В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"14" липня 2025 р. Дніпровський районний суд міста Києва в складі:

головуючої судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

розглянувши у спрощеному провадженні кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000576 від 19 червня 2025 року, за обвинуваченням ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки Херсонської області, м. Каховка, громадянки України, з вищою освітою, незаміжньої, яка не має на утриманні малолітніх та неповнолітніх дітей, офіційно не працюючої, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючої за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимої:

09 червня 2016 року вироком Фастівського міського суду Київської області за ч. 1, ч. 2 ст. 185 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі строком на 3 роки, на підставі статті 75, 76 КК України звільнена від відбування покарання з встановленням іспитового терміну 2 роки;

31 січня 2017 року вироком Солом`янського районного суду м. Києва за ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 185 КК України до покарання у вигляді штрафу в розмірі 50 неподаткових мінімумів доходів громадян, ухвалою Фастівського міського суду Київської області від 13 червня 2018 року покарання у виді штрафу в розмірі 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян замінено на 50 годин громадських робіт;

14 липня 2017 року вироком Фастівського міського суду Київської області за ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185, 71 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі строком на 3 роки 3 місяці, звільнилась 23 листопада 2018 року умовно-достроково на підставі ухвали Уманського міськрайонного суду Черкаської області на 1 рік 19 днів;

18 листопада 2019 року вироком Святошинського районного суду м. Києва за ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185 КК України до позбавлення волі строком на 1 рік 6 місяців, звільнена 06 квітня 2021 року із Київського слідчого ізолятору, у зв`язку з закінченням строку покарання;

18 січня 2022 року вироком Дніпровського районного суду м. Києва за ч. 2 ст. 185, ч. 4 ст. 70 КК України до покарання у виді 4 місяців арешту;

02 лютого 2022 року вироком Дарницького районного суду м. Києва за ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185, ч. 4 ст. 70 КК України до покарання у виді арешту строк на 6 місяців, 04 травня 2022 року звільнена із Київського слідчого ізолятору, у зв`язку з відбуттям строку покарання;

17 квітня 2024 року вироком Дарницького районного суду м. Києва за ч. 4 ст. 185 КК України до покарання у виді 5 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнена від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 3 роки;

- у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України,

В С Т А Н О В И В:

19 червня 2025 року близько 10 години 20 хвилин ОСОБА_3 , перебуваючи за адресою: м. Київ, бульвар Верховної Ради, 29, на землі, біля дерева побачила ємність з прозорого полімерного матеріалу з кришкою, в середині якої знаходилась кристалічна речовина білого кольору.

Будучи особою, яка періодично вживає психотропні речовини, ОСОБА_3 зрозуміла, що знайшла особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якої заборонено - PVP.

У цей час, у ОСОБА_3 виник злочинний умисел направлений на незаконне придбання особливо небезпечної психотропної речовини, обіг якої заборонено - PVP.

Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_3 підняла із землі знайдену нею ємність з прозорого полімерного матеріалу з кришкою, в середині якої знаходилась кристалічна речовина білого кольору та, роздивившись її, впевнилась, що дійсно у даній ємності, знаходиться кристалоподібна речовина білого кольору, яка містить у своєму складі особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якої заборонено - PVP, тим самим вчинивши безоплатне незаконне придбання особливо небезпечної психотропної речовини, обіг якої заборонено - PVP, без мети збуту.

Продовжуючи свою протиправну діяльність, ОСОБА_3 помістила незаконно придбану нею ємність з прозорого полімерного матеріалу з кришкою, в середині якої знаходилась кристалічна речовина білого кольору, що містить в собі особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якої заборонено - PVP, до лівої зовнішньої кишені штанів, в які була одягнена, та стала зберігати при собі, без мети збуту, після чого, ОСОБА_3 , пішла далі по власним справам.

У той же день, 19 червня 2025 року близько 10 години 56 хвилини за адресою: м. Київ, вул. Будівельників, 5, працівниками поліції було виявлено ОСОБА_3 , яка повідомила, що зберігає при собі в лівій зовнішній кишені штанів, в які була одягнена ємність з прозорого полімерного матеріалу, в середині якої знаходилась кристалічна речовина білого кольору, яка містить в собі особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якої заборонено - PVP. Після цього, на вказане місце за адресою: м. Київ, вул. Будівельників, 5 була викликана слідчо-оперативна група Дніпровського УП ГУНП у м. Києві, для проведення обшуку затриманої особи.

У той же день, в період часу з 11 години 27 хвилин до 11 години 31 хвилини, за адресою: м. Київ, вул. Будівельників, 5 дізнавачем, у присутності двох запрошених понятих, було проведено обшук ОСОБА_3 , з лівої зовнішньої кишені штанів, в які вона була одягнена, вилучено ємність з прозорого полімерного матеріалу, в середині якої знаходилась кристалічна речовина білого кольору, що містить у своєму складі особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якої заборонено - PVP, загальною масою 0,217 г , яку вона незаконно придбала та зберігала, без мети збуту.

Як вбачається з даних, що містяться у висновку судової експертизи матеріалів, речовин та виробів за № СЕ-19/111-25/38864-НЗПРАП від 27 червня 2025 року :

«Надана на дослідження кристалічна речовина білого кольору містить у своєму складі особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якої заборонено.

Надана на дослідження кристалічна речовина білого кольору містить у своєму складі особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якої заборонено - PVP.

Маса PVP становить 0,217 г.»

PVP, згідно Постанови Кабінету Міністрів України № 770 від 06.05.2000 року «Про затвердження Переліку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів» «Список № 2 Особливо небезпечні психотропні речовини, обіг яких заборонено» в «Таблиці І», є особливо небезпечною психотропною речовиною, обіг якої заборонено.

Згідно наказу МОЗ України №188 від 01.08.2000 «Про затвердження таблиць невеликих, великих та особливо великих розмірів наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів, які знаходяться в незаконному обігу», кримінальна відповідальність за придбання та зберігання особливо небезпечної психотропної речовини - PVP, у невеликих розмірах настає в тому разі, коли таке придбання та зберігання перевищує вагу зазначеної в таблиці граничної величини, а саме: 0,15 г.

Таким чином, ОСОБА_3 вчинила незаконне придбання та зберігання наркотичного засобу, без мети збуту, а саме, кримінальний проступок, передбачений ч. 1 ст. 309 КК України.

Під час досудового розслідування було встановлено, що обвинувачена беззаперечно визнала свою винуватість, не оспорює встановлені досудовим розслідуванням обставини і згодна з розглядом обвинувального акта за її відсутності, у зв`язку з чим, прокурором був скерований до суду обвинувальний акт, в якому зазначено клопотання про його розгляд у спрощеному порядку без проведення судового розгляду у судовому засіданні у порядку, передбаченому ч. 1 ст. 302 КПК України.

До обвинувального акту додана письмова заява обвинуваченої ОСОБА_3 , яка була складена у присутності її захисника - адвоката ОСОБА_4 , про те, що обвинувачена беззаперечно визнає свою винуватість у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України, погоджується із встановленими досудовим розслідуванням обставинами, їй роз`яснені положення ч. 2 ст. 301 КПК України про обмеження права апеляційного оскарження, та вона погоджується з розглядом обвинувального акта у спрощеному провадженні без проведення судового розгляду у судовому засіданні.

Захисник обвинуваченої - адвокат ОСОБА_4 своїм підписом підтвердив добровільність беззаперечного визнання винуватості ОСОБА_3 , її згоду зі встановленими у результаті досудового розслідування обставинами і згоду на розгляд обвинувального акту за її відсутності.

Крім того, до обвинувального акту долучені матеріали досудового розслідування, у тому числі документи, які засвідчують беззаперечне визнання обвинуваченим своєї винуватості.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 381 КПК України, суд розглядає обвинувальний акт щодо вчинення кримінального проступку без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження, якщо обвинувачений не оспорює встановлені під час дізнання обставини і згоден з розглядом обвинувального акта за його відсутності.

У зв`язку з тим, що обвинувачена ОСОБА_3 беззаперечно визнала свою винуватість, не оспорює встановлені досудовим розслідуванням обставини і згодна з розглядом обвинувального акту за її відсутності, а прокурором був надісланий до суду обвинувальний акт з клопотанням про його розгляд у спрощеному порядку без проведення судового розгляду в судовому засіданні, суд, вивчивши обвинувальний акт та додані до нього матеріали, вважає можливим розглянути обвинувальний акт щодо вчинення кримінального проступку у спрощеному провадженні без проведення судового розгляду у судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження і ухвалити вирок.

Відповідно до вимог ч. 4 ст. 107 КПК України, у разі неприбуття у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу судове провадження здійснюється судом за відсутності осіб, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження не здійснюється.

Вивчивши обвинувальний акт та долучені до нього матеріали в їх сукупності, перевіривши встановлені органом досудового розслідування обставини, які не оспорюються сторонами кримінального провадження, суд приходить до висновку, що винуватість обвинуваченої ОСОБА_3 у вчиненні нею кримінального проступку повністю доведена.

Відповідно до загальних засад призначення покарання, визначених ст. 65 КК України, суд при призначенні покарання зобов`язаний враховувати ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, дані про особу винної, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Виходячи з принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації це покарання має бути адекватним (відповідним) характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу. При виборі покарання мають значення і повинні братися до уваги обставини, що його пом`якшують та обтяжують.

Вирішуючи питання про призначення ОСОБА_3 покарання, суд, відповідно до вимог ст. 65 КК України, враховує, що ОСОБА_3 вчинила кримінальне правопорушення, яке відповідно до вимог ст. 12 КК України є кримінальним проступком, дані про особу обвинуваченої, яка щиро розкаялась у вчиненому кримінальному проступку, активно сприяла органам досудового слідства у його розкритті, раніше судима, вчинила кримінальне правопорушення під час відбування покарання, призначеного вироком Дарницького районного суду міста Києва за ч. 4 ст. 185 КК України, вчинила рецидив кримінальних правопорушень, не перебуває під наркологічним диспансерно-динамічним наглядом та на обліку у лікаря психіатра, не працює.

Обставиною, яка, відповідно до вимог ст. 66 КК України, пом`якшує покарання ОСОБА_3 , суд визнає щире каяття обвинуваченого.

Обставин, які, відповідно до вимог ст. 67 КК України, обтяжують покарання ОСОБА_3 , - органом досудового розслідування не встановлено.

Під час досудового розслідування та судового розгляду встановлено, що ОСОБА_3 вчинила рецидив кримінальних правопорушень. Однак, органом досудового розслідування ця обставина при формулюванні обвинувачення зазначена не була, також не було її визнано обставиною, яка обтяжує відповідальність обвинуваченої. З урахуванням наведеного та того, що ОСОБА_3 не захищалась від обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення за обтяжуючих обставин - рецидив кримінальних правопорушень, суд не може погіршувати її становище, - тому дану ознаку суд враховує лише як ознаку, яка характеризує особу обвинуваченої.

Враховуючи те, що обвинувачена ОСОБА_3 не має постійного місця роботи, не має постійного заробітку, суд приходить до висновку про відсутність підстав призначення ОСОБА_3 покарання у вигляді штрафу та виправних робіт.

З урахуванням наведеного, конкретних обставин вчинення ОСОБА_3 кримінального правопорушення, особи обвинуваченого, його ставлення до вчиненого та їх наслідків, суд реалізуючи принцип законності, справедливості та індивідуалізації покарання, вважає за необхідне призначити обвинуваченому покарання в межах санкції ч. 1 ст. 309 КК України, а саме, у вигляді пробаційного нагляду, яке є необхідним й достатнім для її виправлення і попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень.

Крім того, відповідно до вимог ст. 71 КК України, якщо засуджений після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання вчинив нове кримінальне правопорушення, суд до покарання, призначеного за новим вироком, повністю або частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком. Остаточне покарання за сукупністю вироків має бути більше від покарання, призначеного за нове кримінальне правопорушення, а також від невідбутої частини покарання за попереднім вироком.

Враховуючи те, що ОСОБА_3 вчинила кримінальне правопорушення, за яке вона засуджується цим вироком, не відбувши покарання призначене вироком Дарницького районного суду міста Києва від 17 квітня 2024 року, яким вона засуджена за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, до покарання у вигляді 5 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнена від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 3 роки, то при призначенні остаточного покарання необхідно застосувати вимоги ст. 71, 72 КК України.

Відповідно до вимог п. а-1 ч. 1 ст. 72 КК України, при складанні покарань за сукупністю кримінальних правопорушень та сукупністю вироків менш суворий вид покарання переводиться в більш суворий вид виходячи з такого їх співвідношення одному дню позбавлення волі відповідають два дні пробаційного нагляду.

На думку суду, саме таке покарання буде повністю відповідати ступеню тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, конкретним обставинам, встановленим під час розгляду кримінального провадження, даним про особу обвинуваченого, буде достатнім для виправлення обвинуваченої ОСОБА_3 , сприятиме попередженню вчинення нею нових кримінальних правопорушень та відповідатиме принципу індивідуалізації покарання.

Підстав для застосування до ОСОБА_3 вимог ст. 69 та ст. 75 КК України судом не встановлено.

Запобіжний захід ОСОБА_3 у цьому провадженні не обирався, клопотань про обрання запобіжного заходу від прокурора не надходило.

Строк відбуття покарання ОСОБА_3 рахувати з часу її затримання для відбуття покарання, після набрання цим вироком законної сили.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлено.

Питання процесуальних витрат у кримінальному провадженні суд вирішує відповідно до вимог ст. 124 КПК України.

Долю речових доказів у кримінальному провадженні суд вирішує відповідно до вимог ст. 100 КПК України.

На підставі наведеного та , керуючись ст. ст. 368, 370, 374, 381, 382 КПК України, суд,-

У Х В А Л И В:

ОСОБА_3 визнати винуватою у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України, і призначити їй покарання у вигляді пробаційного нагляду строком на 2 (два) роки, з покладенням на неї обов`язків, передбачених п. 1, 2 ч. 2 ст. 59-1 КК України: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну свого місця проживання.

На підставі ст. 71, 72 КК України, до покарання, призначеного за цим вироком, частково приєднати невідбуту частину покарання, призначеного вироком Дарницького районного суду міста Києва від 17 квітня 2024 року, та остаточно призначити ОСОБА_3 покарання у вигляді 5 (п`яти) років 4 (чотирьох) місяців позбавлення волі.

Запобіжний захід ОСОБА_3 у цьому провадженні не обирався, клопотань про обрання запобіжного заходу від прокурора не надходило.

Строк відбуття покарання ОСОБА_3 рахувати з часу її затримання для відбуття покарання, після набрання цим вироком законної сили.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлено.

Стягнути з ОСОБА_3 витрати за проведення судової експертизи матеріалів, речовин та виробів за № СЕ-19/111-25/38864-НЗПРАП від 27 червня 2025 року у сумі 3565 (три тисячі п`ятсот шістдесят п`ять) гривень 60 копійок.

Речові докази:

кристалічну речовину білого кольору, що містить у своєму складі особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якої заборонено - PVP, загальною масою 0,217 г (яку після проведення експертизи матеріалів, речовин та виробів, разом із первинним пакуванням поміщено до полімерного спец. пакету), який відповідно до квитанції № 024443, зберігається у камері схову речових доказів Дніпровського УП ГУНП у м. Києві - знищити;

носій інформації - DVD-R - залишити зберігати в матеріалах судового провадження.

Вирок суду першої інстанції, ухвалений за результатами спрощеного провадження в порядку, передбаченому ст. ст. 381, 382 КПК України, не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, недослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини.

З інших підстав вирок може бути оскаржений до Київського апеляційного суду через Дніпровський районний суд м. Києва протягом тридцяти днів з дня його проголошення. У разі, якщо вирок було постановлено без виклику особи, яка його оскаржує, в порядку, передбаченому ст. 382 КПК України, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку за результатами розгляду обвинувального акта щодо вчинення кримінального проступку не пізніше дня, наступного за днем його ухвалення, надіслати учасникам судового провадження.

Суддя ОСОБА_1