Справа № 372/3693/25
Провадження 1-кп-347/25
ухвала

Іменем України

15 липня 2025 року Обухівський районний суд Київської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в приміщенні Обухівського районного суду Київської області обвинувальний акт у кримінальному провадженні відносно ОСОБА_5 за обвинуваченням у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України,

ВСТАНОВИВ:

02 липня 2025 року до суду надійшло вказане кримінальне провадження.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 02.07.2025 року матеріали вказаного кримінального провадження передано на розгляд головуючого судді ОСОБА_1 .

Ухвалою судді від 03 липня 2025 року призначено підготовче судове засідання у даному кримінальному провадженні.

В судове засідання 09.07.2025 року жоден із учасників кримінального провадження не з`явився.

Під час підготовчого судового засідання судом на обговорення поставлено питання про направлення обвинувального акту іншому суду для визначення підсудності у зв`язку зі непідсудністю кримінального провадження Обухівському районному суду.

Прокурор, захисник та обвинувачений заперечили проти направлення справи за належною підсудністю.

Заслухавши думку учасників підготовчого засідання, вирішуючи питання про підсудність справи суд приходить до наступних висновків.

За допомогою правил про підсудність забезпечується рівність всіх громадян перед законом і судом (ст. 24 Конституції України та ст. 10 КПК України).

Згідно з п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, «кожен при встановленні обґрунтованості будь-якого кримінального обвинувачення, висунутого проти нього, має право на розгляд судом, встановленим законом».

Як свідчить аналіз практики ЄСПЛ щодо застосування ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод у кримінально-процесуальному аспекті, «суд, котрий, відповідно до чинних положень національного права, не має повноважень судити підсудного, «не встановлений законом» у розумінні статті 6 п. 1» ( п. 41 «Richert v Poland»).

Частина 1 статті 32 КПК України встановлює, що кримінальне провадження здійснює суд, у межах територіальної юрисдикції якого вчинено кримінальне правопорушення.

Порушення правил про підсудність відповідно до п. 6. ч. 2 ст. 412 КПК України є істотним порушенням вимог кримінально-процесуального закону, що тягне за собою скасування відповідного судового рішення.

Відповідно до ст. 3-1 Закону України «Про внесення зміни до Закону України "Про судоустрій і статус суддів" щодо територіальної юрисдикції місцевих судів на території України до прийняття закону щодо зміни системи місцевих судів на території України у зв`язку з утворенням (ліквідацією) районів» до набрання чинності законом України щодо зміни системи місцевих судів на території України у зв`язку з утворенням (ліквідацією) районів відповідні місцеві суди продовжують здійснювати свої повноваження у межах територіальної юрисдикції, визначеної до набрання чинності Постановою Верховної Ради України "Про утворення та ліквідацію районів" від 17 липня 2020 року № 807-IX, але не пізніше 1 січня 2022 року.

У обвинувальному акті зазначено, що кримінальне правопорушення у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_5 було вчинено на «автодорозі Ходосівка-Крениці, Обухіського р-н, в селі Соборна ближче до села Крениці».

У судовому засіданні як сторона обвинувачення, так і сторона захисту підтвердили помилковість такого визначення місця вчинення кримінального правопорушення, оскільки таких населених пунктів як село Соборна та село Крениці не існує у відповідній місцевості, тому в цій частині була допущено описки.

Досліджуючи надані суду матеріали на предмет визначення підсудності справи, суд враховує різні позиції сторін щодо ідентифікації місця події та вважає, що найбільш відповідним до змісту обвинувального акту є місце події, зазначене у матеріалах кримінального провадження (а.с.19,29,30,36-38, 40-41, 45-48, 57-58, 65-66, ін.) Київська область, Обухівський район, село Ходосівка, вулиця Соборна.

Суд наголошує, що не надає правову оцінку відповідності обвинувального акту чинному кримінальному процесуальному законодавству, а лише аналізує подані суду матеріали на предмет встановлення відомостей про місце вчинення кримінального правопорушення й лише в аспекті визначення підсудності.

Відповідно до пункту 3-1 розділу XII "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про судоустрій і статус суддів" до набрання чинності законом України щодо зміни системи місцевих судів на території України у зв`язку з утворенням (ліквідацією) районів відповідні місцеві суди продовжують здійснювати свої повноваження у межах територіальної юрисдикції, визначеної до набрання чинності Постановою Верховної Ради України "Про утворення та ліквідацію районів" від 17 липня 2020 року № 807-IX, але не довше ніж один рік з дня припинення чи скасування воєнного стану на території України, введеного Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні", затвердженого Законом України "Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року № 2102-IX.

Село Ходосівка до адміністративно-територіальної реформи, тобто до набрання чинності Постановою Верховної Ради України "Про утворення та ліквідацію районів" від 17 липня 2020 року № 807-IX, відносилось до колишнього Києво-Святошинського району Київської області.

Зважаючи на викладене, суд вважає, що місце вчинення кримінального правопорушення в силу дії пункту 3-1 розділу XII "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про судоустрій і статус суддів" перебуває поза межами територіальної юрисдикції Обухівського районного суду Київської області.

Таким чином, суд приходить до висновку, що кримінальне провадження не підсудне Обухівському районному суду Київської області, а підсудне за правилом територіальної підсудності Києво-Святошинському районному суду Київської області.

Суд вважає необґрунтованими і такими, що не узгоджуються із законом доводи обох сторін кримінального провадження щодо неістотності помилок у формулюванні обвинувачення в частині визначення місця вчинення кримінального проступку та можливістю вирішення справи саме тим судом, до якого було передано обвинувальний акт.

Суд вважає, що визначення підсудності є важливим елементом справедливого судового розгляду, оскільки визначає "суд, встановлений законом".

Стаття 30 КПК Країни передбачає, що у кримінальному провадженні правосуддя здійснюється лише судом згідно з правилами, передбаченими цим Кодексом.

Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (надалі - Конвенція) передбачає, що кожен має право на розгляд його справи "судом, встановленим законом", що відображає принцип верховенства права, притаманний системі захисту, встановленій Конвенцією і Протоколами до неї.

Метою вимоги статті 6 Конвенції, щоб судочинство здійснював "суд, встановлений законом", є забезпечення того, щоб організація судочинства в демократичному суспільстві регулювалася законом, прийнятим парламентом, і не залежала від розсуду виконавчої влади або судових органів, хоча це не виключає певну свободу судів у тлумаченні національного законодавства.

Вираз "встановлений законом" охоплює не лише правову основу самого існування суду, але й дотримання ним певних правил, які регулюють його діяльність (рішення ЄСПЛ Pandjikidze and Others v. Georgia, no. 30323/02, § 104, 27 October 2009; Ezgeta v. Croatia, § 38; Pasquini v. San Marino, §§ 100-102).

Обмеження, встановлене пунктом 1 частини 1 статті 34 КПК України, щодо моменту, до якого спірне питання підсудності може бути вирішене, а саме "до початку судового розгляду", встановлене законом з метою запобігти намаганням сторін або суду необмежено ставити під сумнів компетенцію суду розглядати справу і, таким чином, слугує правовій визначеності.

Як ознаки, важливі для визначення підсудності, так і процесуальні правила, що встановлюють обмеження щодо часу, коли сумніви щодо підсудності можуть бути вирішені, встановлені законом і виконують своє призначення - запобігти довільному направленню справи до того чи іншого суду.

Таким чином, належне визначення підсудності справи є важливим чинником при визначенні повноважності суду, визначеного законом як складової конвенційного права на справедливий суд, отже є істотною обставиною, яка підлягає вирішенню у межах підготовчого провадження і не свідчить про надмірний формалізм з боку суду. Тим більше, якщо це вирішується до початку судового розгляду справи по суті, що узгоджується із сталою практикою ЄСПЛ та ККС ВС.

Відтак, суд вважає істотним і доцільним дослідження питання територіальної підсудності справи з метою дотримання процесуальних правил, щоб запобігти довільному направленню справи до того чи іншого суду.

За змістом ч.ч. 1, 2 ст. 34 КПК України кримінальне провадження передається на розгляд іншого суду, якщо до початку судового розгляду виявилося, що кримінальне провадження надійшло до суду з порушенням правил підсудності. Питання про направлення кримінального провадження з одного суду до іншого в межах юрисдикції одного суду апеляційної інстанції вирішується колегією суддів відповідного суду апеляційної інстанції за поданням місцевого суду або за клопотанням сторін чи потерпілого не пізніше п`яти днів з дня внесення такого подання чи клопотання, про що постановляється вмотивована ухвала.

Згідно п. 4 ч. 3 ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право направити обвинувальний акт до відповідного суду для визначення підсудності у випадку встановлення непідсудності кримінального провадження.

У підготовчому судовому засіданні судом встановлено непідсудність кримінального провадження цьому суду.

За вказаних обставин обвинувальний акт підлягає направленню до Київського апеляційного суду для визначення підсудності.

Заяв чи клопотань учасниками процесу суду не подавалось.

Керуючись ст.ст. 10, 32, 34, 314 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000109 від 15.04.2025 року, відносно ОСОБА_5 за обвинуваченням у вчиненні кримінального проступку, передбаченого частиною 4 статті 358 КК України направити до Київського апеляційного суду для визначення підсудності.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1