Справа № 159/4931/25
Провадження № 1-кп/159/498/25
КОВЕЛЬСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 серпня 2025 року м. Ковель

Ковельський міськрайонний суд Волинської області

в складі головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

потерпілого - ОСОБА_6 , (який приймає участь в режимі відеоконференції), представника потерпілого ОСОБА_7 (який приймає участь в режимі відеоконференції),

розглянувши у відкритому судовому засіданні обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001198 від 31 серпня 2024 року стосовно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця села Вовковиї Демидіївського району Рівненської області, українця, громадянина України, з вищою освітою, військовослужбовця військової частини НОМЕР_1 у військовому званні «солдат», зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого частиною четвертою статті 185 КК України,

в с т а н о в и в :

обвинувачений ОСОБА_4 , 30 серпня 2024 року, близько 15:00 години, в умовах воєнного стану, що діє відповідно до Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» №64/2022 від 24 лютого 2022 року, затвердженого Законом України №2102-1Х від 24 лютого 2022 року, діючи умисно, керуючись корисливим мотивом та з метою таємного викрадення чужого майна, усвідомлюючи протиправність своїх дій, передбачаючи та бажаючи настання суспільно небезпечних наслідків, перебуваючи на території приватного підприємства «Компанія ЮКОН», що по вул. Володимирська, 135 в м. Ковелі Волинської області біля транспортного засобу марки «Volkswagen LT35», реєстраційний номер НОМЕР_2 , скориставшись відсутністю водія вказаного автомобіля, шляхом відчинення незачинених передніх пасажирських дверцят, проник в салон транспортного засобу, звідки з бардачка, таємно викрав грошові кошти в сумі 84500 гривень, належні приватному підприємцю ОСОБА_6 , внаслідок чого останньому було завдано майнової шкоди на вказану суму.

Своїми умисними діями, які виразились у таємному викраденні чужого майна (крадіжці), вчиненому в умовах воєнного стану та поєднаному з проникненням у сховище обвинувачений ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення (злочин), передбачений ч.4 ст. 185 КК України.

Будучи допитаним у ході судового розгляду обвинувачений ОСОБА_4 винуватим себе у вчиненні інкримінованого йому злочину визнав повністю, у вчиненому щиро кається і прохає суворо не карати. Підтвердив обставини викладенні в обвинуваченні. Цивільний позов по відшкодування майнової шкоди визнав повністю.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_5 в судовому засіданні вважала заявлені позовні вимоги по відшкодування моральної шкоди та витрат на правничу допомогу дещо завищеними та просила ці суми зменшити. Обвинувачений з цих підстав підтримав позицію захисника.

Потерпілий та його представник в судовому засіданні підтвердили факт викрадення грошових коштів на суму зазначену в обвинуваченні при викладених обставин.

Оскільки обвинувачений ОСОБА_4 повністю визнав свою винуватість у інкримінованому йому органом досудового розслідування кримінального правопорушення (злочину), погодився з кваліфікацією вчиненого ним діяння, а інші учасники кримінального провадження не мають жодних заперечень щодо встановлених обставин, при цьому позиція учасників кримінального провадження є добровільною, суд вважає недоцільним дослідження доказів, поданих на підтвердження події кримінального правопорушення і винуватості обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення.

Умисні дії обвинуваченого ОСОБА_4 органом досудового розслідування вірно кваліфіковано за ч. 4 ст. 185 КК України, тобто у таємному викраденні чужого майна (крадіжці), вчиненому в умовах воєнного стану та поєднаному з проникненням у сховище.

Призначаючи покарання суд враховує тяжкість вчинення обвинуваченим кримінального правопорушення, обставини справи та особу винного у їх сукупності. Зокрема суд враховує ту обставину, що обвинувачений раніше притягувався до кримінальної відповідальності за злочини проти власності та повторно скоїв аналогічний злочин.

До обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 суд відносить щире каяття у скоєному , те що він має на своєму утриманні неповнолітніх дітей.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого суд не вбачає.

З урахуванням наведеного необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого ОСОБА_4 та попередження вчинення ним нових злочинів буде покарання, пов`язане з ізоляцією його від суспільства, призначене у межах санкції ч.4 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі.

Підстав для застосування ст.ст.69,75 КК України обвинуваченому ОСОБА_4 суд не вбачає.

Призначаючи реальне покарання в мінімальних межах, суд приймає до уваги суму викраденого майна потерпілого, а також позицію щодо покарання останнього, оскільки збитки не відшкодовані, майновий та сімейний стан обвинуваченого ОСОБА_4 , його ставлення до скоєного.

Саме таке покарання на переконання суду буде достатнім для виправлення останнього та справедливим.

Представником потерпілого ОСОБА_6 - ОСОБА_7 заявлено цивільний позов до ОСОБА_4 про відшкодування матеріальних збитків в сумі 84500 грн., моральної шкоди, розмір якої потерпілий оцінює в сумі 30000 грн. та витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 20000 грн.

Щодо заявленого цивільного позову у кримінальному провадженні, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 127 КПК України шкода, завдана кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням, може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову в кримінальному провадженні.

Згідно з ст. 128 КПК України, особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння.

Цивільний відповідач ОСОБА_8 повністю визнав цивільний позов потерпілого в частині відшкодування матеріальної шкоди в сумі 84500 грн., а тому позовні вимоги в цій частині слід задовольнити повністю.

Що стосується моральної шкоди, яку потерпілий оцінив в сумі 30000 грн., то вимоги цивільного позивача щодо відшкодування моральної шкоди слід задовольнити частково .

При вирішенні позову в частині відшкодування моральної шкоди, суд враховує вимоги ст. 1167 ЦК України, відповідно до якої моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Згідно ч.3 ст. 23 ЦК України, розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Вирішуючи питання про відшкодування моральної шкоди, суд також враховує правову позицію, викладену у постанові Великої Палати Верховного Суду від 15.12.2020 (справа № 752/17832/14-ц), відповідно до якої, визначаючи розмір відшкодування, суд має керуватися принципами розумності, справедливості та співмірності. Розмір відшкодування моральної шкоди має бути не більшим, ніж достатньо для розумного задоволення потреб потерпілої особи, і не повинен приводити до її безпідставного збагачення.

Беручи до уваги вищевказані вимоги закону, визначаючи розмір грошового відшкодування в рахунок моральної шкоди потерпілому на підставі вимог статті 1167 ЦК України, суд враховує вимоги розумності та справедливості, тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, глибину фізичних і душевних страждань потерпілого, інші обставини справи, ступінь вини обвинуваченого та оцінює їх в розмірі 15000 гривень, які слід стягнути із обвинуваченого.

При цьому враховується те, що шкода яка заподіяна потерпілому не відшкодована навість частково.

З огляду на викладене, суд вважає за необхідне позовні вимоги про стягнення моральної шкоди задовольнити частково в сумі 15000 гривень.

Ця сума, на думку суду, відповідає вимогам розумності та справедливості і за даних конкретних обставин не може вважатися явно завищеною чи надмірною.

Згідно з ч. ч. 1-4 ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Як вбачається з аналізу наведених правових норм, документально підтверджені судові витрати підлягають компенсації стороні, на користь якої ухвалене рішення, за рахунок іншої сторони. На підтвердження складу та розміру витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги, документи, що свідчать про оплату обґрунтованого гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку.

В обґрунтування витрат на правничу допомогу цивільним позивачем надано копію ордеру на надання правової допомоги, згідно якого адвокат ОСОБА_7 здійснював представництво потерпілого (цивільного позивача) на підставі свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю, акт здачі- прийняття робіт (надання послуг), прибутковий касовий ордер від 31.07.2025 року про оплату правничої допомоги на загальну суму 20000 грн.

Впродовж судового розгляду кримінального провадження, адвокат ОСОБА_7 здійснював представництво інтересів потерпілого, брав участь в двох судових засіданнях в режимі відеоконференції, готував процесуальні документи.

Потерпілий звернувся до суду із позовною заявою про відшкодування шкоди, заподіяної кримінальним правопорушенням, у тому числі і про відшкодування процесуальних витрат на правову допомогу.

Вирішуючи питання про стягнення витрат на правничу допомогу, суд бере до уваги зміст заяв та клопотань представника цивільного позивача по суті, складність справи, час, затрачений ним в судових засіданнях, їх кількість, витрачений представником цивільного позивача час на виконання ним відповідних робіт щодо правової консультації, збирання доказової бази, а тому суд виходить з конкретних обставин справи, вважає що визначений розмір оплати є завищеним та не є співмірним обсягу наданих послуг.

Отже, суд приходить до висновку, що справедливим та виваженим буде стягнення з обвинуваченого на користь потерпілого витрат на правничу допомогу в сумі 10000 грн.

Такий розмір витрат на думку суду, на професійну правничу допомогу є доведеним, документально обґрунтованим і відповідає критеріям реальності наданих адвокатських послуг, розумності, співмірності та конкретним обставинам справи з урахуванням її складності.

Процесуальні витрати підлягають стягненню з обвинуваченого,

Речові докази у справі відсутні.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст.373-375 КПК України, суд,

ухвалив :

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.4 ст. 185 КК України та призначити йому покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі.

Строк відбування покарання рахувати з моменту затримання, тобто з 12 червня 2025 року.

Запобіжний захід обвинуваченому до вступу вироку в законну силу залишити попередній тримання під вартою.

Цивільний позов потерпілого ОСОБА_6 до обвинуваченого ОСОБА_4 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_4 ( РНОКПП НОМЕР_3 ) на користь ОСОБА_6 (РНОККПП НОМЕР_4 ) завдану кримінальним правопорушенням майнову шкоду в розмірі 84500 грн. (вісімдесят чотири тисячі п`ятсот гривень), моральну шкоду в розмірі 15000 грн (п`ятнадцять тисяч гривень), а також витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 10000 грн ( десять тисяч гривень).

Стягнути з обвинуваченого ОСОБА_4 (РНОКПП НОМЕР_3 ) в дохід держави процесуальні витрати, пов`язані з проведенням судово-дактилоскопічної експертизи в сумі 3029,12 ( три тисячі двадцять дев`ять грн. 12 коп.).

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржений до Волинського апеляційного суду через Ковельський міськрайонний суд відповідно до положень ч.3 ст.349 КПК України протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а обвинуваченим, який перебуває під вартою протягом того ж строку з моменту вручення копії вироку.

Копію вироку, після його проголошення, негайно вручити обвинувачему, потерпілому, захиснику та прокурору.

Головуючий: ОСОБА_1