Справа № 192/743/25
Провадження № 1-в/192/270/25
Ухвала

Іменем України

11 квітня 2025 року

Солонянський районний суд Дніпропетровської області у складі головуючої судді ОСОБА_1 ,

за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду у селищі Солоному Солонянського району Дніпропетровської області подання начальника Державної установи «Солонянська виправна колонія (№ 21)» ОСОБА_3 про приведення покарання відповідно до вимог Закону України № 3886-IX «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» стосовно засудженого

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який на даний час відбуває покарання у Державній установі «Солонянська виправна колонія (№ 21)»,

встановив:

Начальник ДУ «Солонянська виправна колонія (№ 21)» ОСОБА_3 звернувся до суду з поданням, просить:

привести за вироком Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 10.10.2023 ч. 4 ст. 185 КК України відносно засудженого ОСОБА_4 у відповідність до Закону України від 09.08.2024 № 3886-IX «Про внесення змін до Кодексу про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів»;

визначити остаточний строк покарання, без застосування ч. 4 ст. 70 КК України, засудженому ОСОБА_4 за вироком Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 02.12.2024 року:

розглянути подання без участі представника установи.

Подання обґрунтовується тим, що у Державній установі «Солонянська виправна колонія (№ 21)» відбуває покарання ОСОБА_4 .

Засуджений 10.10.2023 Амур-Нижньодніпровським районним судом м. Дніпропетровська за ч. 4 ст. 185 ч. 4 КК України до 5 років позбавлення волі. Вирок набрав законної сили: 07.12.2023.

Засуджений 02.12.2024 року Індустріальним районним судом м. Дніпропетровська за ч. 2 ст. 289 КК України до 5 років позбавлення волі з конфіскацією майна. Відповідно до ч. 4 ст. 70 КК України шляхом часткового складання покарань за цим вироком та вироком Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 10.10.2023 остаточно до відбуття призначено 6 років позбавлення волі з конфіскацією майна. На підставі ст. 72 ч. 5 КК України зараховано строк попереднього ув?язнення з 07.07.2023 по день набрання вироком законної сили з розрахунку один день попереднього ув?язнення за один день позбавлення волі. Вирок набрав законної сили 02.01.2025.

Представник установи виконання покарань, засуджений та прокурор у судове засідання не з`явилися.

Засуджений подав заяву про розгляд подання без його участі.

Прокурор звернувся з клопотанням, у якому просить на підставі ч. 2 ст. 74 КК України звільнити засудженого ОСОБА_4 від покарання, призначеного вироком Амур-Нижньодніпровського районного суду від 10.10.2021 за ч. 4 ст. 185 КК України та проводити розгляд подання без його участі.

Відповідно до ч. 5 ст. 539 КПК України неприбуття в судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про місце та час розгляду клопотання (подання), не перешкоджає проведенню судового розгляду, крім випадків, коли їх участь визнана судом обов`язковою або особа повідомила про поважні причини неприбуття.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що подання потрібно задовольнити з таких підстав.

Відповідно до ч. 2 ст. 4 КК України кримінальна протиправність і караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, що діяв на час вчинення цього діяння.

Згідно з ч. 1 ст. 5 КК України закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

09.08.2024 набрав чинності Закон України від 18.07.2024 № 3886-ІХ «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів», яким, зокрема були внесені зміни до ст. 51 КУпАП.

Статтею 51 КУпАП у редакції Закону від 18.07.2024 № 3886-ІХ встановлена відповідальність за дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення не перевищує 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Пунктом 5 підрозділу 1 розділу ХХ ПК України передбачено, що якщо норми інших законів містять посилання на неоподатковуваний мінімум доходів громадян, то для цілей їх застосування використовується сума в розмірі 17 гривень, крім норм адміністративного та кримінального законодавства в частині кваліфікації адміністративних або кримінальних правопорушень, для яких сума неоподатковуваного мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, визначеної підпунктом 169.1.1 пункту 169.1 статті 169 розділу IV цього Кодексу для відповідного року.

За змістом п.п. 169.1.1 п.169.1 ст. 169 розділу IV ПК України сума податкової пільги дорівнює 50 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), встановленому законом на 1 січня звітного податкового року, - для будь-якого платника податку.

Судом встановлено, що 10 жовтня 2023 року ОСОБА_5 був засуджений Амур-Нижньодніпровським районним суд м. Дніпропетровська за ч. 4 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років. Згідно з цим вироком ОСОБА_5 20 березня 2023 року вчинив крадіжку майна на суму 2650 грн.

02 грудня 2024 року ОСОБА_5 був засуджений Індустріальним районним судом міста Дніпропетровська за ч. 2 ст. 289 КК України та призначено йому покарання у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років, з конфіскацією майна. Відповідно до ч. 4 ст. 70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом часткового складання покарань за цим вироком та вироком Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 10.10.2023, остаточно визначено покарання у виді позбавлення волі строком на 6 (шість) років, з конфіскацією майна.

Суд зазначає, що відповідно до ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2023 рік» з 1 січня 2023 року прожитковий мінімум для працездатної особи в розрахунку на місяць встановлений у розмірі 2684 гривня, отже сума податкової пільги складає 1342 грн, а 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з огляду на податкову соціальну пільгу 2684 грн (1342 грн х 2).

Тобто, вартість майна, викраденого ОСОБА_5 20 березня 2023 року була меншою, ніж 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Отже, на засудженого ОСОБА_5 поширюється дія Закону України від 18.07.2024 № 3886-ІХ, яким частково декриміналізовано викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати.

Відповідно до ч. 2, 3 ст. 74 КК України особа, засуджена за діяння, караність якого законом усунена, підлягає негайному звільненню від призначеного судом покарання. Призначена засудженому міра покарання, що перевищує санкцію нового закону, знижується до максимальної межі покарання, встановленої санкцією нового закону. У разі якщо така межа передбачає більш м`який вид покарання, відбуте засудженим покарання зараховується з перерахуванням за правилами, встановленими частиною першою статті 72 цього Кодексу.

За таких обставин, враховуючи, що ОСОБА_5 вироком Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 10 жовтня 2023 року був засуджений за діяння, караність якого законом усунена, а саме за викрадення 20 березня 2023 року майна на суму 2650 грн, тобто суму, яка не перевищує двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, то суд доходить висновку, що подання начальника установи виконання покарань потрібно задовольнити та звільнити засудженого від покарання, призначеного цим вироком за вказане кримінальні правопорушення, та вважати ОСОБА_5 засудженим вироком Індустріального районного суду міста Дніпропетровська 02 грудня 2024 року за ч. 2 ст. 289 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років, з конфіскацією майна.

Керуючись ст.ст. 5, 74 КК України, ст. 539 КПК України,

постановив:

Подання начальника Державної установи «Солонянська виправна колонія (№ 21)» ОСОБА_3 задовольнити.

Негайно звільнити ОСОБА_4 від покарання, призначеного вироком Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 10 жовтня 2023 року за ч. 4 ст. 185 КК України.

Вважати ОСОБА_4 засудженим вироком Індустріального районного суду міста Дніпропетровська від 02 грудня 2024 року за ч. 2 ст. 289 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років, з конфіскацією майна.

Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду через Солонянський районний суд Дніпропетровської області протягом семи днів з дня її проголошення, а засудженим з моменту вручення йому її копії.

Суддя ОСОБА_1