Справа № 206/2963/25
Провадження № 1-кп/206/326/25
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 липня 2025 року Самарський районний суд міста Дніпра у складі:

головуючого суді ОСОБА_1 ,

при секретареві ОСОБА_2 ,

розглянувши у судовому засіданні клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_3 та про продовження запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту відносно обвинуваченого ОСОБА_4 в рамках кримінального провадження № 0000369 за обвинуваченням ОСОБА_3 та ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України,

за участю:

прокурора ОСОБА_5 ,

обвинувачених ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_6 ,

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Самарського районного суду міста Дніпра перебуває кримінальне провадження № 0000369 за обвинуваченням ОСОБА_3 та ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України.

26 травня 2025 року ухвалою слідчого судді Самарського районного суду міста Дніпра відносно ОСОБА_3 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 24 липня 2025 року.

Також, 26 травня 2025 року ухвалою слідчого судді Самарського районного суду міста Дніпра відносно ОСОБА_4 обрано запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту строком до 26 липня 2025 року.

03 липня 2025 року прокурор звернулася із клопотанням про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_3 , яке обґрунтовано тим, що відносно останнього продовжують існувати ризики передбачені п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України. Застосування до обвинуваченого більш м?яких запобіжних заходів, що передбачені Кримінальним процесуальним кодексом України, є недостатньою мірою, оскільки вони не будуть слугувати забезпеченню виконання ним покладених на нього процесуальних обов?язків, а також не зможуть запобігти спробам обвинуваченого переховуватися від прокуратури або суду, або вчинити інше кримінальне правопорушення. На підставі викладеного, прокурор вважала, що з урахуванням реальної наявності вказаних ризиків, з метою забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов?язків, можливо лише при застосуванні до нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Також, 03 липня 2025 року прокурор звернулася із клопотанням про продовження запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту відносно ОСОБА_4 , яке обґрунтувано тим, що відносно обвинуваченого ОСОБА_4 продовжують існувати ризики передбачені п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України. Застосування до обвинуваченого ОСОБА_4 більш м?яких запобіжних заходів, що передбачені Кримінальним процесуальним кодексом України, є недостатньою мірою, оскільки вони не будуть слугувати забезпеченню виконання ним покладених на нього процесуальних обов?язків, а також не зможуть запобігти спробам обвинуваченого переховуватися від прокуратури або суду, або вчинити інше кримінальне правопорушення. На підставі викладеного, прокурор вважала, що з урахуванням реальної наявності вказаних ризиків, з метою забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов?язків, можливо лише при застосуванні до нього запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту.

В судовому засіданні прокурор клопотання підтримала повністю.

Обвинувачений ОСОБА_3 та його захисник ОСОБА_6 в судовому засіданні просили відмовити у задоволенні клопотання прокурора про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та змінити запобіжний захід на домашній арешт у нічний час. Сторона захисту вважає, що прокурором не доведено жодного ризику, що обвинувачений може переховуватись від суду та не з`являтись за його викликами, або вчинити нові злочини. Крім того, обвинувачений ОСОБА_3 сприяв на досудовому розслідування у розкритті кримінального правопорушення та і наразі свою вину визнає у повному обсязі.

Обвинувачений ОСОБА_4 в судовому засіданні також просив відмовити у задоволенні клопотання прокурора про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту, просив його змінити на нічний домашній арешт, у зв`язку з тим, що в нього наразі вагітна дружина, яку необхідно супроводжувати до лікарні. Також, ОСОБА_4 зазначив, що якщо буде продовжено застосування цілодобового домашнього арешту, він не зможе працювати.

Заслухавши думки прокурора, обвинувачених та захисника ОСОБА_6 , ознайомившись з матеріалами кримінального провадження, суд прийшов до наступного висновку.

Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 331 КПК України передбачено, що під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати, обрати або продовжити запобіжний захід щодо обвинуваченого. За наявності клопотань суд під час судового розгляду зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження запобіжного заходу до закінчення двомісячного строку з дня його застосування. За результатами розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. Копія ухвали вручається обвинуваченому, прокурору та надсилається уповноваженій службовій особі до місця ув`язнення.

Тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі доведення того, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів до обвинуваченого не може запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Стаття 176 Кримінального процесуального кодексу України передбачає види запобіжних заходів, серед яких є найбільш суворим - тримання під вартою. Запобіжні заходи застосовуються: під час досудового розслідування та до початку підготовчого судового засідання - слідчим суддею за клопотанням слідчого, погодженим з прокурором, або за клопотанням прокурора, а під час судового провадження - судом за клопотанням прокурора.

За змістом ст. 177 Кримінального процесуального кодексу України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Відповідно до ч. 1, п. 5 ч. 2, ч. 3 ст. 183 Кримінального процесуального кодексу України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу. Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки.

При вирішенні питання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо обвинуваченого ОСОБА_3 суд враховує, що останній обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, проте має постійне місце проживання поруч з матір`ю похилого віку за адресою АДРЕСА_1 та має намір працевлаштуватись на роботу.

Відповідно до пп. 1-3 ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частинами п`ятою та шостою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що наведені прокурором у клопотанні ризики, передбачені пп. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, щодо обвинуваченого ОСОБА_3 дійсно існують і є доведеними прокурором, однак у даному випадку, залишається не доведеним ризик передбачений п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Крім того, суд з урахуванням особи обвинуваченого ОСОБА_3 , який сприяв розкриттю даного злочину вважає, що для запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні буде достатнім застосування більш м`якого запобіжного заходу.

Так, у рішенні Європейського суду прав людини від 14.10.2010 року «Хайредінов проти України» зазначено: «для того, щоб позбавлення особи свободи не вважалось свавільним, додержання національного закону при його застосуванні є недостатнім. Суд вважає, що тримання під вартою у відповідності до підпункту (с) пункту 1 статті 5 Конвенції має задовольняти вимогу пропорційності. Суд розглядав питання, чи було взяття заявника під варту конче необхідним для забезпечення його присутності в суді та чи могли інші, менш суворі заходи бути достатніми для досягнення цієї цілі».

З урахуванням такої позиції ЄСПЛ, суд приходить до висновку, що міра запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту за місцем фактичного проживання обвинуваченого забезпечить належну процесуальну поведінку ОСОБА_3 та вважає достатнім застосування, на даному етапі кримінального провадження, більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою.

При вирішенні питання про продовження запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту щодо обвинуваченого ОСОБА_4 суд враховує, що останній обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, не працевлаштований, постійного джерела доходу не має, що може спонукати його до вчинення нових корисливих злочинів.

Обвинувачений ОСОБА_4 знаючи про покарання, може переховуватись від суду, отже ризики передбачені п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, які виправдовують застосування до нього запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту, не відпали, у зв`язку з чим, з метою недопущення перешкоджання кримінальному провадженню, виконанню рішення суду, з урахуванням вимог ст. 181 КПК України, суд вважає за необхідне продовжити запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_4 , а саме цілодобовий домашній арешт на строк до двох місяців.

Суд не може прийняти до уваги доводи обвинуваченого ОСОБА_7 про доцільність зміни запобіжного заходу на вигляді домашнього арешту у нічний час, оскільки підстави для цього на даному етапі відсутні, а ризики наведені прокурором, продовжують існувати.

Разом з тим, суд наголошує на тому, що обвинувачений ОСОБА_4 не позбавлений можливості в подальшому ставити питання перед судом про зміну йому запобіжного заходу під час судового розгляду, коли перестануть існувати ризики, зазначені вище судом.

Таке продовження не суперечить вимогам ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, оскільки по справі існують реальні ознаки справжнього суспільного інтересу, який не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи.

Керуючись ст.ст. 177, 182, 197, 331, 350, 376 КПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_3 відмовити.

Змінити обвинуваченому ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід з тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт строком на два місяці, а саме з 03 липня 2025 року по 03 вересня 2025 року включно.

Звільнити обвинуваченого ОСОБА_3 з під варти негайно в залі суду.

Покласти на обвинуваченого ОСОБА_3 наступні обов`язки передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України, а саме:

- прибувати за кожною вимогою до Самарського районного суду міста Дніпра;

- заборонити ОСОБА_3 цілодобово залишати житло за місцем його фактичного мешкання: АДРЕСА_1 , крім випадків необхідності його явки на вимогу суду;

- утримуватися від спілкування з потерпілою особою та свідками.

- носити електронний засіб контролю.

Роз`яснити обвинуваченому ОСОБА_3 , що працівники органу внутрішніх справ з метою контролю за поведінкою обвинувачених, які перебувають під домашнім арештом, мають право з`являтися в житло цієї особи, вимагати надати усні чи письмові пояснення з питань, пов`язаних із виконанням покладених на нього зобов`язань, використовувати електронні засоби контролю у разі його застосування.

Ухвалу суду в частині зміни запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту передати до виконання ВП № 1 ДРУП № 2 ГУНП в Дніпропетровській області, який повинен негайно поставити на облік особу, щодо якої застосовано запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту і повідомити про це прокурора та суд.

Контроль за виконанням ухвали суду в частині зміни запобіжного заходу покласти на прокурора Лівобережної окружної прокуратури міста Дніпра ОСОБА_5 .

Роз`яснити обвинуваченому ОСОБА_3 , що у разі невиконання покладених на нього цією ухвалою обов`язків до нього може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід та може бути накладено грошове стягнення в розмірі від 0,25 розміру мінімальної заробітної плати до 2 розмірів мінімальної заробітної плати.

Клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту відносно ОСОБА_4 задовольнити.

Продовжити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту за місцем його мешкання, а саме за адресою: АДРЕСА_2 , строком на два місяці, а саме з 03 липня 2025 року по 03 вересня 2025 року та поклавши на нього наступні обов`язки:

- заборонити залишати домоволодіння за місцем фактичного мешкання цілодобово АДРЕСА_2 без дозволу слідчого, прокурора, або суду;

- прибувати до слідчого, прокурора, або суду за першою вимогою;

- носити електронний засіб контролю.

Роз`яснити, що відповідно до ч. 5 ст. 181 КПК України працівники органу Національної поліції з метою контролю за поведінкою підозрюваного, мають право з`являтися в житло, під арештом у якому він перебуває, вимагати надання усних чи письмових пояснень з питань, пов`язаних із виконанням покладених на неї зобов`язань, використовувати електронні засоби контролю у разі його застосування.

Роз`яснити ОСОБА_4 , що у разі невиконання покладених на нього цією ухвалою обов`язків до нього може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід та може бути накладено грошове стягнення в розмірі від 0,25 розміру мінімальної заробітної плати до 2 розмірів мінімальної заробітної плати.

Строк дії ухвали визначити до 03 вересня 2025 включно.

Ухвала суду може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Головуючий суддя ОСОБА_1