Справа № 463/6728/25 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-сс/811/2137/25 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 вересня 2025 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Львівського апеляційного суду в складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретаря ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Львові апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_6 в інтересах ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 на ухвалу слідчого судді Личаківського районного суду м. Львова від 23 липня 2025 року про накладення арешту на майно,

з участю прокурора ОСОБА_19 ,

в с т а н о в и л а :

вищезазначеною ухвалою клопотання детектива Підрозділу детективів (на правах самостійного Управління) ТУ БЕБ у Львівській області ОСОБА_20 задоволено.

Накладено арешт на майно зазначене у клопотанні.

Не погоджуючись із вказаним рішенням, адвокат ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу слідчого судді Личаківського районного суду м. Львова від 23.07.2025 в частині окремого вилучення майна:

- у арешті грошових коштів - доларів США у розмірі 30000 (тридцять тисяч доларів США), які належать ОСОБА_7 та особистого телефону Коваль Володимири - iPhone 13 рго, ІМЕІ: НОМЕР_1 із червоним чохлом з квітами, та повернути їх власнику,

- кошти, які являються власністю ОСОБА_9 та є задекларованими, у розмірі 700000 грн. та 2000 Євро, які вилучено по вул. Чернівецькій 17а;

- у арешті оригіналів сертифікатів відповідності та паспортів на 6 арк. (пункт 145 прохальної частини клопотання), вилучених в ході проведення обшуку за адресою: м. Львів, вул. Залізнична, буд. 9; паспорту систем відеонагляду на 4 арк. (пункт 200), паспорту на сейф № НОМЕР_2 на 1 арк. (пункт 204), сертифікату відповідності на сейф 055688 на 1 арк. (пункт 205), паспорту відгорожувальної конструкції № НОМЕР_3 на 1 арк. (пункт 206), сертифікату конструкції 047931 на 1 арк. (пункт 207), сертифікату на скло НОМЕР_4 на 1 арк. (пункт 208), вилучених в ході проведення обшуку за адресою: АДРЕСА_1 ; паспорту сейфа банківського та сертифікатів відповідності на 5 арк. (пункт 331), вилучених у ході обшуку за адресою: АДРЕСА_2 , та повернути їх ФОП ОСОБА_7 .

- у арешті мобільного телефону марки Redmi Note 10 Рго модель М2101К6G, пам`ять 128 Гб, версія Android 13 ТКQ1.221013.002, чорного кольору із сім картою оператора мобільного зв`язку з номером НОМЕР_5 , який на праві особистої власності належить ОСОБА_21 , та вилученому в ході проведення обшуку за адресою: АДРЕСА_3 .

- у арешті мобільного телефону марки Samsung S21 FE 5G модель: SM-В990В2/D5, серійний номер: НОМЕР_6 , ІМЕІ 1 НОМЕР_7 , ІМЕІ 2 НОМЕР_8 , який на праві особистої власності належить ОСОБА_12 , та вилученому в ході проведення обшуку за адресою: м. Львів вул. Двірцева, 1.

- у арешті мобільного телефону марки Xiaomi Redmi imei 1: НОМЕР_9 , imei 2: НОМЕР_10 , серійний номер НОМЕР_11 ; мобільний телефон ZTE imei 1: НОМЕР_12 , imei 2: НОМЕР_13 , серійний номер НОМЕР_14 , які належать на праві особистої власності ОСОБА_13 , та вилученого в ході проведення обшуку у АДРЕСА_2 .

у арешті мобільного телефону Redmi Note 9, об`єм пам`яті 128 Gb, IMEI1: НОМЕР_15 , ІМЕІ2: НОМЕР_16 , обліковим записом: ІНФОРМАЦІЯ_1 , який на праві особистої власності належить ОСОБА_14 , та вилучений в ході проведення обшуку за адресою АДРЕСА_4 .

у арешті мобільного телефону Iphone 6S, ІМЕІ: НОМЕР_17 , який на праві особистої власності належить ОСОБА_15 , який вилучено в ході проведення обшуку за адресою: м. Львів вул. Угорська 12/8.

- у арешті мобільного телефону марки «SAMSUNG» модель «GALAXY M32», без сім- картки, ІМЕІ1: НОМЕР_18 , ІМЕІ2: НОМЕР_19 , з чохлом, який на праві особистої власності належить ОСОБА_16 , та вилучений в ході проведення обшуку за адресою: АДРЕСА_5 .

у арешті мобільного телефону марки Орро, імеі1 НОМЕР_20 , імеі2 НОМЕР_21 , з сім-картою НОМЕР_22 , який на праві особистої власності належить ОСОБА_17 , та вилучений в ході проведення обшуку за адресою: м. Львів вул. С. Бандери, 85.

- у арешті мобільного телефону марки Айфон 12 про в чохлі рожевого кольору, із сім картою № НОМЕР_23 , який на праві особистої власності належить ОСОБА_18 , та вилучений в ході проведення обшуку за адресою: АДРЕСА_6 .

- у арешті мобільного телефону марки іРhone SE чорного кольору в синьому чохлі, ІМЕІ: НОМЕР_24 із встановленою сім-картою із номером телефону НОМЕР_25 , із логічним захистом - 3937, який на праві особистої власності належить ОСОБА_22 , та вилучений в ході проведення обшуку в офісних приміщеннях і 9-1, 9-2, 9-3, за адресою: АДРЕСА_4 .

у арешті мобільного телефону марки іРhone 14 червоного кольору в прозорому чохлі, ІМЕІ: НОМЕР_26 із встановленою сім-картою із номером телефону НОМЕР_27 , із логічним захистом - 160161, який на праві особистої власності належить ОСОБА_23 , та вилучений в ході проведення обшуку в офісних приміщеннях 9-1, 9-2, 9-3 за адресою: АДРЕСА_4 .

В обґрунтування апеляційних вимог адвокат ОСОБА_6 покликається на те, що ухвала є необгрунтованою.

Зазначає, що із вилучених коштів на суму близько 12 000 000 грн., знаходяться власні кошти ОСОБА_7 та ОСОБА_9 у розмірі 30 000 дол. США, 700 000 грн. та 2000 Євро, які підтверджені їх офіційними податковими деклараціями за 2023-2025 роки. Також просить врахувати, що вилучених коштів за виключенням власних коштів ОСОБА_7 та ОСОБА_9 у повній мірі в майбутньому буде достатньо задля забезпечення відшкодування завданої доведеної шкоди за цивільним позовом, що може передбачати ст. 212 КК України.

У ході проведення обшуку ОСОБА_24 зазначила, що кошти належать їй та її мамі, є задекларованими як нею особисто так і її мамою - ОСОБА_9 . Дані кошти є власними тривалими заощадженнями та не можуть бути вилучені як «грошові кошти, що здобуті злочинним шляхом».

Згідно податкових декларацій ОСОБА_7 за 2024 рік сума її доходів становила 2 343 028.17 грн. та 871 835.92 грн. - як інші доходи, за 2025 рік - 205 444 грн.

Відповідно, ОСОБА_9 у 2023 році здано податкову декларацію на суму 884 457.29 грн., за 2024 рік - 5 830 637.24 грн. та у 2025 році отримано поворотну фінансову допомогу у розмірі 2 137 500 грн.

Щодо вилучених мобільних телефонів, то такі підпадають під ознаки тимчасово вилученого майна, яким є фактичне позбавлення осіб, у володінні яких перебуває майно, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення, або його спеціальну конфіскацію в порядку, встановленому законом (ч. 1 ст. 167 КПК). Проте, у арешті особистих мобільних телефонів не має подальшої доцільності, оскільки всі особи - володільці телефонів добровільно надали можливість повного огляду телефону органами досудового розслідування, зняття інформації вмісту програм, меседжів та інших файлів.

Наведені обставини свідчать про відсутність підстав для накладення арешту саме з метою забезпечення збереження речового доказу, а іншої мети ініціатором клопотання про накладення арешту не було зазначено.

У клопотанні про арешт майна детектив не обґрунтував, яким саме чином існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що тимчасове вилучене приватне майно є доказом злочину, передбаченого ст. 212 КК України.

У свою чергу органом досудового розслідування не встановлено розміру збитків, начебто, заподіяного діянням, яке є предметом розслідування даного кримінального провадження.

У зв`язку з тим, що органом досудового розслідування не встановлено розміру шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, не можливо встановити співрозмірність між обмеженням права власності ОСОБА_7 , ОСОБА_9 та інших власників мобільних телефонів суспільними і публічними інтересами.

Адвокат ОСОБА_6 у судове засідання не з`явився, подав заяву про розгляд апеляційної скарги без його участі.

Прокурор ОСОБА_19 в суді апеляційної інстанції, просив відмовити в задоволені апеляційної скарги адвоката ОСОБА_6 , ухвалу слідчого судді залишити без змін.

Заслухавши доповідь судді, думку прокурора ОСОБА_19 щодо законності судового рішення, перевіривши матеріали провадження, а також наведені доводи скарги, колегія суддів апеляційного суду вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з таких підстав.

Зміст та форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких, зокрема, віднесено і засади недоторканості права власності. Згідно з вимогами ст. 16 КПК України позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченому КПК України.

При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Відповідно до пункту 7 ч. 2 ст. 131 КПК України арешт майна є одним із заходів забезпечення кримінального провадження. Статтею 132 КПК України встановлені загальні умови, що не допускають застосування заходів забезпечення кримінального провадження, якщо слідчий, прокурор не доведе, що: існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження; потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора; може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається із клопотанням.

Згідно з положеннями ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

При вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та справедливого рішення слідчий суддя згідно з вимогами ст.ст. 94, 132, 173 КПК України повинен врахувати, зокрема, правову підставу для арешту майна, можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 КПК України), наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 КПК), розумність та співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також наслідки арешту майна для підозрюваного, третіх осіб.

Вказаних вимог кримінального процесуального закону слідчим суддею першої інстанції було дотримано в повному обсязі.

Так, згідно з клопотанням, детективами Підрозділу детективів (на правах самостійного Управління) Територіального управління БЕБ у Львівській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000001 від 16.01.2025, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 212 КК України.

У ході досудового розслідування встановлено, що група осіб діючи за попередньою змовою, організували незаконну діяльність обмінних пунктів на території м. Львова та Львівської області, яка направлена на надання послуг з обміну (легалізації) іноземних валют, віртуальних активів (криптовалюти) на фіатні кошти, цінних металів, тощо без відповідних дозволів Національного банку України та без відображення вказаних операцій в бухгалтерському та податковому обліках, що призводить до ухилення від сплати податків, зборів (обов`язкових платежів) та фактичного ненадходження до бюджетів чи державних цільових фондів коштів у великих розмірах.

Водночас, з метою прикриття незаконної діяльності нелегальних пунктів обміну, клієнтам видаються фіктивні квитанції, які не відповідають встановленим вимогам чинного законодавства, на яких розміщено одиницю валюти, курс обмінну, час, дату та QR-код, при скануванні якого здійснюється перехід в Телеграм- канал «ВiGi Мопеу», де містяться дані з адресами пунктів обміну, актуальним курсом валют та контактний телефон.

Поряд з цим, особи з числа касирів, які надають послуги з незаконних операцій з обміну валюти офіційно не працевлаштовані, обмін валютних цінностей здійснюється поза податковим обліком, як наслідок, не сплачуються до бюджету відповідні податки, збори та інші обов`язкові платежі у великих розмірах.

Також з метою надання нібито статусу офіційної діяльності вказаним нелегальним пунктам обміну валюти, зазначені особи маскують їх роботу під офіційні обмінні пункти, які їм підконтрольні та відповідно до укладених договорів про спільну діяльність з фінансовими компаніями, які отримали ліцензію НБ України ТзОВ «Фінансова компанія Магнат» та ТзОВ «Фінансова компанія Октава Фінанс».

Отримані в ході досудового розслідування матеріали свідчать, що мають місце систематичні факти, коли в офіційних пунктах обміну валют здійснюють обмінні операції поза податковим обліком, а з метою поповнення грошового балансу, нелегальні готівкові кошти переміщують між офіційними та неофіційними пунктами обміну в залежності від потреби тої чи іншої валюти, а отриманий нелегальний прибуток в готівковій формі залучається для відкриття нових пунктів обміну валюти, покриття неофіційних видатків (заробітна плата касирів, оренда приміщень, закупівля обладнання, тощо) та використовується для власних потреб.

Вказані пункти обміну валют працюють без належних на це дозвільних документів та ліцензій Національного Банку України на проведення валютних операцій, всупереч вимог Постанови правління Національного банку України від 30.12.2022 року №254 «Про затвердження положення про реєстр пунктів обміну іноземної валюти та внесення змін до деяких нормативно-правових актів», Закону України «Про валюту і валютні операції», Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових Послуг», Податкового кодексу України.

Крім того, пункти обміну іноземних валют за вказаними адресами відсутні в Реєстрі Пунктів обміну іноземної валюти Національного Банку України, який запроваджено з 01 січня 2023 року на виконання вимог Закону України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законів України щодо особливостей оподаткування діяльності з Торгівлі валютними цінностями у готівковій формі» від 03 листопада 2022 року № 2720-ІХ.

15.07.2025, на підставі ухвал слідчих суддів Личаківського районного суду м. Львова від 25.06.2025 та 26.06.2025, проведено санкціоновані обшуки, в ході яких вилучено мобільні телефони, комп`ютерну техніку, документи та грошові кошти.

Задовольняючи дане клопотання сторони обвинувачення, внесене в межах кримінального провадження №0000001 слідчий суддя дійшов правильного висновку про необхідність накладення арешту на майно у зв`язку з наявністю достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 КПК України, при цьому слідчим суддею було враховано розумність і співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

Під час розгляду клопотання сторони обвинувачення слідчий суддя правильно встановив, що є достатні підстави вважати, що майно, на яке просять накласти арешт, відповідає вимогам ч. 2, 3 ст. 170 КПК України, а тому потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи власника майна, про які йдеться в клопотанні слідчого.

З оскарженої ухвали вбачається, що слідчим суддею накладено арешт на майно, що є речовим доказом. При цьому слідчим у клопотанні зазначено підставу накладення такого арешту, а саме: з метою збереження речових доказів. Таким чином майно відповідає критеріям, визначеним ч. 1 ст. 98 КПК України.

Апеляційний суд вважає, що при вирішенні питання про арешт майна слідчим суддею на виконання вимог ч. 2 ст. 173 КПК України враховано можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні, а також розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, що відповідає конституційним нормам.

Так, ЄСПЛ своїми рішеннями неодноразово акцентував увагу на тому, що володіння майном повинно бути законним (рішення у справі «Іатрідіс проти Греції» [ВП], заява № 31107/96, п. 58, ECHR 1999-II). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (рішення у справі «Антріш проти Франції» від 22 вересня 1994 року, Series А № 296-А, п. 42, та «Кушоглу проти Болгарії», заява № 48191/99, пп. 49-62, від 10 травня 2007 року). Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (рішення від 23 вересня 1982 року у справі «Спорронг та Льонрот проти Швеції», пп. 69 і 73, Series A № 52). Таким чином, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовують, та метою, яку прагнуть досягти (рішення від 21 лютого 1986 року у справі «проти Сполученого Королівства», n. 50, Series A № 98).

У рішенні Європейського суду з прав людини від 7 червня 2007 року у справі «Смирнов проти України» було висловлено правову позицію про те, що при вирішенні питання про можливість утримання державою майна у кримінальному провадженні належить забезпечувати справедливу рівновагу між, з одного боку, суспільним інтересом та правомірною метою, а з іншого боку - вимагати охорони фундаментальних прав особи. Для утримання речей (майна) державою у кожному випадку має існувати очевидна істотна причина.

На переконання апеляційного суду, слідчим суддею при ухваленні оскаржуваного рішення було враховано не лише вимоги щодо захисту фундаментальних прав власників майна та прав третіх осіб, а й «справедливий баланс» між інтересом суспільства та приватним інтересом, що узгоджується з практикою Європейського суду з прав людини.

Колегія суддів також враховує, що зазначений захід забезпечення кримінального провадження є тимчасовим, його межі у часі окреслені строками досудового розслідування, які, в свою чергу, чітко регламентуються нормами ст. 219 КПК України. Поряд з цим, власник або інший володілець майна, відповідно до вимог ст. 174 КПК України, має право звернутися із клопотанням про скасування накладеного арешту.

Інші зазначені в апеляційних скаргах обставини не можуть бути безумовними підставами для скасування ухвали слідчого судді.

Істотних порушень вимог КПК України, які б давали підстави для скасування ухвали слідчого судді у ході апеляційного розгляду не встановлено.

З урахуванням викладеного, колегія суддів апеляційного суду вважає, що оскаржуване рішення прийнято у відповідності до вимог закону, слідчий суддя при розгляді клопотання з`ясував всі обставини, з якими закон пов`язує можливість накладення арешту на майно, а тому ухвалу слідчого судді необхідно залишити без змін, апеляційні скарги - без задоволення.

Керуючись ст.ст. 404, 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів

п о с т а н о в и л а:

Ухвалу слідчого судді Личаківського районного суду м. Львова від 23 липня 2025 року про накладення арешту на майно залишити без змін, апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_6 , - без задоволення.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4