгляду, визначені практикою Європейського суду з прав людини.

Таким чином, наведена постанова ККС ВС не змінює висновку суду про недопустимість протоколу огляду місця як доказу винуватості обвинуваченого у цьому кримінальному провадженні, оскільки в цьому конкретному випадку йдеться не про формальне процесуальне порушення, а про повну відсутність процесуальних гарантій та істотне порушення прав особи.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 87 КПК України недопустимими є докази, отримані внаслідок істотного порушення прав та свобод людини, гарантованих Конституцією та законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також будь-які інші докази, здобуті завдяки інформації, отриманій внаслідок істотного порушення прав та свобод людини.

Згідно з п. 4 ч. 2 ст. 87 КПК України суд зобов`язаний визнати істотним порушенням прав людини і основоположних свобод, зокрема, отримання показань чи пояснень від особи, яка не була повідомлена про своє право відмовитися від давання показань та не відповідати на запитання, або їх отримання з порушенням цього права.

Верховний Суд неодноразово зазначав, що не будь-яке формальне недотримання вимог кримінального процесуального закону при отриманні доказу автоматично тягне необхідність визнання доказу недопустимим. Натомість закон зобов`язує суд дати оцінку доказу з точки зору його допустимості з урахуванням того, чи було допущене порушення положень КПК України істотним та яким чином воно перешкоджало забезпеченню та реалізації прав і свобод особи.

Суд за наслідками оцінки взазаного протоколу дійшов переконання, що фактичне отримання від ОСОБА_8 відомостей про обставини кримінального правопорушення та ймовірно видача одного інструменту відбулося поза межами визначеної законом процедури та без процесуальних гарантій захисту.

За своєю суттю наведене зізнання та предмета були так би мовити замасковані під проведення огляду місця, що є неприпустимим.

Все викладене говорить про те, що зазначений протокол, в силу змісту положень ч. 4 ст. 95 КПК України, не може мати доказового значення та відповідно до вимог п. 4 ч. 2 ст. 87 КПК України вказаний доказ не може бути визнаним допустимим.

З цих же підстав суд оцінює критично протокол огляду предметів від 06 жовтня 2023 року з додатком у вигляді фотозображень (див. п. 4.14).

Він був складений більш ніж через два місяці після проведення протоколу огляду місця, під час якого ОСОБА_8 вже були надані відповідні речі та інструмент, та походження яких у останнього достовірно не встановлено.

При цьому відомості, відображені у цьому документі, зводяться виключно до повторної фіксації раніше вилучених предметів та до внесення до протоколу пояснень підозрюваного щодо їх походження, які ним були зазначені під час проведення протоколу огляду місця.

За таких обставин, зазначений протокол не створює жодної нової доказової інформації, а наведені у ньому твердження ОСОБА_8 про визнання вини не можуть братися до уваги як належний доказ, що вже суд вище зазначав.

Далі суд також надає оцінку протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 28 липня 2023 року, проведеного за участю свідка ОСОБА_14 , який нібито придбав у ОСОБА_8 інші інструменти, тобто ті, які останній не видавав слідчому (див. п. 4.17).

Разом із тим, суд звертає увагу, що у самому протоколі впізнання не ідентифіковані конкретні предмети, які нібито були предметом продажу.

Так, у ньому не міститься опису будь-яких індивідуальних ознак, маркувань чи інших характеристик цих інструментів, що дозволило б однозначно співвіднести їх із майном, яке зазначене в обвинувальному акті як викрадене.

Відтак у суду немає об`єктивних підстав вважати, що мова йшла саме про ті речі, які, за версією обвинувачення, були викрадені.

Крім того, суд зазначає, що після проведення впізнання жодних подальших слідчих дій щодо цих предметів не здійснювалося, позаяк не було проведено огляду чи виїмки інструментів, вони не були долучені до матеріалів кримінального провадження як речові докази, а у протоколі впізнання відсутні будь-які відомості про подальшу долю цих речей.

Це викликає обґрунтовані сумніви у тому, чи дійсно вони існували у володінні свідка на момент проведення впізнання.

Також суд враховує і часовий розрив між подією, що мала місце 25 липня 2023 року та проведенням впізнання 28 липня 2023 року.

Якщо інструменти справді були продані одразу після події, виникає запитання, чому орган досудового розслідування не забезпечив їх огляд та вилучення протягом цих трьох днів. Якщо ж станом на 28 липня інструментів уже не було, то чому про це не зазначено у протоколах чи інших матеріалах провадження.

Відсутність цієї інформації лише посилює сумніви щодо достовірності викладених у протоколі даних.

Отже, на переконання суду протокол пред`явлення для впізнання не може вважатися доказом, який підтверджує вину ОСОБА_8 , оскільки він не встановлює належним чином зв`язку між особою обвинуваченого та викраденим майном і відповідно не підкріплений іншими доказами.

Щодо інших наданих сторонами доказів, то вони відповідно є недостатніми для встановлення винуватості ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення поза розумним сумнівом.

Так, суд дослідив відеозаписи з камер спостереження від 25 липня 2023 року та самостійно звернув увагу на ті фрагменти, де зображення осіб є найбільш чітким і дозволяє зробити спробу ідентифікації (див. п. 4.20).

Водночас навіть за таких умов технічна якість запису та віддаленість камер не дають можливості з упевненістю встановити, що зафіксованою особою є саме обвинувачений ОСОБА_8 .

За відсутності призначення судово-портретної чи фототехнічної експертизи, а також будь-яких інших додаткових доказів, які б підтверджували ототожнення зображеної на відео особи з обвинуваченим, суд дійшов висновку, що наданий відеозапис має лише орієнтовне значення та не може самостійно чи в сукупності з іншими доказами доводити вину ОСОБА_8 .

Суд надав оцінку також двом рапортам, долученим до матеріалів кримінального провадження.

Так, рапорт від 25 липня 2023 року, складений оперуповноваженим ВКП Дарницького УП ГУНП у м. Києві містить відомості про звернення потерпілого ОСОБА_6 щодо пошкодження скла автомобіля «Volkswagen Passat» та викрадення інструментів.

Зазначений документ лише фіксує факт звернення громадянина до поліції та не містить даних, які б прямо чи опосередковано підтверджували причетність до вчиненого злочину обвинуваченого ОСОБА_8 .

Відтак, цей рапорт не може вважатися доказом у розумінні ст. 84 КПК України, а є лише фіксацією повідомлення про подію.

Інший рапорт від 28 липня 2023 року, складений старшим лейтенантом поліції ОСОБА_17 , містить відомості про те, що під час досудового розслідування було встановлено причетність ОСОБА_8 до крадіжки, а також зафіксовано його нібито зізнання у вчиненому та видачу частини викраденого майна.

Водночас суд зауважує, що такий документ не може братися до уваги як належний доказ, оскільки відображає лише службові твердження працівника поліції, які не підтверджені допустимими доказами.

Ба більше, Верховний Суд у своїй практиці неодноразово наголошував, що рапорт працівника поліції сам по собі не є доказом у розумінні ст. 84 КПК України, оскільки не містить самостійно встановлених обставин події та не належить до передбачених законом джерел доказів. Зокрема, така позиція була висловлена у постанові Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 13 червня 2024 року у справі № 2512/183/19 (провадження № 51-5038км23).

Таким чином, суд не бере зазначені рапорти до уваги як докази винуватості або невинуватості обвинуваченого, а розцінює їх виключно як формальну службову інформацію, яка не має доказової ціності у межах оцінки фактичних обставин.

Показання потерпілого ОСОБА_6 , протокол про прийняття заяви від нього, протокол огляду місця події дійсно підтверджують сам факт крадіжки інструментів з його автомобіля (див. п. 3.1, 4.6, 4.8), а долучені до матеріалів кримінального провадження висновки судово-товарознавчих експертиз підтверджують вартість викраденого майна (див. п. 4.23, п. 4.25).

Водночас жоден з цих доказів не містить відомостей, які б давали можливість пов`язати факт вчинення крадіжки саме з обвинуваченим ОСОБА_8 .

Суд також надав оцінку долученим прокурором документам щодо особи обвинуваченої та встановив, що справді ОСОБА_8 є особою, який раніше притягувався до кримінальної відповідальності, та веде спосіб життя, який можна охарактеризувати як асоціальний (див. п. 4.26).

Водночас зазначені обставини не можуть бути підставою для проведення досудового розслідування формального характеру, без дотримання вимог кримінального процесуального закону та належного забезпечення процесуальних гарантій, оскільки кожна особа, незалежно від її минулого чи способу життя, має право на справедливе проведення слідства та судового розгляд і на повагу до своїх прав та свобод.

Як уже зазначав суд і вважає за необхідне знову наголосити, обов`язок доведення вини особи у кримінальному провадженні повністю покладається на сторону обвинувачення, тоді як суд виконує роль незалежного та неупередженого арбітра.

У цьому контексті показовим є перебіг допиту обвинуваченого в судовому засіданні коли на поставлене прокурором запитання «Ви були на місці події у той день?» ОСОБА_8 чітко відповів: «Ні, не був». Після цього прокурор не ставив жодних додаткових, уточнюючих, конкретизуючих чи деталізуючих запитань, не намагався з`ясувати причин такої позиції та не зіставив її з матеріалами досудового розслідування.

Така пасивність сторони обвинувачення особливо контрастує з тим, що в матеріалах провадження містяться процесуальні документи, з яких нібито випливає, що під час досудового розслідування ОСОБА_8 визнавав обставини події та надавав визначальні для обвинувачення пояснення.

За цих умов цілком природно виникає питання, чому прокурор, маючи на руках такі зізнавальні матеріали, не вважав за потрібне поставити жодного прямого чи деталізованого запитання обвинуваченому під час його допиту в суді.

Суд, у свою чергу, вжив усіх передбачених законом заходів для повного й неупередженого розгляду кримінального провадження, були допитані обвинувачений, потерпілий та свідок, досліджено письмові докази, обсяг яких визначила сторона обвинувачення.

Пошук нових доказів після проведення всіх можливих процесуальних дій не входить до компетенції суду.

Безумовно, істотне порушення фундаментальних прав і свобод особи є отримання доказів внаслідок неналежного поводження, примусу до самовикриття чи позбавлення права на допомогу захисника, що не може бути терпимим у правосудді.

Завдання суду полягає у тому, щоб протидіяти таким практикам і не допустити їхнього закріплення як звичайної практики органів правопорядку.

Прокурор, реалізуючи обов`язок доказування, не може обмежитися формальним поданням матеріалів, а повинен розкрити їх зміст і переконати суд, що вони дійсно доводять ті обставини, які підлягають встановленню у кримінальному провадженні.

При цьому слід мати на увазі, що чим тяжчим є інкримінований злочин, тим більш суворим має бути підхід суду до оцінки стандарту доведеності вини під час ухвалення вироку.

Аналізуючи встановлені обставини та наведені норми чинного законодавства, суд дійшов до беззаперечного висновку, що під час судового розгляду не було доведено із дотриманням стандарту «поза розумним сумнівом», що ОСОБА_8 вчинив інкриміноване йому кримінальне правопорушення, оскільки за наявності очевидних недоліків досудового слідства, наданих суду доказів не достатньо для ухвалення обвинувального вироку.

Коли зібрані у справі докази не підтверджують обвинувачення і всі можливості збирання додаткових доказів вичерпані, суд зобов`язаний постановити виправдувальний вирок.

Відповідно до положень п. 2 ч. 1 ст. 373 КПК України виправдувальний вирок ухвалюється у разі, якщо не доведено, що кримінальне правопорушення вчинене обвинуваченим.

Підсумовуючи викладене, суд вважає необхідним визнати обвинуваченого ОСОБА_8 невинуватим у вчиненні 25 липня 2025 року таємного викрадення чужого майна (крадіжка), вчиненому повторно, з проникненням у сховище, в умовах воєнного стану, оскільки не доведено, що це кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 185 КК України, вчинене обвинуваченим ОСОБА_8 .

VI. Ухвалення інших рішень щодо питань, які вирішуються судом при ухваленні вироку

Цивільний позов не заявлено.

Під час досудового розслідування обвинуваченому ОСОБА_8 обрано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту у нічний час доби, що завершив свою дію на час ухвалення вироку. Під час судового розгляду запобіжний захід не обирався.

Процесуальні витрати у цьому кримінальному провадженні відсутні.

Долю речових доказів у провадженні слід вирішити відповідно до вимог ст. 100 КПК України.

Арешт майна не накладався.

Керуючись статтями 94, 100, 368, 370, 373, 374 КПК України, суд

ухвалив:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати невинуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, та виправдати за недоведеністю вчинення цього правопорушення обвинуваченим.

Під час досудового розслідування обвинуваченому ОСОБА_8 обрано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту у нічний час доби, що завершив свою дію на час ухвалення вироку. Під час судового розгляду запобіжний захід не обирався.

Процесуальні витрати у цьому кримінальному провадженні відсутні.

Після набрання вироком законної сили речові докази у кримінальному провадженні, а саме: штани темно-синього кольору, кофту синього кольору, картуз сірого кольору, рюкзак чорно-сірого кольору з жовтими вставками, знищити; предмет, схожий на Multi-tool залишити потерпілому ОСОБА_6 як власнику за належністю.

Вирок може бути оскаржено до Київського апеляційного суду через Дарницький районний суд м. Києва протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_18