Справа № 461/6503/25
Провадження № 1-кс/461/5019/25
УХВАЛА

про арешт майна

13.08.2025 м. Львів

Слідчий суддя Галицького районного суду м. Львова ОСОБА_1 , секретар судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові клопотання слідчого відділу розслідування злочинів у сфері господарської та службової діяльності слідчого управління Головного управління Національної поліції у Львівській області ОСОБА_3 про накладення арешту на майно, -

в с т а н о в и в :

13.08.2025 слідчий відділу розслідування злочинів у сфері господарської та службової діяльності слідчого управління Головного управління Національної поліції у Львівській області ОСОБА_3 звернувся до слідчого судді із клопотанням, погодженим з прокурором відділу Спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону ОСОБА_4 , в якому просить накласти арешт на майно підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме: 1/8 частку квартири АДРЕСА_1 (РНОНМ 01).

В обґрунтування внесеного клопотання покликається на те, що слідчим відділом розслідування злочинів у сфері господарської та службової діяльності слідчого управління Головного управління Національної поліції у Львівській області за процесуального керівництва Спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000061 від 01.07.2025, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого за ч.3 ст.368 КК України.

Так у відповідності до матеріалів, які стали підставою для внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань встановлено, що керівник цеху №100 Харківського Конструкторського бюро з машинобудування ім. О.О. Морозова ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , вимагає неправомірну вимогу у ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 4000 доларів США за працевлаштування на об`єкт критичної інфраструктури з метою отримання останнім бронювання.

З`ясовано, що 30.06.2025 ОСОБА_6 звернувся до директора цеху №100 Харківського Конструкторського бюро з машинобудування ім. О.О. Морозова, ОСОБА_5 щодо працевлаштування його на вказане підприємство. В той же час, ОСОБА_5 будучи службовою особою, діючи з корисливим мотивом, маючи умисел на отримання неправомірної вигоди під час розмови з ОСОБА_6 запропонував йому механізм ухилення від мобілізації шляхом його працевлаштування на підприємство Харківського Конструкторського бюро з машинобудування ім. О.О. Морозова, та подальшого його бронювання як працівника об`єкту критичної інфраструктури, при умові надання йому неправомірної вигоди в розмірі 4000 доларів США, які останній повинен передати після отримання бронювання.

11.08.2025 ОСОБА_5 затримано у порядку ст.208 КПК України за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.368 КК України

12.08.2025 ОСОБА_5 повідомлено про підозру в одержанні службовою особою неправомірної вигоди для себе за вчинення такою службовою особою в інтересах того, хто надає неправомірну вигоду, будь-якої дії, з використанням свого службового становища, поєднаному з вимаганням неправомірної вигоди, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.368 КК України.

Так, згідно інформації Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, встановлено, що підозрюваний ОСОБА_5 має у своїй власності наступне майно: 1/8 частку квартири АДРЕСА_1 (РНОНМ 01).

Беручи до уваги вищевикладене, з метою забезпечення конфіскації майна як виду покарання, просить клопотання задоволити.

Слідчий просить розглядати клопотання без його участі, та без участі власника майна, з метою забезпечення арешту майна.

Відповідно до ч.2 ст.172 КПК України, клопотання слідчого, прокурора, цивільного позивача про арешт майна, яке не було тимчасово вилучене, може розглядатися без повідомлення підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, їх захисника, представника чи законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо це є необхідним з метою забезпечення арешту майна.

Таким чином, слідчий суддя приходить до висновку про розгляд даного клопотання без виклику власника майна, - з метою забезпечення арешту майна, а також у відсутності слідчого.

Згідно ч.4 ст.107 КПК України у разі неприбуття в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу судове провадження здійснюється судом за відсутності осіб, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.

Дослідивши матеріали клопотання, вирішуючи питання щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення клопотання, а також здійснюючи судовий контроль за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні, слідчий суддя виходить із наступного.

Слідчим суддею встановлено, що слідчим управлінням ГУНП у Львівській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеному 01.07.2025 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000061, за підозрою ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.368 КК України.

12.08.2025 ОСОБА_5 повідомлено про підозру в одержанні службовою особою неправомірної вигоди для себе та третіх осіб за вчинення такою службовою особою в інтересах того, хто надає неправомірну вигоду, будь-якої дії, з використанням свого службового становища, вчиненому за попередньою змовою групою осіб, поєднаному з вимаганням неправомірної вигоди, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.368 КК України.

Санкція ч.3 ст.368 КК України передбачає покарання у вигляді позбавлення волі на строк від п`яти до десяти років з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років, з конфіскацією майна.

Відповідно до інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта №433671626 від 01.07.2025, ОСОБА_5 на праві власності належить 1/8 частка квартири за адресою: АДРЕСА_2 (РНОНМ 01).

Відповідно до ч.1 ст.132 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються на підставі ухвали слідчого судді або суду, за винятком випадків, передбачених цим Кодексом.

Згідно ч.1 ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Відповідно до п.3 ч.2 ст.170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи.

Згідно ч.5 ст.170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 3 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності достатніх підстав вважати, що суд у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України, може призначити покарання у виді конфіскації майна або застосувати до юридичної особи захід кримінально-правового характеру у виді конфіскації майна.

Згідно вимог ч.10 ст.170 КПК, арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

За змістом ч.11 ст.170 КПК України заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

При вирішенні клопотання слідчий суддя враховує, що ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.368 КК України, санкція за вчинення якого передбачає покарання у вигляді, зокрема, конфіскації майна, а в його власності є нерухоме майно, а також те, що у разі визнання його винним у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.368 КК України, вказане майно підлягатиме конфіскації, у зв`язку з чим приходить до висновку про необхідність накладення арешту на майно, із забороною відчуження та розпорядження, яке належить на праві власності ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме: 1/8 частку квартири за адресою: АДРЕСА_2 (РНОНМ 01).

Разом з тим, з огляду на встановлені обставини, дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя приходить до висновку про відсутність визначених законом підстав для задоволення клопотання в частині накладення арешту на майно, із забороною користування, з огляду на наступне.

Згідно вимог ч.3 ст.132 КПК України застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що: 1) існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження; 2) потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора; 3) може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається із клопотанням.

В силу ст.41 Конституції України, ст.1 протоколу №1 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична та юридична особа має право володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше, ніж на користь суспільства і на умовах, передбачених Законом або загальними принципами міжнародного права.

Стаття 1 Першого протоколу до Європейської конвенції гарантує право на вільне володіння своїм майном, яке звичайно називається правом на власність.

Крім того, відповідно до практики Європейського суду, для того, щоб втручання в право власності вважалося допустимим, воно повинно служити не лише законній меті в інтересах суспільства, а повинна бути розумна співмірність між використовуваними інструментами і тією метою, на котру спрямований будь-який захід, що позбавляє особу власності. Розумна рівновага має зберігатися між загальними інтересами суспільства та вимогами дотримання основних прав особи (рішення у справі АГОСІ проти Об`єднаного Королівства). Іншими словами, заходи щодо обмеження права власності мають бути пропорційними щодо мети їх застосування.

Відтак, враховуючи наслідки арешту майна для його власника, розумність та співрозмірність обмеження права власності (володіння) завданням кримінального провадження, те, що арешт майна може бути накладений як з позбавленням права користування, так і без такого, слідчий суддя, відповідно положень п.5 ч.2 ст.173, ч.4 ст.173 КПК України, вбачає підстави для накладення арешту на квартиру в частині заборони відчуження та розпорядження, без заборони користуватись таким.

Крім цього, накладення арешту на майно не є припиненням права власності на нього або позбавленням таких прав, а тому слідчий суддя вважає, що застосування заходу забезпечення у вигляді арешту в даному випадку відповідає вимогам розумності та співрозмірності втручання у мирне володіння майном по відношенню до завдань кримінального провадження.

Даний захід забезпечення кримінального провадження є співмірним та пропорційним переслідуваній меті, втручання у власність буде виправданим за вказаних умов, таким, що здійснено в порядку передбаченому законом, а відтак не буде свавільним.

Керуючись ст.ст.2, 7, 131, 132, 170-173, 309, 372, 376 КПК України, слідчий суддя,-

п о с т а н о в и в:

клопотання слідчого відділу розслідування злочинів у сфері господарської та службової діяльності слідчого управління Головного управління Національної поліції у Львівській області ОСОБА_3 про накладення арешту на майно - задовольнити частково.

Накласти арешт на майно, із забороною відчуження та розпорядження, яке належить на праві власності ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме: 1/8 частку квартири за адресою: АДРЕСА_2 (РНОНМ 01).

В задоволенні решти вимог клопотання - відмовити.

На ухвалу слідчого судді безпосередньо до Львівського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення може бути подана апеляційна скарга. Якщо ухвалу суду постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Копія ухвали негайно після її постановлення вручається слідчому, прокурору, підозрюваному. У разі відсутності таких осіб під час оголошення ухвали копія ухвали надсилається їм не пізніше наступного робочого дня після її постановлення.

Ухвала може бути скасованою в порядку, що передбачений ст.174 КПК України.

Повний текст ухвали складений 15.08.2025.

Слідчий суддя ОСОБА_1