Справа № 639/3005/25
Провадження № 1-кп/639/290/25
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 вересня 2025 року м. Харків

Новобаварський районний суд міста Харкова у складі

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

судового розпорядника ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Харкові кримінальне провадження № 0000273 від 19.03.2025 за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Благодатівка Куп`янського району Харківської області, громадянина України, з середньою спеціальною освітою, неодруженого, який проходить військову службу у військовій частині НОМЕР_1 Збройних сил України, без місця реєстрації, фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення злочину, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_5 ,

потерпілого ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

в с т а н о в и в:

І. Формулювання обвинувачення, визнане судом доведеним

ОСОБА_4 у період воєнного стану, поширеного на території України, де підрозділи збройних сил та інших військових формувань РФ продовжують агресивну війну проти України та повномасштабне вторгнення на територію України, з метою зміни меж території або державного кордону України на порушення порядку, встановленого Конституцією України, будучи обізнаним про Указ Президента України № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» та Закон України № 2102-ІХ від 24.02.2022 «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні», вчинив злочин проти власності за наступних обставин.

Так, 17 березня 2025 року приблизно о 11 годині 35 хвилин ОСОБА_4 перебував поруч із комісійним магазином одягу « ІНФОРМАЦІЯ_2 » за адресою: м. Харків, вул. Полтавський шлях, буд. 39, де побачив велосипед «Vector», який був залишений потерпілим ОСОБА_6 , після чого у ОСОБА_4 виник раптовий злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення вищевказаного велосипеду, та, реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на таємне викрадення вищевказаного велосипеду, діючи умисно, з корисливих мотивів, з метою незаконного збагачення, усвідомлюючи протиправність свого злочинного задуму, використовуючи ту обставину, що за його діями, як на його думку, ніхто не спостерігає і не може завадити доведенню протиправного умислу до кінця, таємно заволодів велосипедом «Vector» вартістю 6 750 грн. 00 коп., що підтверджується висновком судово-товарознавчої експертизи № 930/25 від 25.03.2025.

Таким чином, ОСОБА_4 діючи усвідомлено, виконав усі дії, які вважав за необхідне для доведення до кінця свого злочинного умислу, спрямованого на заволодіння велосипедом, належним ОСОБА_6 .

Після цього ОСОБА_4 , звернувши на свою користь майно, з місця вчинення злочину зник, розпорядившись ним в подальшому на власний розсуд.

У результаті вчинення кримінального правопорушення ОСОБА_4 спричинив матеріальну шкоду потерпілому ОСОБА_6 на суму 6 750 грн. 00 коп.

ІІ. Позиція обвинуваченого ОСОБА_4 щодо пред`явленого обвинувачення та висновки суду

Під час судового розгляду обвинувачений ОСОБА_4 вину у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення злочину, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, визнав у повному обсязі, фактичні обставини вчинення кримінального правопорушення, як вони встановлені в обвинувальному акті, не оспорює.

Під час допиту у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 надав показання, що 17 березня 2025 року в денний час він, перебуваючи за адресою: м. Харків, вул. Полтавський шлях, буд. 39, вчинив крадіжку велосипеда, який був залишений без нагляду, який здав у ломбард, що територіально розташований в районі «Нові будинки» у м. Харкові, за яку суму не пам`ятає. За отримані грошові кошти придбав мобільний телефон для своєї доньки.

Обвинувачений ОСОБА_4 зазначає, що вину в інкримінованому злочині він визнає повністю та у вчиненому щиро розкаюється.

Пред`явлений потерпілим ОСОБА_6 цивільний позов обвинувачений ОСОБА_4 визнав у повному обсязі.

Показання ОСОБА_4 є послідовними, логічними і не викликають у суду сумніву щодо правильності розуміння обвинуваченим змісту обставин кримінального правопорушення, добровільності та істинності його позиції.

ІІІ. Висновки суду

Під час судового розгляду прокурор, потерпілий та обвинувачений вважали за можливе розглянути кримінальне провадження в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України, обмежившись допитом обвинуваченого, а також дослідженням матеріалів, які характеризують особу обвинуваченого, оскільки ОСОБА_4 повністю визнає вину у вчиненні цього кримінального правопорушення та не оспорює правову кваліфікацію вчиненого злочину.

При цьому судом з`ясовано в учасників судового провадження, чи правильно вони розуміють зміст цих фактичних обставин, чи не має сумнівів у добровільності їх позиції, та на виконання вимог ч. 3 ст. 349 КПК України роз`яснено їм, що у такому випадку учасники будуть позбавлені права оскаржити визнані обставини в апеляційному порядку.

Враховуючи той факт, що обвинувачений ОСОБА_4 визнав свою вину у повному обсязі та не оспорює фактичні обставини скоєного кримінального правопорушення, як вони встановлені в обвинувальному акті, вислухавши думку учасників судового провадження, які надали згоду на розгляд кримінального провадження в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України, суд дійшов висновку про недоцільність дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.

З огляду на те, що кримінальне провадження розглянуто судом в порядку ч. 3 ст. 349 КПК України, інші докази, здобуті в ході досудового розслідування, під час судового розгляду не досліджувались.

ІV. Частина статті закону України про кримінальну відповідальність, що передбачає відповідальність за кримінальне правопорушення, винним у вчиненні якого визнається обвинувачений ОСОБА_4 .

Враховуючи вищевикладене суд приходить до висновку, що своїми умисними та протиправними діями обвинувачений ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення злочин, передбачене ч. 4 ст. 185 КК України, тобто таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене в умовах воєнного стану.

V. Мотиви суду при призначенні покарання

Відповідно до вимог п. 1 ч. 1 ст. 66 КК України обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , є щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 67 КК України обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , не встановлено.

Вивченням особи обвинуваченого ОСОБА_4 встановлено, що він раніше не судимий, на обліку лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває, проходить військову службу у військовій частині НОМЕР_1 Збройних сил України, неодружений, має постійне місце проживання.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд виходить із положень ст. ст. 50, 65 КК України, враховує принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, характер і ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, наявність пом`якшуючої покарання обставини, відсутність обтяжуючих покарання обставин, дані про особу винного, у зв`язку з чим суд призначає обвинуваченому ОСОБА_4 покарання за санкцією ч. 4 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років, яке є необхідними та достатніми покаранням для виправлення обвинуваченого, а також запобігання вчиненню ним нових кримінальних правопорушень.

Приймаючи до уваги, що обвинувачений ОСОБА_4 вину у вчиненні кримінального правопорушення визнав повністю, у вчиненому щиро розкаюється, по справі відсутні обставини, які обтяжують покарання, враховуючи відомості про особу обвинуваченого, який раніше не судимий, проходить військову службу в Збройних Силах України, суд приходить до висновку, що виправлення обвинуваченого ОСОБА_4 , попередження скоєння ним нових кримінальних правопорушень та досягнення цілей покарання можливе без реального відбування покарання у виді позбавлення волі та без його ізоляції від суспільства.

Таким чином, суд вважає можливим на підставі ст. 75 КК України звільнити обвинуваченого ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком на 1 рік, з покладенням на нього обов`язків, передбачених п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України.

На переконання суду, саме таке покарання відповідає загальним засадам його призначення, визначеним у статтях 50, 65 КК України, є справедливим та співмірним протиправному діянню, необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого ОСОБА_4 та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

VІ. Цивільний позов у кримінальному провадженні

Вирішуючи по суті позовну заяву потерпілого ОСОБА_6 до обвинуваченого ОСОБА_4 про відшкодування матеріальної шкоди на суму 9 000,00 грн., суд враховує такі обставини.

Відповідно до ч. 2 ст. 127 КПК України шкода, завдана кримінальним правопорушенням, може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову у кримінальному провадженні.

Згідно з ч. 1 ст. 128 КПК України, особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння.

Згідно з ч. 1 ст. 129 КПК України, ухвалюючи обвинувальний вирок, суд, в залежності від доведеності підстав і розміру позову, задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому.

Відповідно до ст. 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Збитками є: витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Згідно з ч. 1 ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Потерпілий ОСОБА_6 до позовної заяви долучив товарний чек ПТ «Ломбард «Кредити під заставу», згідно якого він викупив в ломбарді належний йому велосипед «Vector» за суму 9 000,00 грн., що є матеріальною шкодою потерпілого, яка завдана внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Обвинувачений ОСОБА_4 у повному обсязі визнав позовні вимоги про відшкодування матеріальної шкоди, спричиненої кримінальним правопорушенням.

Відповідно до ч. 1 ст. 82 ЦПК України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання.

Таким чином, позовна заява потерпілого ОСОБА_6 про відшкодування матеріальної шкоди на суму 9 000,00 грн. підтверджується належними та допустимими доказами у кримінальному провадженні та підлягає задоволенню.

VІI. Інші питання, які вирішуються судом при ухваленні вироку

На підставі ч. 2 ст. 124 КПК України процесуальні витрати на залучення експерта підлягають стягненню з обвинуваченого ОСОБА_4 .

Долю речових доказів у кримінальному провадженні суд вирішує відповідно до вимог ст. 100 КПК України.

На теперішній час відсутні підстави для застосування стосовно обвинуваченого ОСОБА_4 запобіжного заходу у кримінальному провадженні.

На підставі викладеного, керуючись вимогами ст. ст. 370, 371, 373, 374, 376, 392-395 КПК України, суд

у х в а л и в:

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення злочину, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_4 звільнити від відбування покарання у виді позбавлення волі з випробуванням з іспитовим строком на 1 (один) рік, якщо він протягом іспитового строку не скоїть нового кримінального правопорушення та виконає покладені на нього судом обов`язки.

Іспитовий строк обчислюється з моменту проголошення вироку суду, тобто з 10 вересня 2025 року.

На підставі п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_4 наступні обов`язки, а саме:

- періодично з`являтися для реєстрації до командира військової частини за місцем проходження військової служби, а у випадку звільнення з військової служби - до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти командира військової частини за місцем проходження військової служби, а у випадку звільнення з військової служби уповноважений органу з питань пробації, про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Відповідно до ч. 4 ст. 76 КК України покласти обов`язок щодо нагляду за дотриманням ОСОБА_4 умов звільнення від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на командира військової частини НОМЕР_1 Збройних Сил України, а у випадку звільнення з військової служби на уповноважений орган з питань пробації.

Позовну заяву потерпілого ОСОБА_6 до обвинуваченого ОСОБА_4 про відшкодування матеріальної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , на користь ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , спричинену матеріальну шкоду у розмірі 9 000,00 грн. (дев`ять тисяч гривень 00 копійок).

Стягнути з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , на користь судового експерта ОСОБА_7 , РНОКПП НОМЕР_2 , розрахунковий рахунок IBAN НОМЕР_3 , процесуальні витрати за проведення судово-товарознавчої експертизи у кримінальному провадженні у розмірі 320,00 грн. (триста двадцять гривень 00 копійок).

Речові докази у кримінальному провадженні, а саме:

- DVD-R диски із відеозаписами за 17.03.2025 з камер відеоспостереження магазину одягу «Smart Store» за адресою: м. Харків, вул. Полтавський шлях, буд. 39, та з приміщення Ломбарду «Кредити під заставу» залишити зберігатися у матеріалах кримінального провадження.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Харківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Новобаварський районний суд міста Харкова протягом 30 (тридцяти) днів з дня його оголошення.

Судове рішення суду першої інстанції не може бути оскаржене в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК України.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду. Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Копія судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Суддя ОСОБА_1