Справа № 638/4720/20
Провадження № 1-кп/638/346/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 серпня 2025 року Шевченківський райсуд м. Харкова у складі : головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Харкові об`єднане в одне провадження кримінальне провадження №0000108 від 09.01.2020 з обвинувальним актом у відношенні ОСОБА_3 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 186 ч. 2 КК України; ОСОБА_4 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст.ст. 186 ч. 2, 187 ч. 1 КК України, та №0006630 від 13.12.2019 з обвинувальним актом у відношенні ОСОБА_4 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 191 ч. 3 КК України, -

за участю :

прокурорів : ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

ОСОБА_7

захисників ОСОБА_8 , ОСОБА_9

підсудного ОСОБА_4

В С Т А Н О В И В:

В провадженні Шевченківського районного суду міста Харкова перебуває об`єднане в одне провадження кримінальне провадження №0000108 від 09.01.2020 з обвинувальним актом у відношенні ОСОБА_3 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 186 ч. 2 КК України; ОСОБА_4 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст.ст. 186 ч. 2, 187 ч. 1 КК України, та №0006630 від 13.12.2019 з обвинувальним актом у відношенні ОСОБА_4 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 191 ч. 3 КК України.

Під час судового провадження до суду надійшло клопотання заставодавця ОСОБА_10 в якому вона просив суд повернути її внесену нею на депозитний рахунок ТУ ДСА України в Х/О суму застави у розмірі 168160 гривен, у відношенні підсудного ОСОБА_4 по вказаному кримінальному провадженню, як альтернативний триманню під вартою, запобіжний захід, так як на теперішний час, у зв`язку з збройною агресією рф проти незалежної Держави України та ведення повномасштабних воєнних дій на території України, вона перебуває у скрутному матеріальному положенні, а тому внесені нею грошові кошти у значній сумі, потрібні її для власних потреб.

У судове засідання заставодавець ОСОБА_11 не прибула, про день, час та місце розгляду її клопотання повідомлялася судом неодноразово належним чином, при цьому надала суму письмову заяву, в якої підтримала своє клопотання та просила його розглядати за її відсутності. (т. 3, а.с. 74).

У судовому засіданні підсудний ОСОБА_4 та його захисник ОСОБА_8 підтримали клопотання заставодавця ОСОБА_11 , просив суд його задовольнити з підстав на які остання посилається.

Захисник підсудного ОСОБА_3 - адвокат ОСОБА_9 у судовому засіданні не заперечував проти задоволення клопотання заставодавця ОСОБА_11 .

У судовому засіданні прокурори ОСОБА_5 та ОСОБА_7 заперечував проти задоволення вказаного клопотання заставодавця ОСОБА_11 , так як підсудний ОСОБА_4 , під час перебування під альтернативним триманню під вартою запобіжним заходом, ухилявся від явки до суду, а надалі вчинив низку тяжких кримінальних злочинів, за вчинення яких був засуджений вироком Комінтернівського райсуду Одеської області від 09.07.2024 до міри покарання у вигляді позбавлення волі, а тому застава не підлягає поверненню заставодавцю, її доля повинна бути вирішена судом під час постановлення остаточного судового рішення за результатом розгляду кримінального провадження.

У судовому засіданні прокурор ОСОБА_6 зазначила, що клопотання заставодавця ОСОБА_11 необхідно вирішити судом на підставі відповідних приписів КПК України, на розсуд суду.

Інші учасники судового провадження у судове засідання не прибули, надали суду письмові заяви щодо розгляду кримінального провадження за їх відсутності.

При таких обставинах суд вважає за можливе продовжити судовий розгляд кримінального провадження за відсутності вказаних осіб, у тому числі і заставодавця ОСОБА_11 , так як відповідно до приписів ст. 325 КПК України, їх неявка не є перешкодою для проведення судового розгляду.

Суд вислухав пояснення учасників судового провадження та дослідивши відповідні матеріали кримінального провадження, вважає що клопотання заставодавця ОСОБА_11 є не обґрунтованим та такими, що не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Ухвалою Дзержинського райсуду м. Харкова від 19.08.2021 у відношенні підсудного ОСОБА_4 , який обвинувачувався у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст.ст. 185 ч. 1, 186 ч. 2, 187 ч. 1, 191 ч. 3 КК України, був продовжений запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 17.10.2021, з визначенням суми застави у розмірі 168160 гривен. (т. 2, а.с.а.с. 142-144).

При цьому, під час постановлення судом вищевказаного судового рішення було з`ясовано всі обставини, з якими закон пов`язує можливість застосування до підсудного ОСОБА_4 відповідного запобіжного заходу, зокрема обґрунтованість підозри у вчиненні кримінальних правопорушень, у тому числі тяжких злочинів, наявність ризиків, передбачених приписами ч. 1 ст. 177 КПК України та особу підсудного.

07.10.2021 заставодавцем ОСОБА_12 внесена на депозитний рахунок ТУ ДСА України в Х/О, визначена ухвалою Дзержинського райсуду м. Харкова від 19.08.2021, сума застави у розмірі 168160 гривен, у відношенні підсудного ОСОБА_4 по вказаному кримінальному провадженню, як альтернативний триманню під вартою, запобіжний захід, у зв`язку з чим, підсудного ОСОБА_4 07.10.2021 було звільнено з ДУ «Харківський слідчий ізолятор» та в подальшому у відношенні нього міра запобіжного заходу вважається обраною у вигляді застави. (т. 2, а.с.а.с. 170, 171, 172. 173).

Між тим, як встановлено у судовому засіданні, підсудний ОСОБА_4 , перебуваючи по вказаному кримінальному провадженні, під альтернативним триманню під вартою запобіжним заходом у вигляді застави, не виконав покладені на нього судом обов`язки, передбачені приписами ст. 194 ч. 5 КПК України, та повторно вчинив низку умисних кримінальних правопорушень, у тому числі і тяжких злочинів, у зв`язку з чим, вироком Комінтернівського райсуду Одеської області від 09.07.2024 ОСОБА_4 було засуджено за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ст.ст. 309 ч. 3, 309 ч. 2, 311 ч. 1, 313 ч. 3, 317 ч. 2, 70 КК України, з визначенням остаточно міри кримінального покарання у вигляді 10 років позбавлення волі. (т. 3, а.с.а.с. 137-140).

Згідно до вимог ст. 331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого. Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 201 КПК України підозрюваний, обвинувачений, до якого застосовано запобіжний захід, його захисник, має право подати до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого здійснюється досудове розслідування, клопотання про зміну запобіжного заходу, в тому числі про скасування чи зміну додаткових обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України та покладених на нього слідчим суддею, судом, чи про зміну способу їх виконання.

Таким чином, виходячи зі змісту ст. 201 КПК України, підставою для зміни запобіжного заходу за клопотанням підозрюваного чи захисника є, в тому числі, наявність нових обставин, які не були предметом судового розгляду, або зміна обставин підозри, зменшення встановлених в провадженні ризиків, що пов`язано з плином досудового розслідування.

Приписами ч. 4 ст. 182 КПК України передбачено, що розмір застави визначається слідчим суддею, судом з урахуванням окрім обставин кримінального правопорушення, ще й майнового та сімейного стану підозрюваного, інших даних про його особу та ризиків, передбачених ст. 177 КПК України. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

Між тим, метою застосування запобіжного заходу є не карна функція, а забезпечувальна, тобто, до підсудного має бути застосований такий вид запобіжного заходу, який би в повній мірі забезпечив запобіганню ризиків, передбачених ст. 177 КПК України і встановлених в судовому засіданні, а також відповідав засадам гарантування основоположних прав людини на свободу та особисту недоторканність, що передбачає недопущення ув`язнення особи до засудження її компетентним судом, тобто, постановлення обвинувального вироку. (пп. «а» п. 1 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод).

Відповідно до практики ЄСПЛ, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів, як підкреслює ЄСПЛ, вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Так, згідно зі ст.ст. 7-9 КПК України, кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики ЄСПЛ.

У рішенні по справі «Гафа проти Мальти», ЄСПЛ було встановлено що гарантія, передбачена статтею 5 §3 Конвенції покликана забезпечити явку обвинуваченого у судовому засіданні. Тому розмір застави повинен бути встановлений з огляду на особу підозрюваного, належну йому власність, його стосунки з поручителями, іншими словами, з огляду на впевненість у тому, що перспектива втрати застави або заходів проти його поручителів у випадку його неявки до суду буде достатньою для того, щоб стримати його від втечі. Оскільки питання, яке розглядається, є основним правом на свободу, гарантованим статтею 5, органи влади повинні докладати максимум зусиль як для встановлення належного розміру застави, так під час вирішення питання про необхідність продовження тримання під вартою. Крім того, розмір застави, має бути належним чином обґрунтовано у рішенні про визначення застави і повинна враховувати майновий стан обвинуваченого. Нездатність національних судів оцінити здатність заявника сплатити необхідну суму може викликати виявлення Судом порушення. Проте обвинувачений, якого судові органи готові звільнити під заставу, повинні вірно подати достатню інформацію, яку можливо перевірити, якщо це буде необхідно, щодо суми застави, яку необхідно встановити.

Також, судом зазначається, щоб розмір застави можна було вважати таким, який здатен забезпечити належну процесуальну поведінку підсудного суд повинен, врахувавши приписи ст.ст. 177, 178 КПК України, та раціонально співставити його з доведеними у справі ризиками, даними про особу підсудного, тяжкістю вчиненого злочину.

Окрім того, виходячи з практики ЄСПЛ, розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри, при якому перспектива втрати застави, буде достатнім стримуючим засобом, щоб відбити у особи, щодо якої застосовано заставу, бажання будь-яким чином перешкоджати встановленню істини у кримінальному провадженні.

Метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підсудним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України, на будь-якій стадії кримінального провадження, тобто як на стадії досудового розслідування, так і на стадії судового провадження.

Крім того, у даному випадку суд не зобов`язаний корегувати розмір застави, або взагалі повертати її заставодавцю, виходячи від доходів родини заставодавця, стану його здоров`я тощо, що не передбачено також діючим законодавством.

Відповідно до приписів ч. 3 ст. 182 КПК України при застосуванні запобіжного заходу у вигляді застави підозрюваному, обвинуваченому роз`яснюються його обов`язки і наслідки їх невиконання, а заставодавцю - у вчиненні якого кримінального правопорушення підозрюється чи обвинувачується особа, передбачене законом покарання за його вчинення, обов`язки із забезпечення належної поведінки підозрюваного, обвинуваченого та його явки за викликом, а також наслідки невиконання цих обов`язків, що і було здійснено уповноваженою службовою особою місця ув`язнення під час звільнення ОСОБА_4 з під-варти. (т. 2, а.с.а.с. 172, 173).

Приписи ч. 8 ст. 182 КПК України передбачають, що у разі невиконання обов`язків заставодавцем, а також, якщо підозрюваний, обвинувачений, будучи належним чином повідомлений, не з`явився за викликом до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду без поважних причин чи не повідомив про причини своєї неявки, або якщо порушив інші покладені на нього при застосуванні запобіжного заходу обов`язки, застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України й використовується у порядку, встановленому законом для використання коштів судового збору.

Таким чином, відмова заставодавця від виконання своїх обов`язків, тобто від виконання умов застави, може призвести до лише до звернення застави в дохід держави та зміни запобіжного заходу у відношенні підсудного на більш суворий, а тому чинним кримінальним процесуальним законодавством України не передбачена можливість повернення застави заставодавцю з підстав на які посилається ОСОБА_11 .

У зв`язку з викладеним, зважаючи, що стороною захисту не наведено даних щодо зміни обставин підозри, зменшення чи взагалі відсутність передбачених ст. 177 КПК України ризиків, враховуючи тяжкість та характер інкримінованих кримінальних правопорушень, суд вважає, що повернення суми застави заставодавцю, що приведе до фактичного скасування запобіжного заходу у відношенні підсудного ОСОБА_4 , не зможуть забезпечити його належну процесуальну поведінку, а тому відсутні підстави для повернення застави заставодавцю ОСОБА_11 .

Враховуючи викладене, керуючись ст. ст. 177-179, 183, 194, 197, 201, 331 КПК України, суд,-

У Х В А Л И В :

У задоволенні клопотання заставодавця ОСОБА_11 про повернення внесеної неї суми застави у відношенні підсудного ОСОБА_4 у об`єднаних в одне провадження кримінальних проваджень №0000108 від 09.01.2020 та №0006630 від 13.12.2019 з обвинувальними актами за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст.ст. 186 ч. 2, 187 ч. 1, 191 ч. 3 КК України,-відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали складено 12.08.2025.

Суддя: ОСОБА_1