Справа № 201/8359/25
Провадження № 1-кс/201/3097/2025
УХВАЛА

іменем України

08 липня 2025 року м. Дніпро

Слідчий суддя Соборного районного суду міста Дніпра ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 про скасування арешту майна у кримінальному провадженні №0000173, -

ВСТАНОВИВ :

Короткий виклад поданого клопотання.

03 липня 2025 року до Соборного районного суду міста Дніпра надійшло клопотання адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 , у якому він просить:

1.Скасувати арешт, накладений Ухвалою Соборного районного суду міста Дніпра від 03 червня 2025 року у справі № 201/6160/25 (провадження № 1-кс/201/2318/2025) по кримінальному провадженню № 0000173 від 19.05.2025 року, на транспортний засіб «Toyota Camry», 2014 року випуску, VIN НОМЕР_1 , номерний знак НОМЕР_2 .

2.Зобов`язати негайно повернути тимчасово вилучений транспортний засіб «Toyota Camry», 2014 року випуску, VIN НОМЕР_1 , номерний знак НОМЕР_2 ОСОБА_5 або його адвокату за домовленістю.

В обґрунтування свого клопотання заявник посилається на те, що ухвалою Соборного районного суду міста Дніпра від 03 червня 2025 року (справа № 201/6160/25, провадження № 1-кс/201/2318/2025), накладено арешт на тимчасово вилучене майно, а саме: транспортний засіб «Toyota Camry», 2014 року випуску, VIN НОМЕР_1 , номерний знак НОМЕР_2 . Зазначений транспортний засіб був вилучений 19 травня 2025 року, - в рамках кримінального провадження № 0000173 від 19.05.2025 року. Наразі проведені всі необхідні експертизи, що стосувалися вилученого майна, за результатами яких, жодних протизаконних предметів чи обставин, які б свідчили про причетність вилученого майна до вчинення кримінального правопорушення, не встановлено. Кримінальне провадження №0000173, в рамках якого було накладено арешт, на сьогодні закрито.

Короткий виклад позицій учасників та процедура розгляду.

В судове засідання заявник не з`явився, подав до суду письмову заяву, у якій своє клопотання підтримав, просив його задовольнити та розглянути справу у його відсутність за наявними матеріалами. Дізнавач СД ВП №2 ДРУП №1 ГУНП в Дніпропетровські області ОСОБА_6 надіслала до суду заяву про розгляд справи у її відсутність, підтвердила, що провадження у кримінальному провадженні №0000173, в рамках якого було накладено арешт, на сьогодні закрито на підставі п.2 ч.1 ст.284 КПК України, до заяви додала копію відповідної постанови від 30 червня 2025 року.

Враховуючи неприбуття сторін у судове засідання для розгляду клопотання, відповідно до ч.4 ст.107 КПК України фіксування кримінального провадження за допомогою технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши клопотання та матеріали додані до нього, слідчий суддя приходить до таких висновків.

Встановлені слідчим суддею обставини.

Ухвалою Соборного районного суду міста Дніпра від 03 червня 2025 року (справа №201/6160/25, провадження №1-кс/201/2318/2025), накладено арешт на тимчасово вилучене майно, а саме: транспортний засіб «Toyota Camry», 2014 року випуску, VIN НОМЕР_1 , номерний знак НОМЕР_2 . Зазначений транспортний засіб був вилучений 19 травня 2025 року, - в рамках кримінального провадження № 0000173 від 19.05.2025 року. Наразі проведені всі необхідні експертизи, що стосувалися вилученого майна, за результатами яких, жодних протизаконних предметів чи обставин, які б свідчили про причетність вилученого майна до вчинення кримінального правопорушення, не встановлено. Кримінальне провадження №0000173, в рамках якого було накладено арешт, 30 червня 2025 року закрито.

Мотивована оцінка кожного аргументу, наведеного сторонами щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення клопотання про скасування арешту майна. Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування.

Відповідно до ст.124 Конституції України, правосуддя в Україні здійснюють виключно суди. Юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення..

Згідно зі ст. 8 КПК України кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Згідно з вимогами ч.1 ст.16 КПК України, позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Згідно ст.25 КПК України прокурор, слідчий зобов`язані в межах своєї компетенції вжити всіх передбачених законом заходів для встановлення події кримінального правопорушення та особи, яка його вчинила.

Частиною 5 статті 38 КПК України передбачено, що орган досудового розслідування зобов`язаний застосовувати всі передбачені законом заходи для забезпечення ефективності досудового розслідування.

Метою накладання арешту на вищезазначене майно є збереження речових доказів, запобігання можливості їх приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення чи відчуження, для забезпечення кримінального провадження, зокрема необхідність їх використання в ході досудового розслідування в якості доказів, для призначення судових експертиз а також проведення інших слідчих дій.

Статтею 131 КПК України визначено, що заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості провадження. Одним із заходів забезпечення кримінального провадження є арешт майна.

Відповідно до ч.3 ст.132 КПК України, застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що: 1) існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження; 2) потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора; 3) може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається із клопотанням.

Згідно з ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Згідно з абз. 2 ч. 1 ст. 174 КПК України, арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Водночас, на слідчого суддю покладена функція судового контролю за дотриманням прав і свобод осіб у кримінальному провадженні, зокрема, під час досудового розслідування (п.18 ч.1 ст.3 КПК України), і він наділений повноваженнями накладати арешт на майно та його скасовувати (ст.173 і 174 КПК України). Крім того, у КПК України немає заборони ініціювати перед слідчим суддею, коли кримінальне провадження вже закрив слідчий, питання про скасування арешту на майно, накладеного під час досудового розслідування ухвалою слідчого судді на підставі приписів цього Кодексу.

Вказані висновки були сформовані Великою Палатою Верховного суду у постанові від 30.06.2020 року у справі №727/2878/19. Тобто, у тому випадку якщо арешт накладено в межах кримінального провадження слідчим суддею після 2012 року, то клопотання про скасування арешту в порядку ст.174 КПК України розглядаються незалежно від статусу кримінального провадження, відкрите чи закрите.

При цьому слід взяти до уваги, що 17 липня 1997 р. був прийнятий Закон України «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 p., Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції». У п. 1 цього Закону зазначено, що Україна повністю визнає на своїй території дію ст. 46 Конвенції 1950 р. щодо визнання обов`язковою й без укладення спеціальної угоди юрисдикцію ЄСПЛ в усіх питаннях, що стосуються тлумачення й застосування Конвенції 1950 р.

Так, стаття 1 (Захист власності) Протоколу № 1 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод проголошує, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Європейський суд з прав людини наголошує, що позбавлення власності може бути виправдане лише в тому випадку, якщо воно здійснене «у інтересах суспільства» і «відповідно до вимог, передбачених законом». Більше того, повинно бути досягнуто «справедливого балансу» між вимогами загального інтересу суспільства і вимогами захисту основних прав осіб. Захист приватної власності від конфіскації є давньою нормою звичаєвого міжнародного права та був кодифікований у статті 46 IV Гаазької конвенції, згідно з якою «…приватна власність … має поважатися. Приватна власність не підлягає конфіскації».

Статтею 41 Конституції України визначено, що ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Примусове відчуження об`єктів права приватної власності може бути застосоване лише як виняток з мотивів суспільної необхідності, на підставі і в порядку, встановлених законом, та за умови попереднього і повного відшкодування їх вартості.

Отже, аналізуючи вищенаведене, слідчий суддя доходить до висновку, що станом на теперішній час відпала необхідність у втручанні держави у право власності ОСОБА_4 на транспортний засіб «Toyota Camry», 2014 року випуску, VIN НОМЕР_1 , номерний знак НОМЕР_2 .

Разом з тим, відповідно до ч.9 ст.100 КПК України, питання про спеціальну конфіскацію та долю речових доказів і документів, які були надані суду, вирішується судом під час ухвалення судового рішення, яким закінчується кримінальне провадження. Такі докази і документи повинні зберігатися до набрання рішенням законної сили. У разі закриття кримінального провадження слідчим або прокурором питання про спеціальну конфіскацію та долю речових доказів і документів вирішується ухвалою суду на підставі відповідного клопотання, яке розглядається згідно із статтями 171-174 цього Кодексу.

При цьому слідчий суддя звертає увагу на те, що частини третя та четверта ст.174 КПК України регулюють порядок вирішення питання про скасування арешту майна у двох випадках: судом - за наслідками розгляду кримінальної справи та прокурором - одночасно з винесенням ним постанови про закриття кримінального провадження.

Натомість у ст. 174 КПК не йдеться про скасування арешту майна слідчим суддею після закінчення досудового розслідування внаслідок закриття кримінального провадження за постановою органу дізнання на підставі приписів п.2 ч.1 ст.284 КПК.

Проте, за приписами частини четвертої, якою доповнено ст. 132 КПК України Законом «Про внесення змін до Кримінального та Кримінального процесуального кодексів України щодо закриття кримінального провадження у зв`язку з втратою чинності законом, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння» № 2810-IX від 1 грудня 2022 року (набрав чинності 29 грудня цього ж року), ухвала слідчого судді або суду про застосування заходів забезпечення кримінального провадження припиняє свою дію після закінчення строку її дії, скасування запобіжного заходу, ухвалення виправдувального вироку чи закриття кримінального провадження в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Після закриття кримінального провадження втручання у сферу приватних інтересів (арешт майна) фактично набуває свавільного характеру, з огляду на що приписи ч.4 ст.132 КПК України є дієвим засобом реалізації положень ст.3 Конституції України, ст.13 Конвенції задля усунення порушення прав власника або володільця майна.

Приписи ч.4 ст.132 КПК України є нормою, за якою в КПК встановлено порядок припинення арешту майна після закриття кримінального провадження, застосування якої у взаємозв`язку із положеннями ч.1 ст.170 цього Кодексу скасовує обмеження, застосовані під час досудового розслідування.

Імперативні приписи ч.4 ст.132 КПК України вимагають поводження з вказаним вище майном з боку прокурора, органу досудового розслідування, державної влади чи місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, фізичних осіб та інших суб`єктів суспільних відносин як таким, що не є арештованим в порядку, передбаченому КПК. За відсутності інших законних підстав, позбавлення права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, стосовно якого арешт припинив свою дію, є протиправним і тягне відповідальність, передбачену законом. Отже, у разі закриття кримінального провадження постановою слідчого або прокурора, ухвала слідчого судді про накладення арешту на майно (речові докази) припиняє свою дію, з огляду на що припиняє свою дію і застосоване слідчим суддею позбавлення права на відчуження, розпорядження та/або користування відповідним майном. Після закриття кримінального провадження в порядку, передбаченому законом слідчим, речовий доказ перебуває у володінні органу досудового розслідування за відсутності процесуального рішення про арешт майна.

До такого ж правового висновку дійшла Об`єднана палата Касаційного кримінального суду у постанові від 15 квітня 2024 року по справі № 554/2506/22.

З огляду на встановлені обставини, слідчий суддя приходить до висновку про те, що правові підстави для задоволення клопотання адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 про скасування арешту майна у кримінальному провадженні №0000173, яке на теперішній вже закрито, - відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.100, 132, 170, 174, 350, 372 КПК України, -

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні клопотання адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 про скасування арешту майна - транспортного засобу «Toyota Camry», 2014 року випуску, VIN НОМЕР_1 , номерний знак НОМЕР_2 , застосованого у кримінальному провадженні №0000173 на підставі ухвали слідчого судді Соборного районного суду міста Дніпра від 03 червня 2025 року у справі № 201/6160/25 (провадження № 1-кс/201/2318/2025), відмовити, оскільки дана ухвала слідчого судді про накладення арешту на майно припинила свою дію у зв`язку із закриттям цього кримінального провадження постановою дізнавача сектору дізнання відділу поліції №2 ДРУП №1 ОСОБА_6 від 30 червня 2025 року.

Ухвала суду, постановлена на підставі ч.9 ст.100 КПК України після закриття кримінального провадження слідчим або прокурором, за якою вирішено питання про долю речових доказів і документів, може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду протягом семи днів.

Слідчий суддя ОСОБА_1