УХВАЛА

24 липня 2025 року

м. Київ

справа № 638/13527/24

провадження № 51-2232ск25

Верховний Суд колегією суддів Третьої судової палати Касаційного кримінального суду

у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 ,

встановив:

Ухвалою Верховного Суду від 19 червня 2025 року касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 через її невідповідність вимогам ст. 427 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК) залишено без руху і встановлено п`ятнадцятиденний строк для усунення недоліків, зазначених в ухвалі, з дня отримання ним копії вказаного судового рішення. При цьому в ухвалі засудженому було роз`яснено, що у разі неусунення недоліків касаційної скарги, залишеної без руху,

в установлений строк, касаційна скарга буде повернута особі, яка її подала.

У межах наданого строку засуджений ОСОБА_4 повторно звернувся до суду

з касаційною скаргою, однак недоліки, зазначені в ухвалі Верховного Суду

від 19 червня 2025 року, не усунув.

За п. 1 ч. 2 ст. 427 КПК у касаційній скарзі зазначається найменування суду касаційної інстанції.

Згідно ч. 3 ст. 33 КПК кримінальне провадження у касаційній інстанції здійснює Верховний Суд, однак всупереч зазначеним вимогам закону касаційна скарга засудженого знову адресована до Верховного Суду України.

Пунктом 3 ч. 2 ст. 427 КПК передбачено, що у касаційній скарзі необхідно зазначити судові рішення, що оскаржуються.

Однак засуджений, як убачається із касаційної скарги, не усунув суперечності щодо зазначення судових рішень, які він оскаржує, оскільки у мотивувальній частині скарги він просить переглянути у касаційному порядку вирок Шевченківського районного суду, тобто не вказує правильну назву суду, який ухвалив рішення, дату оскарженого рішення, а також нічого не зазначає про оскарження ухвали апеляційного суду, якою вирок щодо нього було залишено без змін.

Відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 427 КПК касаційна скарга повинна містити обґрунтування заявлених скаржником вимог із зазначенням того, у чому полягає незаконність чи необґрунтованість судового рішення.

Однак, усупереч наведеним положенням процесуального закону, засуджений

у касаційній скарзі не наводить конкретних порушень закону, допущених судом першої інстанції під час постановлення судового рішення щодо нього, які б відповідно

до положень ч. 1 ст. 438 КПК з урахуванням приписів статей 412-414 цього Кодексу були б підставами для його скасування чи зміни.

Також касаційна скарга взагалі не містить обґрунтування незаконності чи необґрунтованості рішення апеляційного суду з підстав, передбачених ч. 1 ст. 438 КПК з урахуванням статей 412-414 цього Кодексу.

При цьому попередня касаційна скарга засудженого, яка була залишена без руху,

була написана іноземною мовою, а тому засудженому було роз`яснено, на які статті необхідно звернути увагу при подачі нової касаційної скарги, зокрема зміст положень

статей 427, 436, 438 КПК, що ним, як видно із нової касаційної скарги, залишено без уваги.

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 427 КПК у касаційній скарзі зазначаються вимоги особи,

яка подає касаційну скаргу, до суду касаційної інстанції.

Однак касаційна скарга засудженого не містить чітких вимог до суду касаційної інстанції, які б узгоджувались з положеннями ст. 436 КПК, на що також суд звертав увагу засудженого в ухвалі від 19 червня 2025 року.

Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 429 КПК касаційна скарга повертається, якщо особа

не усунула недоліки касаційної скарги, яку залишено без руху, в установлений строк.

Враховуючи вказані положення КПК, колегія суддів уважає, що касаційну скаргу засудженого слід повернути особі, що її подала, з усіма доданими до неї матеріалами.

Згідно з ч. 4 ст. 429 КПК, повернення касаційної скарги не позбавляє права повторного звернення до суду касаційної інстанції в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Керуючись п. 1 ч. 3 ст. 429 КПК, Верховний Суд

постановив:

Повернути засудженому ОСОБА_4 його касаційну скаргу

з усіма доданими до неї матеріалами.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3