Номер провадження: 11-кп/813/1665/25
Справа № 504/580/25
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.05.2025 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючий суддя ОСОБА_2

судді: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження №0000033 від 16.01.2025 року за апеляційною скаргою прокурора Доброславської окружної прокуратури Одеської області ОСОБА_7 на ухвалу Комінтернівського (Доброславського) районного суду Одеської області від 02.04.2025 року, якою прокурору повернуто обвинувальний акт відносно:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Тюмень, Російської Федерації, громадянки Республіки Молдови, із середньою освітою, не заміжньої, не працюючої, раніше не судимої, без постійного місця реєстрації та проживання,

обвинуваченої у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.309 КК України,

встановив:

оскарженою ухвалою суду першої інстанції обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0000033 від 16.01.2025 року за обвинуваченням ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.309 КК України, повернуто прокурору для усунення недоліків, у зв`язку з його невідповідністю ст. 291 КПК України.

Обґрунтовуючи прийняте рішення суд послався на те, що обвинувальний акт не відповідає вимогам ст.291 КПК України, оскільки не містить відомостей про особу обвинуваченої, а саме відсутні дані щодо її місця реєстрації та проживання, що унеможливлює виклик особи з метою забезпечення її участі в судовому розгляді та виконання особою вимог ст.42 КПК України. Крім того, вказані обставини унеможливлюють застосування до обвинуваченої положень ст.335 КПК України щодо оголошення у розшук останньої.

Не погодившись з ухвалою суду прокурор подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на її незаконність та необґрунтованість, просить ухвалу скасувати, а обвинувальний акт направити на новий розгляд до суду першої інстанції.

Прокурор стверджує, що обвинувальний акт відповідає вимогам ст.291 КПК України, оскільки відомості про відсутність у обвинуваченої постійного місця проживання і реєстрації в обвинувальному акті зазначені саме на виконання вимог п.2 ч.2 ст.291 КПК України, вказані відомості є достовірними, інші відомості, у разі повернення обвинувального акту прокурору зазначені бути не можуть. Також, прокурор звертає увагу, що під час підготовчого судового засідання ним було заявлене клопотання про оголошення у розшук обвинуваченої, проте, суд зазначив про відсутність відомостей про ухилення обвинуваченої від суду, тому вона не може бути оголошена у розшук.

Іншими особами, які мають право на апеляційне оскарження, ухвала суду першої інстанції в даному кримінальному провадженні не оскаржена.

Обвинувачена, згідно вимог порядку надсилання судових повісток, повідомлень і викликів учасникам судового процесу, затвердженого наказом ТУ ДСА України від 23.01.2023 року, повідомлялася про дату, час та місце розгляду справи шляхом направлення смс-повідомлення, яке не було доставлено з причини: «Абонент тимчасово недоступний».

Захисник, будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, до апеляційного суду не з`явився, клопотань про відкладення розгляду не подавав.

Заслухавши суддю-доповідача; думку прокурора, який підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити; перевіривши матеріали судового провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги; колегія суддів дійшла висновку про таке.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 404 КПК України (далі КПК), суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Статтею 2 КПК регламентовано, що одним із завдань кримінального провадження є застосування до кожного учасника кримінального провадження належної правової процедури.

Згідно п.13 ч.1 ст.3 КПК обвинувачення - це твердження про вчинення певною особою діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність, висунуте в порядку, встановленому цим Кодексом.

Відповідно до положень ч. 4 ст. 110 КПК обвинувальний акт є процесуальним рішенням, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування. Обвинувальний акт повинен відповідати вимогам, передбаченим у ст. 291 КПК.

Вимоги до змісту обвинувального акту та додатків до нього викладені в ст.291 КПК.

Відповідно до п.п. 2, 5 ч.2 ст.291 КПК, обвинувальний акт має містити: анкетні відомості кожного обвинуваченого (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство); виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність, а також формулювання обвинувачення.

За змістом частин 1, 3 статті 26 КПК, сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачений цим Кодексом. Зокрема, суд у кримінальному провадженні вирішує лише ті питання, що винесені на його розгляд сторонами та віднесені до його повноважень КПК.

Із наведених положень кримінального процесуального закону слідує, що на стадії підготовчого провадження в суді першої інстанції повернення обвинувального акту прокурору допускається лише у разі порушення прокурором чи слідчим вище зазначених вимог.

Апеляційний суд не може не погодитись з висновком місцевого суду щодо відсутності в обвинувальному акті відомостей щодо місця проживання обвинуваченої, що передбачено п. 2 ч. 2 ст. 291 КПК, однак вважає, що дана обставина, за відсутністю інших недоліків акту вимогам процесуального закону, не є достатньою та безумовною підставою для повернення обвинувального акта прокурору, з огляду на таке.

Положеннями ч.1 ст.315 КПК України передбачено, що особа викликається до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду шляхом вручення повістки про виклик, надіслання її поштою, електронною поштою чи факсимільним зв`язком, здійснення виклику по телефону або телеграмою. В матеріалах судового провадження відсутні відомості про виконання місцевим судом вимог ч.1 ст. 135 КПК України, зокрема, відсутні відомості про виклик особи за зазначеним в обвинувальному акті номером телефону.

Разом з тим, у своїх рішеннях Європейський Суд наголошує, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Як вбачається з матеріалів судового провадження, обвинувачена ОСОБА_8 обізнана про кримінальне провадження відносно неї, про що свідчить розписка про отримання нею копії обвинувального акту та реєстру матеріалів досудового розслідування.

Не повідомлення ОСОБА_8 місцевому суду адреси свого місця проживання, може свідчити про те, що остання здійснила дії з метою приховування місця свого перебування від суду, що також може бути підставою для оголошення її розшук, як особи, обвинуваченої у вчиненні кримінального правопорушення, яка ухиляється від суду та місцезнаходження якої не встановлено.

Положеннями ч.1 ст.335 КПК України, визначено, що у разі якщо обвинувачений ухилився від явки до суду або захворів на психічну чи іншу тяжку тривалу хворобу, яка виключає його участь у судовому провадженні, або був призваний для проходження військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період, суд зупиняє судове провадження стосовно такого обвинуваченого до його розшуку, видужання або звільнення з військової служби і продовжує судове провадження стосовно інших обвинувачених, якщо воно здійснюється щодо декількох осіб. Розшук обвинуваченого, який ухилився від суду, оголошується ухвалою суду, організація виконання якої доручається слідчому та/або прокурору.

Колегія суддів вважає, що повернення обвинувального акту прокурору з наведеного в оскарженій ухвалі мотиву, з урахуванням того факту, що у прокурора відсутні будь-які інші відомості про особу обвинуваченої та її реальне місце перебування, ніж те, яке зазначене в обвинувальному акті, не можна вважати раціональним рішенням місцевого суду, оскільки наявність в матеріалах кримінального провадження інших відомостей щодо особи обвинуваченої, не перешкоджали місцевому суду оголосити обвинувачену у розшук та зупинити судове провадження, що відповідає вимогам ч.1 ст.335 КПК України.

За наведених обставин колегія суддів вважає, що в даному випадку рішення суду першої інстанції про повернення обвинувального акту прокурору є необґрунтованим та таким, що не слугує забезпеченню виконанню завдань кримінального провадження, визначеним ст.2 КПК України.

Приписами ч. 5 ст. 28 КПК України процесуальним законом регламентовано, що кожен має право, щоб обвинувачення щодо нього в найкоротший строк або стало предметом судового розгляду, або щоб відповідне кримінальне провадження щодо нього було закрите.

Відповідно до ч.1 ст.318 КПК України, судовий розгляд має бути проведений і завершений протягом розумного строку.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 року у справі «Смірнов проти України», відповідно до якого в силу вимог ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи, є порушенням ч.1 ст.6 даної Конвенції.

З урахуванням наведеного, висновок суду першої інстанції щодо існування підстав для повернення обвинувального акту прокурору в даному кримінальному провадженні у зв`язку з його невідповідністю вимогам ст.291 КПК, з посиланням на відсутність в ньому відомостей щодо місця проживання обвинуваченої, слід віднести до застосування місцевим судом надмірно формального підходу, оскільки відомості щодо місця мешкання обвинуваченої вочевидь не були відомі прокурору, оскільки обвинувачена є особою, яка не має постійного місця реєстрації та проживання.

За таких обставин, рішення місцевого суду про повернення обвинувального акту прокурору для усунення недоліків, апеляційний суд визнає необґрунтованим.

З урахуванням наведеного, оскаржена ухвала суду підлягає скасуванню, а обвинувальний акт підлягає поверненню на новий розгляд до суду першої інстанції, зі стадії підготовчого провадження, в іншому складі суду.

Керуючись ст.ст. 376, 404, 405, 407, 419, 424, 532 КПК України, апеляційний суд,

постановив:

Апеляційну скаргу прокурора Доброславської окружної прокуратури Одеської області ОСОБА_7 задовольнити.

Ухвалу Комінтернівського (Доброславського) районного суду Одеської області від 02.04.2025 року, якою обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0000033 від 16.01.2025 року за обвинуваченням ОСОБА_8 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.309 КК України, повернуто прокурору для усунення недоліків, у зв`язку з його невідповідністю ст. 291 КПК України скасувати.

Призначити новий розгляд обвинувального акту у кримінальному провадженні №0000033 від 16.01.2025 року за обвинуваченням ОСОБА_8 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.309 КК України, в суді першої інстанції, зі стадії підготовчого провадження, в іншому складі суду.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4