Провадження № 11-кп/824/4340/2025 Доповідач в 2 інстанції - ОСОБА_2
КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

І м е н е м У к р а ї н и

25 червня 2025 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі

суддів: ОСОБА_2 (головуючої), ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретар - ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві апеляційну скаргу захисника засудженої ОСОБА_6 - адвоката ОСОБА_7 на ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 23 грудня 2024 року,

в с т а н о в и л а:

До Шевченківського районного суду м. Києва надійшло клопотання захисника ОСОБА_7 про звільнення засудженої ОСОБА_6 від призначеного вироком Дніпровського районного суду м. Києва від 09 квітня 2024 року покарання на підставі ч. 2 ст. 74 КК України.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 23 грудня 2024 рокуклопотання захисника ОСОБА_7 повернуто заявнику без розгляду.

Вказане рішення суд першої інстанції мотивував тим, що в матеріалах справи відсутні будь-які відомості, які б підтверджували, що засуджена ОСОБА_6 відбуває покарання в установах виконання покарань в межах територіальної юрисдикції Шевченківського районного суду міста Києва, а тому клопотання підлягає поверненню особі, яка його подала, у зв`язку з порушенням правил підсудності.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, захисник засудженої ОСОБА_6 - адвокат ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій указав на незаконність оскаржуваної ухвали. В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначив, що в порядку виконання вироку Дніпровського районного суду м. Києва від 09 квітня 2024 року ОСОБА_6 перебуває в ДУ «Київський слідчий ізолятор», що підтверджується листом Дніпровського УП ГУНП у м. Києві від 31.10.2024 року, копія якого долучалась до матеріалів клопотання, а тому за змістом ст. 537, 539 КПК України клопотання про вирішення питання щодо звільнення від покарання у випадках, передбачених ч. 2 ст. 74 КК України, подається до суду, в межах територіальної юрисдикції якого виконується вирок, тобто до Шевченківського районного суду м. Києва. Також захисник звернув увагу на положення ст. 2 ЗУ «Про попереднє ув`язнення», якою передбачено, що метою попереднього ув`язнення, в тому числі, є забезпечення виконання вироку. Вважає, що суд першої інстанції належним чином не дослідив вищевказаний лист від 31.10.2024 року та прийшов до помилкових висновків про порушення територіальної підсудності клопотання, враховуючи також те, що вінне був обмежений у можливостях подати запит до ДУ «Київський слідчий ізолятор» про відбування ОСОБА_6 покарання для вирішення питання підсудності, однак цього не зробив, чим допустив неповноту судового розгляду та істотне порушення вимог кримінального процесуального закону. Просив оскаржувану ухвалу скасувати та призначити новий розгляд у суді першої інстанції.

Захисник ОСОБА_7 та прокурор до суду не з`явились, захисник в апеляційній скарзі просив проводити розгляд справи у його відсутності, прокурор причини неявки не повідомив, хоча належним чином були повідомлені про дату та час розгляду справи. Неявка прокурора і захисника відповідно до вимог ч. 4 ст. 405 КПК України, не перешкоджає розгляду справи.

Перевіривши матеріали судового провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Згідно з вимогами ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Вказані вимоги закону судом першої інстанції були дотримані.

За приписами п. 13 ч. 1 ст. 537 КПК України, під час виконання вироків суд, визначений частиною другою статті 539 цього Кодексу, має право вирішувати питання про звільнення від покарання і пом`якшення покарання у випадках, передбачених частинами 2 і 3 статті 74 Кримінального кодексу України.

Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 539 КПК України, клопотання (подання) про вирішення питання, пов`язаного із виконанням вироку, подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого виконується вирок, в тому числі у разі необхідності вирішення питань, передбачених пунктом 13 частини першої статті 537 цього Кодексу.

Згідно з ч. 1 ст. 18 КВК України виправні колонії виконують покарання у виді позбавлення волі на певний строк, довічного позбавлення волі.

Як вбачається з матеріалів провадження, ОСОБА_6 засуджена вироком Дніпровського районного суду м. Києва від 09.04.2024 року за ч. 4 ст. 185, ч. 4 ст. 70 КК України до остаточного покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років 1 місяць.

Належні та обґрунтовані відомості про те, що засуджена ОСОБА_6 відбуває покарання в межах територіальної юрисдикції Шевченківського районного суду міста Києва, матеріали справи не містять, а тому висновки суду першої інстанції є обґрунтованими. При цьому, посилання захисника на те, що ОСОБА_6 поміщена до ДУ «Київський слідчий ізолятор» не свідчить про те, що в ДУ «Київський слідчий ізолятор» вона саме відбуває покарання, призначене вироком Дніпровського районного суду м. Києва від 09.04.2024 року.

Разом з цим, як вбачається з листа ДУ «Київський слідчий ізолятор» від 23.06.2025 року № 08/14471, направленого до суду апеляційної інстанції, згідно з обліковими даними картотеки ОСОБА_6 24.11.2024 року вибула в розпорядження ДУ «Збаразька виправна колонія (№ 63)», що фактично свідчить про те, що станом на час звернення захисника ОСОБА_7 до Шевченківського районного суду м. Києва із клопотанням про звільнення ОСОБА_6 від призначеного вироком покарання на підставі ч. 2 ст. 74 КК України, тобто станом на 19.12.2024 року, засуджена ОСОБА_6 вже відбувала покарання в ДУ «Збаразька виправна колонія (№ 63)». Наведе також підтверджує висновки суду першої інстанції про те, що клопотання захисника подане з порушенням правил підсудності.

На підставі викладеного, колегія суддів приходить до висновку, що ухвала Шевченківського районного суду м. Києва від 23 грудня 2024 року, якою клопотання захисника ОСОБА_7 про звільнення ОСОБА_6 від призначеного судом покаранняповернуто, відповідає вимогам закону, підстав для її зміни чи скасування колегія суддів не знаходить, у зв`язку із чим залишає цю ухвалу без змін, а апеляційну скаргу захисника - без задоволення.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу захисника засудженої ОСОБА_6 - адвоката ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 23 грудня 2024 року, якою клопотання захисника ОСОБА_7 про звільнення ОСОБА_6 від призначеного судом покаранняповернуто - залишити без змін.

Ухвала в касаційному порядку оскарженню не підлягає.

СУДДІ

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4