Справа № 1-кп/593/1/2025
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"08" травня 2025 р. Колегія суддів Бережанського районного суду Тернопільської області у складі:

головуючої - судді ОСОБА_1

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

при секретарі судового засідання ОСОБА_4

за участі прокурора ОСОБА_5

обвинуваченого ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7

представника потерпілого ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Бережани Тернопільської області кримінальне провадження, внесене 24 листопада 2014 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000391 по обвинуваченню

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця і жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, із базовою середньою освітою, непрацюючого, неодруженого, судимого:

- 10 червня 2011року Бучацьким районним судом Тернопільської області за ч.2 ст.189 КК України до 4 років позбавлення волі, із застосуванням ст.104 КК України звільненого від відбуття покарання із випробуванням з іспитовим строком тривалістю 1 рік і 6 місяців;

- 02 серпня 2011 року Бучацьким районним судом Тернопільської області за ч.2 ст.185 КК України до 4 років і 6 місяців позбавлення волі, із застосуванням ст.104 КК України звільненого від відбуття покарання із випробуванням з іспитовим строком тривалістю 2 роки;

- 13 травня 2014 року Бучацьким районним судом Тернопільської області за ч.2 ст.190 КК України до 2-х років позбавлення волі, із застосуванням ст.104 КК України звільненого від відбуття покарання із випробуванням з іспитовим строком тривалістю 1 рік і 6 місяців;

- 30 травня 2014 року Бучацьким районним судом Тернопільської області за ч.2 ст.190 КК України до покарання у виді штрафу у розмірі 90 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1530 грн.; на підставі ч.4 ст.70 КК України з врахуванням вироку Бучацького районного суду від 13.05.2014 року за ч.2 ст.190 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі на строк 2 роки, із застосуванням ст. 104 КК України звільненого від відбуття покарання з випробуванням з іспитовим строком тривалістю 1 рік 6 місяців виконувати самостійно;

- 30 листопада 2020 року Тернопільським міськрайонним судом Тернопільської області за ч.1 ст. 185 та ч.2 ст. 187, 70 КК України до позбавлення волі на строк 7 років з конфіскацією майна;

- 14 квітня 2021 року Бучацьким районним судом Тернопільської області за ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 190, ч. 4 ст.70 КК України до 7 років і 6 місяців позбавлення волі;

- 19 жовтня 2021 року Монастириським районним судом Тернопільської області за ч. 2 ст. 186, ч. 4 ст. 70 КК України до 7 років 6 місяців позбавлення волі із конфіскацією майна,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 189, ч.1 ст. 307 та ч. 2 ст. 315 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

10 жовтня 2014 року, близько 16 год. ОСОБА_6 , перебуваючи в міському парку в центрі м. Бучач біля закладу "Піраміда", розташованого по вул. Галицькій, 19А, діючи умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, з метою збудження бажання вживати наркотичні засоби у неповнолітнього ОСОБА_9 , запропонував йому вжити шляхом куріння наркотичний засіб - канабіс та тим самим у ненасильницький спосіб схилив неповнолітнього ОСОБА_9 до вживання наркотичного засобу. В подальшому, продовжуючи реалізацію свого злочинного умислу, в другій та третій декадах жовтня 2014 року, під час зустрічей та спілкування з ОСОБА_10 , в міському парку в центрі м. Бучач біля закладу "Піраміда", розташованого по вул. Галицькій, 19А, ОСОБА_6 ще три рази схиляв неповнолітнього ОСОБА_9 до вживання наркотичного засобу - канабісу шляхом викурювання з метою збудження бажання вживати наркотичні засоби.

Також, 10 жовтня 2014 року, близько 16 год. ОСОБА_6 з метою схилити неповнолітнього ОСОБА_9 до вживання наркотичних засобів надав йому для вживання наркотичний засіб - канабіс, який ОСОБА_9 під впливом ОСОБА_6 частково вжив шляхом викурювання, а залишки 23 грудня 2014 року добровільно видав працівникам міліції.

Окрім того, ОСОБА_6 , усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, діючи умисно, у невстановлений судом час та місці за невстановлених обставин незаконно придбав наркотичний засіб - канабіс, обіг якого обмежено, який у подальшому умисно незаконно до 10 жовтня 2014 року зберігав за місцем свого проживання у АДРЕСА_1 .

10 жовтня 2014 року, близько 16 год. 00 хв. ОСОБА_6 всупереч вимог Закону України «Про заходи протидії незаконному обігу наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів та зловживанню ними» та Закону України «Про обіг в Україні наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів і прекурсорів», діючи умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, перебуваючи в міському парку в центрі м. Бучач, біля закладу "Піраміда", розташованому по вул. Галицькій, 19А, під час спілкування із ОСОБА_9 збув шляхом дарування ОСОБА_9 наркотичний засіб - канабіс, обіг якого обмежено на підставі Списку № 1 Таблиці II Переліку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 770 від 06.05.2000 р., маса якого в перерахунку на суху речовину становить 0,46 грама.

23 листопада 2014 року, близько 17 год.00хв. ОСОБА_6 , будучи особою, яка раніше вчинила кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 190 КК України, перебуваючи за місцем свого проживання в АДРЕСА_1 , під час телефонної розмови з ОСОБА_10 , погрожуючи застосуванням фізичного насильства та знищенням майна потерпілого ОСОБА_11 , умисно вимагав у нього 60 доларів США. Сприймаючи такі погрози реально, побоюючись фізичної розправи та знищення свого майна, 24 листопада 2014 року, близько 15 год. 00 хв., перебуваючи в міському парку в центрі міста Бучач Тернопільської області, розташованому по вул. Галицькій, 19А, потерпілий ОСОБА_9 передав ОСОБА_6 грошові кошти в сумі 60 доларів США, які в перерахунку на гривні становили 903,60 гривень.

Своїми незаконними діями ОСОБА_6 спричинив потерпілому ОСОБА_9 матеріальні збитки на суму 903,60 грн..

24 листопада 2014 року, близько 15 год.00 хв. ОСОБА_6 , перебуваючи в міському парку в центрі міста Бучач Тернопільської області, розташованому по вул. Галицькій, 19А, продовжуючи реалізацію свого злочинного умислу, з погрозою застосування фізичного насильства та знищенням майна потерпілого ОСОБА_11 , умисно вимагав в потерпілого 200 доларів США. Сприймаючи такі погрози реально, побоюючись фізичної розправи та знищення свого майна, 02 грудня 2014 року, о 10 год. 30 хв., в дворі будинку, що розташований в АДРЕСА_2 , потерпілий ОСОБА_9 передав ОСОБА_6 грошові кошти в сумі 200 доларів США, що в перерахунку на гривні становили 3020 гривень.

Внаслідок незаконних дій ОСОБА_6 потерпілому ОСОБА_12 спричинено матеріальні збитки на загальну суму 3923,60 грн..

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 свою вину у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушеннях визнав повністю, суду пояснив, що познайомившись із неповнолітнім ОСОБА_9 та в жовтні 2014 року перебуваючи із ним у міському парку, що знаходиться в центрі міста Бучача, запропонував йому разом із ним покурити канабіс. ОСОБА_9 хоч не бажав пробувати наркотики, так як боявся цього, однак він настояв на своєму і таким чином схилив його до вживання наркотичного засобу, хоч знав, що ОСОБА_9 є неповнолітнім. Визнав, що із власної ініціативи, перебуваючи із ОСОБА_9 у міському парку, збув йому шляхом дарування наркотичний засіб - канабіс, маса якого в перерахунку на суху речовину становить 0,46 грама. Він також визнає, що пізніше ще декілька разів давав ОСОБА_9 курити канабіс. Залякуючи ОСОБА_9 , що за вживання наркотичного засобу ним вже цікавилася міліція і для того, щоб все владнати, він неодноразово брав від ОСОБА_9 гроші, та визнає, що він, розуміючи, що від ОСОБА_9 шляхом залякування можна взяти гроші, він 23 листопада 2014 року, близько 17 год., зателефонував ОСОБА_9 та залякуючи його, просив принести йому 60 доларів США. Побоюючись його погроз, наступного дня 24 листопада 2014 року, близько 15 год., в парку, що розташований в центрі міста Бучач, ОСОБА_9 передав йому 60 доларів США. Взявши в ОСОБА_9 гроші у сумі 60 доларів, він знову продовжував вимагати від нього гроші у сумі 200 доларів США. ОСОБА_9 , побоюючись фізичної розправи з його сторони та знищення свого майна, 02 грудня 2014 року, близько 10 години 30 хвилин, перебуваючи у дворі будинку, що розташований по АДРЕСА_2 , дав йому гроші в сумі 200 доларів США. І саме тоді й був затриманий працівниками міліції. Також зазначив, що жалкує про вчинене та щиросердечно розкаюється у скоєному. Запевнив, що раніше під час розгляду справи по суті він не визнавав себе винним так як бажав уникнути відповідальності за вчинене, однак в даний час він зрозумів, що вчиняв недобре та, бажаючи стати на шлях виправлення, готовий понести покарання за свої дії, а тому він повністю визнає та не оспорює всі обставини інкримінованих йому кримінальних правопорушень. З кваліфікацією кримінальних правопорушень, вказаних прокурором у зміненому обвинуваченні, погоджується повністю. У зв`язку з чим відповідно до положень ч. 3 ст. 349 КПК України просив суд визнати недоцільним дослідження обставин всіх вчинених ним кримінальних правопорушень. Запевнив суд, що він правильно розуміє зміст таких обставин, також усвідомлює і розуміє процесуальні наслідки встановлення такого порядку дослідження доказів, в частині обмеження його права апеляційного оскарження вказаних обставин і така його позиція є добровільною.

Потерпілий ОСОБА_9 в судове засідання не з`явився, подав суду письмову заяву, у якій просив справу розглянути у його відсутності, заявлений ним цивільний позов підтримує в повному обсязі. Щодо призначення покарання обвинуваченому покладається на розсуд суду.

Представник потерпілого адвокат ОСОБА_8 у судовому засіданні просив суд взяти до уваги подані потерпілим та його законним представником заяви та проводити судове засідання у їх відсутності. При постановленні рішення просив врахувати, що заподіяна шкода у добровільному порядку обвинуваченим потерпілому не відшкодована, а тому заявлений цивільний позов підтримує у повному обсязі та просить його задовольнити та стягнути із обвинуваченого на користь потерпілого заподіяну йому майнову шкоду у розмірі зазначеному у позові, яка на день постановлення судом рішення буде еквівалентна офіційному курсу НБУ та стягнути 5000 гривень моральної шкоди. Щодо призначення покарання покладається на думку суду.

Враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_6 у повному обсязі визнав свою вину у вчиненні інкримінованих йому органом досудового розслідування кримінальних правопорушеннях, передбачених ч.2 ст. 189, ч.1 ст. 307 та ч.2 ст. 315 КК України при обставинах, викладених в обвинувальному акті, беручи до уваги, що інші учасники судового розгляду також не оспорювали фактичні обставини справи і судом встановлено, що, як обвинувачений, так і решта учасників судового розгляду правильно розуміють зміст цих обставин і у суду відсутні сумніви щодо добровільності та істинності їх позиції, роз`яснивши їм положення ст. 349 КПК України про те, що в такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати фактичні обставини справи в апеляційному порядку, вислухавши думку учасників судового розгляду, які не заперечували проти розгляду кримінальної справи в порядку, передбаченому ст. 349 КПК України, взявши до уваги та врахувавши в цій частині письмову заяву потерпілої сторони, суд визнав недоцільним дослідження доказів стосовно цих фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються та розглянув справу у відповідності до ч. 3 ст. 349 КПК України, обмежившись лише допитом обвинуваченого та дослідженням матеріалів, які характеризують особу обвинуваченого.

Колегія суддів, допитавши обвинуваченого, вивчивши надані суду документи, які характеризують його особу, вважає:

- дії обвинуваченого ОСОБА_6 органом досудового розслідування за ч. 2 ст. 315 КК України кваліфіковані вірно, оскільки він своїми умисними діями схиляв неповнолітнього ОСОБА_9 до вживання наркотичних засобів, надавши йому для вживання наркотичний засіб - канабіс;

-дії обвинуваченого ОСОБА_6 досудовим слідством також вірно кваліфіковані за ч. 1 ст. 307 КК України, оскільки він незаконно придбав, зберігав з метою збуту та збув наркотичний засіб - канабіс;

-дії обвинуваченого ОСОБА_6 вірно кваліфіковані за ч. 2 ст.189 КК України, оскільки він вимагав від потерпілого ОСОБА_9 грошові кошти з погрозою застосування насильства над ним та знищенням його майна, що було вчинене ним повторно.

За вчинені злочини обвинувачений ОСОБА_6 повинен понести покарання.

Вирішуючи питання призначення покарання обвинуваченому, колегія суддів вивчила надані документи, які характеризують його особу, а саме:

Із вимоги про судимість за № 12099 від 03 грудня 2014 року (а.к.п. 233 т.2) та № 2-10042025/61003 від 10 та 14 квітня 2025 року, видно, що ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець та житель АДРЕСА_1 неодноразово притягався до кримінальної відповідальності.

Із довідок № 3003 та № 3005, виданих 08 грудня 2014 року Бучацькою центральною комунальною лікарнею Тернопільської області (а.к.п.226 та 227 т.2) видно, що ОСОБА_6 , 1996 року народження, уродженець та житель АДРЕСА_1 на ''Д'' обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває.

Із довідки № 119, виданої 02 грудня 2014 року (а.к.п. 230 т.2) КП ''Бучацьке районне бюро технічної інвентаризації'', видно, що за ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителем АДРЕСА_1 , нерухоме майно не зареєстроване.

Із довідки № 2599, виданої 03 грудня 2014 року (а.к.п. 231 т.2) ВДАІ з обслуговування Бучацького району, видно, що за ОСОБА_6 , 1996 року народження, жителем АДРЕСА_1 , транспортні засоби не зареєстровані.

Із характеристики № 329, виданої 3 грудня 2014 року Бучацькою міською радою (а.с. 225 т. 2) видно, що ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець та житель АДРЕСА_1 характеризується негативно, хоч скарг і нарікань на його поведінку від сусідів і громадськості міста у міську раду не поступало, однак він характеризується як такий, що часто вживає алкогольні напої.

Відповідно до положень ст. ст. 50, 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження вчинення нових злочинів. Таке покарання повинне відповідати характеру вчинених дій, їх небезпечності та особі винного.

При призначенні покарання суду слід врахувати обставини, які його пом`якшують та обтяжують.

Оскільки обвинувачений вчинив кримінальні правопорушення, передбачені ч. 2 ст. 315 та ч. 1 ст. 307 КК України, будучи неповнолітнім, призначення покарання обвинуваченому за вказані злочини повинне відповідати вимогам ст. 102 КК України.

Отже, призначаючи обвинуваченому ОСОБА_6 покарання за ч.2 ст.189, ч. 1 ст. 307 та ч. 2 ст. 315 КК України суд враховує, що обвинувачений будучи раніше судимим за вчинення умисного корисливого злочину, на шлях виправлення не став і у період іспитового строку, знову вчинив умисні, корисливі злочини.

Відповідно до ст. 12 КК України, кримінальні правопорушення, вчинені ОСОБА_6 за ч. 2 ст.189 та ч.1 ст.307 КК 0 України відносяться до тяжких злочинів, а кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст. 315 КК України до особливо тяжких.

Суд приймає до уваги, що обвинувачений ОСОБА_6 неодружений, утриманців немає, не працює, на обліку в лікаря нарколога та лікаря психіатра не перебуває, за місцем проживання характеризується негативно, як особа, що зловживає алкоголем.

Судом також враховується, що кримінальні правопорушення, передбачені ч.1 ст. 307 та ч.2 ст. 315 КК України вчиненні обвинуваченим у неповнолітньому віці, а також те, що він повністю визнав свою вину у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень, а також враховує думку потерпілої сторони, яка щодо вирішення питання покарання обвинуваченому, поклалася на розсуд суду.

Обставин, які обтяжують покарання, не встановлено.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає за необхідне призначити обвинуваченому ОСОБА_6 покарання в межах санкції статей обвинувачення у виді позбавлення волі на строк, що наближений до мінімального, яке слід відбувати реально.

З урахуванням вироку Монастирського районного суду Тернопільської області від 19 жовтня 2021 року строк відбуття покарання ОСОБА_6 слід рахувати з моменту взяття його під варту, а саме: з 11 вересня 2019 року.

Ухвалою слідчого судді Бучацького районного суду Тернопільської області від 03 грудня 2014 року підозрюваному ОСОБА_6 обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою без визначення застави; також зазначено, що ОСОБА_6 було затримано 02 грудня 2014 року, як підозрюваного (т.2 а.с.85).

У подальшому, вказаний вид запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_6 ухвалою Чортківського районного суду Тернопільської області від 05 квітня 2016 року було змінено на домашній арешт.

З огляду на такі обставини, суд зазначає таке.

Зважаючи на положення ч.5 ст.72 КК України в редакції Закону України від 26 листопада 2015 року № 838 VIII Про внесення зміни до Кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання обвинуваченому ОСОБА_6 слід зарахувати у строк відбутого покарання за цим вироком (від 08 травня 2025 року) строк попереднього ув`язнення у цьому кримінальному провадженні (з 02 грудня 2014 року по 05 квітня 2016 року включно), що становить 492 дні термін якого, визначений за правилами ч.5 ст.72 КК України в редакції Закону України № 838 VIII становить 984 дні.

Стосовно цивільного позову, то суд зазначає наступне.

23 березня 2016 року законний представник потерпілого ОСОБА_13 подала суду цивільний позов у даному кримінальному провадженні, у якому зазначила, що злочинними діями обвинуваченого ОСОБА_6 її неповнолітньому сину ОСОБА_9 завдано матеріальну шкоду у розмірі 4760 доларів США, що на день подання нею позову становило 124902,40грн.. Крім цього, діями обвинуваченого її сину заподіяно і моральну шкоду, яку вони оцінюють у розмірі 5000 гривень, а тому просила визнати її сина ОСОБА_9 цивільним позивачем та стягнути на його користь заподіяну йому матеріальну та моральну шкоду.

Відповідно до ст.128 Кримінального процесуального кодексу України особі, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/ або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого, який за законом несе цивільну відповідальність за завдану шкоду.

Право потерпілого на відшкодування шкоди її заподіювачами є абсолютним (постанова Верховного Суду України від 20 січня 2016 року № 6-2808цс15).

У відповідності із ч.1 ст.23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. У п.2 ч.2 ст. 23 ЦК України зазначається, що моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів.

Відповідно до п.3 Постанови Пленуму ВСУ «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (нематеріальної) шкоди», під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяні фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Частиною третьою ст.23 ЦК України передбачено відшкодування моральної шкоди грішми.

Так як обвинувачений ОСОБА_6 протягом жовтня-листопада 2014 року, вчиняючи злочинні дії щодо ОСОБА_9 , вимагав та отримав у потерпілого, який на той час був неповнолітнім, 4760 доларів США, - законний представник неповнолітнього потерпілого у поданому суду цивільному позові просив стягнути із обвинуваченого вказану суму заподіяної ним матеріальної шкоди у сумі 4760 доларів США, що на день подання нею позову було еквівалентно 124902,40грн. та 5000 гривень моральної шкоди, яку було заподіяно неповнолітньому потерпілому внаслідок злочинних дій обвинуваченого.

Під час проведення судового засідання представник потерпілого адвокат ОСОБА_8 заявлений потерпілим цивільний позов, підтримав, просив його задоволити.

Згідно ч.2 ст.127 КПК України шкода, завдана кримінальним правопорушенням, може бути стягнена судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову у кримінальному провадженні.

Згідно ч.5 ст.128 КПК України цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільно-процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.

Відповідно до ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Статтею 23 ЦК України передбачено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності та справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана із розміром цього відшкодування.

Відповідно до змісту ст. 129 КПК України при вирішенні цивільного позову в кримінальному провадженні, суд залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє у ньому, або залишає без розгляду.

Приймаючи рішення по заявленому цивільному позову колегія суддів прийшла до висновку, що його слід задоволити частково, посилаючись на наступне.

При вирішенні цивільного позову суд враховує той факт, що обвинувачений під час розгляду кримінального провадження повністю визнав свою вину у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.189 КК України, за яким він вимагав та отримав від неповнолітнього потерпілого ОСОБА_9 грошові кошти у розмірі 260 доларів США, що на день вчинення злочину було еквівалентно 3923,60 грн., а тому з врахуванням зазначеного, у відповідності до ч. 4 ст.206 ЦПК України, вважає необхідним в цій частині задоволити цивільний позов та стягнути із обвинуваченого на користь потерпілого заподіяну йому суму спричиненої матеріальної шкоди розмірі 260 доларів США, яка на день постановлення вироку відповідно до офіційного курсу НБУ становить 10 774,09 грн.

Вирішуючи цивільний позов суд також враховує той факт, що 11 квітня 2025 року ухвалою колегії Бережанського районного суду за клопотанням захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_7 обвинуваченого ОСОБА_6 було звільнено від кримінальної відповідальності, передбаченої ч. 2 ст. 190 КК України на підставі ст. 49 КК України у зв`язку із закінченням строку притягнення його до кримінальної відповідальності за вказаною статтею, а тому із вказаних підстав колегія суддів прийшла до висновку, що заявлений потерпілим цивільний позов по даному епізоду, тобто стягнення із обвинуваченого 4500 доларів США, що на день вчинення кримінального правопорушення було еквівалентно 45315 гривень, у відповідності до ч.7 ст.128 КК України слід залишити без розгляду, роз`яснивши цивільному позивачу, що він має право пред`явити його в порядку цивільного судочинства.

Зазначені обставини знайшли своє врегулювання в Постанові Пленуму Верховного Суду України від 02.07.2004 року №13 «Про практику застосування судами законодавства, яким передбачені права потерпілих», відповідно до яких у разі закриття кримінальної справи з передбачених законом підстав, цивільний позов не розглядається, потерпілому необхідно роз`яснити право звернутися з позовними вимогами в порядку цивільного судочинства без сплати державного мита.

Також Верховний Суд в постанові від 24.05.2018 р. у справі №531/2332/14-к вказав, що відповідно до вимог ч.4 ст.286 КПК України якщо сторона кримінального провадження звернеться до суду з клопотанням про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого, суд має невідкладно розглянути таке клопотання. У разі закриття кримінального провадження та звільнення особи від кримінальної відповідальності цивільний позов не розглядається, а вимоги потерпілого можуть бути вирішені в порядку цивільного судочинства, оскільки закриття справи на підставах, зазначених у п.1 ч.2 ст.284 КПК України, не звільняє особу від обов`язку відшкодувати заподіяну її діями шкоду.

А поскільки під час судового розгляду обвинувачений ОСОБА_6 визнав свою вину у вчиненні кримінальних правопорушень щодо потерпілого ОСОБА_9 у тому числі і щодо вимагання та отримання від нього 23 листопада та 02 грудня 2014 року 260 доларів США, тобто у заподіянні потерпілому матеріальної шкоди на вказану суму коштів, що в перерахунку на гривні відповідно до обвинувального акту становило 3923,60 гривень, а тому цивільний позов потерпілого у цій частині слід задоволити і вказані вище кошти стягнути із обвинуваченого ОСОБА_6 на користь потерпілого.

Що стосується стягнення із обвинуваченого моральної шкоди, то колегія вважає, що потерпілий ОСОБА_9 має право на відшкодування моральної шкоди, оскільки судом встановлено, що йому в результаті протиправних дій обвинуваченого ОСОБА_6 було заподіяно моральну шкоду.

Визначаючи розмір відшкодування моральної шкоди суд із врахуванням вимог ч.2 ст.23 Цивільного Кодексу України згідно з яким розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. А тому колегія суддів, враховуючи, що неправомірними діями обвинуваченого неповнолітньому потерпілому ОСОБА_9 було заподіяно моральну шкоду, оскільки він, примушуючи неповнолітнього вживати наркотичні засоби, наражав на небезпеку його життя та здоров`я та, вимагаючи у нього гроші, неодноразово залякував його, погрожуючи йому знищенням його майна, що негативно впливало на психічне здоров`я неповнолітнього потерпілого через що він тривалий час перебував у пригніченому стані і заподіяну йому моральну шкоду він оцінив у розмірі 5000 гривень та обвинувачений із вказаним погодився та визнав позов у цій частині, тому колегія суддів у відповідності до ч. 4 ст. 206 ЦПК України вважає необхідним цивільний позов у цій частині задоволити у повному обсязі.

Долю речових доказів у справі слід вирішити в порядку ст. 100 КПК України.

З огляду на вищевказане, керуючись ст. ст. 100, 124, 127, 128, 369, 371, 373-374 КПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

ОСОБА_6 визнати винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 189, ч. 1 ст. 307 та ч.2 ст.315 КК України, та за вказаними статтями призначити йому покарання:

- за ч. 2 ст. 189 КК України - 4 (чотири) роки позбавлення волі;

- за ч.1 ст. 307 КК України - 5 (п`ять) років позбавлення волі;

- за ч. 2 ст. 315 КК України 6 (шість) років позбавлення волі.

За сукупністю злочинів, на підставі ч.1 ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим визначити ОСОБА_6 покарання у виді 6 (шести) років позбавлення волі, яке слід відбувати реально.

На підставі ч.4 ст. 70 КК України, за сукупністю вчинених злочинів, передбачених ч.2 ст. 189, ч. 1 ст. 307 та ч. 2 ст. 315 КК України (за цим вироком) та вироком Монастириського районного суду Тернопільської області від 19 жовтня 2021 року шляхом часткового складання покарань визначити ОСОБА_6 покарання у виді 8 (восьми) років і 5 (п`яти) місяців позбавлення волі із конфіскацією майна.

Застосовуючи правила ч. 1 ст. 71 КК України при призначенні покарання за супкупністю вироків за цим вироком суду у виді позбавлення волі терміном 8 (вісім) років 5 (п`ять) місяців та за вироком Бучацького районного суду Тернопільської області від 30 травня 2014 року (у виді позбавлення волі строком на два роки), до покарання за новим вироком суду частково приєднати покарання за попереднім вироком суду у виді позбавлення волі строком 1 (один) місяць.

Остаточно вважати засудженим ОСОБА_6 до покарання у виді позбавлення волі строком на 8 (вісім) років і 6 (шість) місяців із конфіскацією майна.

Цивільний позов потерпілого ОСОБА_9 задовільнити частково.

Стягнути із обвинуваченого ОСОБА_6 на користь потерпілого ОСОБА_9 на відшкодування завданої злочином майнової шкоди 260 (двісті шістдесят) доларів США, що в гривневому еквіваленті НБУ на день ухвалення судового рішення становить 10 774 ( десять тисяч сімсот сімдесят чотири) гривні 09 копійок.

Стягнути із обвинуваченого ОСОБА_6 на користь потерпілого ОСОБА_9 5000 (п`ять тисяч) гривень спричиненої кримінальним правопорушенням моральної шкоди.

Позовні вимоги ОСОБА_9 в частині відшкодування майнової шкоди у розмірі 4500 доларів США залишити без розгляду, роз`яснивши потерпілому його право у відповідності до ч.7 ст.128 КК України пред`явити його в порядку цивільного судочинства.

Речові докази по справі:

0,46 грам канабісу, який згідно (а.к.п. 193-195 т. 2) квитанції № 007623 переданий на зберігання в УМЗ УМВСУ в Тернопільській області - знищити;

грошові кошти: дві банкноти номіналом по 50 (п`ятдесят) доларів США із серією JB 14840099 В та IG 13616008 А та одну банкноту номіналом 100 (сто) доларів США із серійним номером КВ 42749267 R, які передані на зберігання у бухгалтерію Бучацького РВ УМВС України в Тернопільській області - повернути потерпілому ОСОБА_9 (а.к.п. 222-223 т. 2);

мобільний телефон та системний блок, які відповідно до квитанції № 60 (а.к.п. 218 т. 2) передані на зберігання у камеру зберігання речових доказів Бучацького РВ УМВС України у Тернопільській області, повернути обвинуваченому ОСОБА_6 , а 26 сувенірних банкнот номіналом по 100 доларів США, після вступу вироку в законну силу знищити.

Стягнути із обвинуваченого ОСОБА_6 в користь держави 294 (двісті дев`яносто чотири) грн. 84 коп. за проведення судово-хімічної експертизи за № 2-978/14 від 30 грудня 2014 року в кримінальному провадженні № 0000391.

Захід забезпечення кримінального провадження у виді арешту майна, що був накладений ухвалами слідчого судді Бучацького районного суду Тернопільської області від 08 грудня 2014 року та 15 січня 2015 року (а.к.п. 106 та 217 т. 2), - скасувати.

Із врахуванням ч.5 ст.72 КК України в редакції Закону України від 26 листопада 2015 року № 838 VIII Про внесення зміни до Кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання зарахувати обвинуваченому ОСОБА_6 у строк відбутого покарання за цим вироком (від 08 травня 2025 року) строк попереднього ув`язнення у цьому кримінальному провадженні (з 02 грудня 2014 року по 05 квітня 2016 року включно), що становить 492 дні термін якого, визначений за правилами ч.5 ст.72 КК України в редакції Закону України № 838 VIII становить 984 дні.

Строк відбуття покарання ОСОБА_6 рахувати з 11 вересня 2019 року, згідно вироку Монастирського районного суду Тернопільської області від 19 жовтня 2021 року.

Вирок може бути оскаржений до Тернопільського апеляційного суду через Бережанський районний суд Тернопільської області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо її не подано. У разі її подання вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Копія вироку не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім у судовому засіданні.

Головуюча суддя:

Судді: