Провадження №: 1-кс/755/2652/25
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"31" липня 2025 р. Слідчий суддя Дніпровського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання прокурора Дніпровської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_3 , про арешт майна, в рамках кримінального провадження № 0002492, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 24.07.2025 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 358 КК України,

встановив:

До Дніпровського районного суду м. Києва надійшло клопотання прокурора Дніпровської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_3 ,. про арешт майна, в рамках кримінального провадження № 0002492, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 24.07.2025 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 358 КК України.

Прокурор в своєму клопотанні посилається на те, що досудовим розслідуванням встановлено, що до Дніпровського УП ГУНП у м. Києві надійшов рапорт співробітників Дніпровського УП ГУНП у м. Києві, про те, що ними 23.07.2025 за адресою: м. Київ, вул. Вінстона Черчилля 31, виявлено офіційний документ, підроблений групою осіб за попередньою змовою.

23.07.2025 у період часу з 21:39 по 21:45 за адресою: м. Київ, вул. Вінстона Черчилля, 31, було проведено огляд місця події, у ході якого в приміщенні кабінету № 309 КНП «ЦПМСД» № 3 з тумби вилучено аркуш паперу А4, а саме тимчасове посвідчення військовозобов`язаного № НОМЕР_1 , видане 13.03.2023 року, на ім`я ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який візуально має ознаки підробки у вигляді надрукованої печаті ІНФОРМАЦІЯ_2 , та документ візуально схожий на довідку військово-лікарської комісії № 154, яка видана 13.03.2023 року Голосіївським ВЛК м. Києва, після чого дані документи було вилучено та поміщено до спеціального сейф-пакету WAR1927771.

24.07.2025 на підставі постанови слідчого СВ Дніпровського УП ГУНП у м. Києві, вищевказані документи візуально схожі на посвідчення військовозобов`язаного, та на довідку військово-лікарської комісії було визнано речовим доказом у даному кримінальному провадженні.

Таким чином, під час досудового розслідування необхідно накласти арешт на візуально схожі на посвідчення військовозобов`язаного, та на довідку військово-лікарської комісії, які визнані речовими доказами у даному кримінальному провадженні у вигляді заборони користування, відчуження та розпоряджання, оскільки вони відповідають критеріям, зазначеним у статтях 98, 167, 170 КПК України, а саме: існує сукупність підстав вважати, що вказані документи використовувались як засоби вчинення даного кримінального правопорушення та зберегли на собі його сліди, а також можуть містити інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

В судовому засіданні прокурор внесене клопотання підтримав в повному обсязі, просив задовольнити з підстав, викладених у ньому.

Вивчивши зміст клопотання та докази, якими воно обґрунтовується, слідчий суддя дійшов наступних висновків.

Так, слідчим суддею було встановлено, що в провадженні СВ Дніпровського управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві перебуває кримінальне провадження № 0002492, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 24.07.2025 року. Процесуальне керівництво здійснює Дніпровська окружна прокуратура м. Києва. Кримінальне провадження зареєстроване за фактом того, що до Дніпровського управління поліції Головного управління Національної поліції у місті Києві надійшов рапорт співробітників Дніпровського управління поліції Головного управління Національної поліції у місті Києві про те, що ними 23.07.2025 за адресою: м. Київ, вул. Вінстона Черчілля, 31, виявлено офіційний документ, підроблений групою осіб за попередньою змовою (ЄО 55680 від 23.07.2025).

Під час огляду місця події 23.07.2025 року, в приміщенні кабінету № 309 КНП «ЦПМСД № 3», за адресою: м. Київ, вул. Вінтона Черчилля, 31, було вилучено документ, візуально схожий на тимчасове посвідчення військовозобов`язаного № НОМЕР_1 , видане 13.03.2023 року, на ім`я ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та документ, візуально схожий на довідку військово-лікарської комісії № 154, яка видана 13.03.2023 року Голосіївським ВЛК м. Києва, після чого дані документи поміщено до спеціального сейф-пакету WAR1927771.

Постановою слідчого від 24.07.2025 визнано речовим доказом у кримінальному провадженні № 0002492 від 24.07.2025 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 146 КК України документ, візуально схожий на тимчасове посвідчення військовозобов`язаного № НОМЕР_1 , видане 13.03.2023 року, на ім`я ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та документ, візуально схожий на довідку військово-лікарської комісії № 154, яка видана 13.03.2023 року Голосіївським ВЛК м. Києва.

Відповідно до ч. 1 ст. 167 КПК України тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває зазначене у частині другій цієї статті майно, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення.

Згідно з ч. 2 ст. 167 КПК України тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони: підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди; призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення або винагороди за його вчинення; є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом; одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від них, а також майно, в яке їх було повністю або частково перетворено.

Відповідно до ч. 1-4 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Згідно з ч. 2 ст. 168 КПК України тимчасове вилучення майна може здійснюватися також під час обшуку, огляду.

Відповідно до ч. 1, п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження, а арешт є заходом забезпечення кримінального провадження.

При вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Так, слідчим суддею з матеріалів клопотання встановлено, що тимчасово вилучене майно, а саме: документ, візуально схожий на тимчасове посвідчення військовозобов`язаного № НОМЕР_1 , видане 13.03.2023 року, на ім`я ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та документ, візуально схожий на довідку військово-лікарської комісії № 154, яка видана 13.03.2023 року Голосіївським ВЛК м. Києва, відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України та може бути використано як доказ у кримінальному провадженні, у зв`язку з чим накладення арешту на нього є необхідним з метою забезпечення збереження речових доказів.

Крім того, слід зазначити, що вилучене під час огляду майно співвідноситься із обставинами кримінального провадження, а тому є передбачені кримінальним процесуальним законом підстави для арешту вилученого під час проведення слідчих дій майна.

При цьому, відомостей щодо негативних наслідків від застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження слідчим суддею не встановлено.

Водночас, слідчий суддя враховує, що в даному випадку обмеження права власності є розумним і співрозмірним завданням кримінального провадження та обставини кримінального провадження на час прийняття рішення вимагають вжиття такого методу державного регулювання як накладення арешту.

За викладених обставин, слідчий суддя дійшов висновку, що клопотання є обґрунтованим та підлягає задоволенню.

З урахуванням наведеного та керуючись ст. 98, 170-173, 175, 208, 309, 372, 392, 532 КПК України, -

ухвалив:

Клопотання - задовольнити.

Накласти арешт в кримінальному провадженні № 0002492, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 24.07.2025 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 358 КК України, із забороною відчуження, розпорядження, користування, з метою збереження речового доказу, на майно, яке було вилучено 23.07.2025 року під час огляду місця події в приміщенні кабінету № 309 КНП «ЦПМСД № 3», за адресою: м. Київ, вул. Вінтона Черчилля, 31, а саме: документ, візуально схожий на тимчасове посвідчення військовозобов`язаного № НОМЕР_1 , видане 13.03.2023 року, на ім`я ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та документ, візуально схожий на довідку військово-лікарської комісії № 154, яка видана 13.03.2023 року Голосіївським ВЛК м. Києва.

Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню.

Зобов`язати слідчого/прокурора у кримінальному провадженні передати ухвалу особі, на майно якої, накладено арешт.

Підозрюваний, його захисник, інший власник або володілець майна, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1