Справа № 591/4052/21
Провадження № 1-кп/591/222/22
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 липня 2025 року м.Суми

Зарічний районний суд м.Суми у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань в місті Суми кримінальне провадження №0001135, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 26.05.2025,

про обвинувачення ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харків, українця, громадянина України, із середньою освітою, що не працює, неодружений, зареєстрований та фактично проживає: АДРЕСА_1 , раніше судимого 04.09.2024 вироком Заводського районного суду м. Дніпродзержинська від 04.09.2024 за ч.2 ст.15 ч.1 ст. 190 КК України у виді одного року обмеження волі із звільненням від відбування покарання з іспитовим строком 1 рік,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15, ч. 2 ст. 186 КК України,

учасники кримінального провадження:

прокурор ОСОБА_4 ,

обвинувачений ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_5 ,

ВСТАНОВИВ:

25.05.2021, близько 19 год. 48 хв. ОСОБА_3 перебував у торговому центрі «Київ», що розташований за адресою: м. Суми вул. Кооперативна, 1, та зайшов до приміщення магазину "Ельдорадо" ТОВ "Технополіс-1". Знаходячись біля столу з мобільними телефонами магазину "Ельдорадо" ТОВ "Технополіс-1, ОСОБА_3 , діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення шляхом вільного доступу, таємно, користуючись відсутністю нагляду за майном, зняв зі стенду мобільний телефон марки «Samsung Galaxy S21 5 G», модель SM-G991B/DS, номер imei: НОМЕР_1 , вартість якого відповідно до висновку експерта від 31.05.2021 №СЕ-19/119-21/6157-ТВ, становить 22999 грн., поклав його до кишені штанів та вийшов з приміщення магазину.

ОСОБА_3 виконав всі дії, які вважав необхідними для доведення злочину до кінця, але злочин не було закінчено з причин, які не залежали від його волі, адже в цей час працівники магазину "Ельдорадо" ТОВ "Технополіс-1" виявили зникнення мобільного телефону та почали робити зауваження та наздоганяти ОСОБА_3 , проте останній проігнорував зауваження працівників магазину "Ельдорадо" та, незважаючи на те, що його наздоганяють, продовжив спускатись по сходах, утримуючи в лівій руці викрадений мобільний телефон. У подальшому ОСОБА_3 був зупинений працівниками магазину "Ельдорадо" ТОВ "Технополіс-1" на сходах біля магазину «Укрзолото».

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою вину у висунутому йому обвинуваченні у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15, ч. 2 ст. 186 КК України, визнав повністю, щиро розкаявся, підтвердив обставини вчинення ним кримінального правопорушення, зазначивши час, місце, спосіб і мету його вчинення. Зокрема він пояснив, що 25.05.2025 під час перебування біля стенду з телефонами у приміщенні магазину "Ельдорадо", що знаходиться у торговому центрі "Київ", він взяв телефон марки «Samsung» з метою викрадення. Реалізуючи свій задум, поклав його у кишеню штанів та намагався покинути територію магазину "Ельдорадо". Якби не був зупинений співробітниками магазину телефоном планував розпорядитись на власний розсуд. Просив застосувати до нього покарання, не пов`язане з позбавленням волі.

Враховуючи те, що обвинувачений та інші учасники судового провадження не оспорюють обставини справи і судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності їхньої позиції. Заслухавши думку учасників судового провадження та роз`яснивши їм положення ч. 3 ст. 349 КПК України, суд при визначенні обсягу доказів, що підлягають дослідженню, обмежився показаннями обвинуваченого, дослідженням матеріалів кримінального провадження, що характеризують його особу, визначивши відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.

Отже, суд, допитавши обвинуваченого, дослідивши матеріали кримінального провадження, що характеризують особу обвинуваченого, доходить висновку, що вина обвинуваченого ОСОБА_3 у вчиненні закінченого замаху на відкрите викрадення мобільного телефону марки «Samsung Galaxy S21 5 G» модель SM-G991B/DS, вартість якого становить 22999 грн., що належить магазину "Ельдорадо" ТОВ "Технополіс-1", доведена повністю. Дії обвинуваченого підлягають кваліфікації за ч.2 ст.15, ч.2 ст.186 КК України, як вчинення закінченого замаху на грабіж, кваліфікуючою ознакою якого є «вчинений повторно».

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 66 КК України обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченого, є щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину.

Відповідно до ст. 67 КК України обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого, суд не встановив.

Характеризуючи особу обвинуваченого слід зазначити, що ОСОБА_3 раніше судимий, у лікаря-нарколога та психіатра на обліку не перебуває, особа з інвалідністю 3-ї групи загального захворювання.

Крім того, суд бере до уваги, що потерпілому шкоду не завдано.

За змістом ч.1 ст.69 КК України при наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, може, крім випадків засудження за корупційний злочин, призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, або перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу за цей злочин.

Враховуючи наявність обставин, які пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, а саме: щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, відсутність обставин, які обтяжують покарання, особу винного, який на обліку у лікаря-нарколога та психіатра не перебуває, його стан здоров`я, на підставі ч.1 ст.69 КК України вважає за можливе призначити ОСОБА_3 основне покарання у виді позбавлення волі, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції ч.2 ст. 186 КК України.

Відповідно до ч. 4 ст. 70 КК України, за правилами, передбаченими в частинах першій - третій цієї статті, призначається покарання, якщо після постановлення вироку в справі буде встановлено, що засуджений винен ще і в іншому кримінальному правопорушенні, вчиненому ним до постановлення попереднього вироку.

При цьому, призначаючи покарання за сукупністю кримінальних правопорушень на підставі ч. 4 ст. 70 КК України, суд не вправі змінювати покарання, призначене попереднім (першим за часом) вироком. У даному випадку діє юридична презумпція законності й обґрунтованості попереднього вироку, яку суд підтверджує, не застосовуючи ч. 4 ст. 70 цього Кодексу.

Пунктом 23 постанови Пленуму Верховного Суду «Про практику призначення судами кримінального покарання» №7 від 24 жовтня 2003 року визначено, що коли особа щодо якої було застосовано звільнення від відбування покарання з випробуванням, вчинила до постановлення вироку в першій справі інший злочин, за який вона засуджується до покарання, що належить відбувати реально, застосування принципів поглинення, часткового чи повного складання призначених покарань не допускається. За таких умов кожний вирок виконується самостійно. Аналогічна позиція з цього питання була висловлена і у постанові об`єднаної палати Верховного Суду.

Тому, якщо до особи, яка вчинила кримінальне правопорушення, вироком суду було застосоване звільнення від відбування покарання з випробуванням, а потім було встановлено, що вона винна ще й в інших кримінальних правопорушеннях, учинених до постановлення цього вироку, то в таких випадках питання про відповідальність особи за сукупністю вчинених нею кримінальних правопорушень має вирішуватися залежно від того, чи залишається незмінним попередній вирок, за яким особа звільнена від відбування покарання з випробуванням, на момент постановлення нового вироку і яке рішення ухвалює суд у новому вироку щодо покарання за кримінальні правопорушення, вчинені до постановлення попереднього вироку.

У разі, коли попередній вирок залишився незмінним й ухвалене в ньому рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням зберігає свою законну силу, а новим вироком особі призначається покарання, яке вона має відбувати реально, положення ч. 4 ст. 70 КК України щодо призначення остаточного покарання з урахуванням попереднього вироку не застосовуються, а кожний вирок попередній, за яким особа звільнена від відбування покарання з випробуванням, та новий, за яким їй призначено покарання, що належить відбувати реально, виконується самостійно.

Оскільки злочин передбачений ч.2 ст.15, ч. 2 ст. 186 КК України вчинено до призначення покарання за вироком Заводського районного суду м. Дніпродзержинська від 04.09.2024, то остаточне покарання ОСОБА_3 слід визначити за правилами ч.4 ст.70 КК України за сукупністю злочинів, з ухваленням рішення про самостійне виконання даного вироку та вироку Заводського районного суду м. Дніпродзержинська від 04.09.2024.

Цивільного позову у справі не заявлено.

Відповідно до ст.ст.100, 174 КПК України необхідно скасувати накладений на речові докази арешт та вирішити їх долю.

Згідно ст.ст. 118, 124 КПК України з ОСОБА_3 на користь держави необхідно стягнути витрати, пов`язані з проведенням експертизи.

Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, до вступу вироку у законну силу залишити без змін.

Керуючись ст. 369-371, 374 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15, ч. 2 ст. 186 КК України, та призначити йому покарання із застосуванням ч.1 ст. 69 КК України у виді позбавлення волі на строк 1 (один) рік.

Вирок Заводського районного суду м. Дніпродзержинська від 04.09.2024, яким ОСОБА_3 засуджено ч.2 ст.15 ч.1 ст. 190 КК України до покарання у виді одного року обмеження волі зі звільненням від відбування покарання з іспитовим строком 1 рік, виконувати самостійно.

Строк відбування покарання ОСОБА_3 за цим вироком рахувати з 07.05.2025.

Відповідно до ч.5 ст.72 КК України ОСОБА_3 у строк відбуття покарання зарахувати термін його попереднього ув`язнення в період з 07.05.2025 по день набрання вироком суду законної сили, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

Запобіжний захід засудженому ОСОБА_3 до вступу вироку суду в законну силу залишити тримання під вартою, але не більше ніж до 27.09.2025.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави 686 (шістсот вісімдесят шість) грн. 48 коп. витрат за проведення товарознавчої експертизи.

Скасувати арешт на речовий доказ, накладений ухвалою Ковпаківського районного суду м.Суми від 28 травня 2021 року, а його долю вирішити наступним чином : мобільний телефон марки «Samsung Galaxy S21 5 G», модель SM-G991B/DS, номер imei: НОМЕР_1 , який переданий на зберігання представнику потерпілого ТОВ "Технополіс-1», залишити у потерпілого.

Вирок може бути оскаржений до Сумського апеляційного суду через Зарічний районний суд м. Суми шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1