Житомирський апеляційний суд
Справа №295/4471/25 Головуючий у 1-й інст. ОСОБА_1
Номер провадження №11-сс/4805/391/25
Категорія в порядку КПК України Доповідач ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 червня 2025 року Житомирський апеляційний суд

в складі: головуючого-судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю: секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

підозрюваного ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі судове провадження № 295/4471/25 за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_7 в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Богунського районного суду м. Житомира від 22 травня 2025 року, якою задоволено клопотання старшого слідчого СВ ВП №1 Житомирського РУП №1 ГУНП в Житомирській області ОСОБА_9 та продовжено відносно підозрюваного

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 20 липня 2025 року включно, із визначенням розміру застави у межах 60 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 181 680 грн.,

в с т а н о в и в :

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_7 просить ухвалу слідчого судді скасувати та постановити нову ухвалу, якою застосувати до підозрюваного ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту в певний період доби (з 22-00 по 05-00 год) за адресою: АДРЕСА_1 , або визначити розмір застави 20 прожиткових мінімумів для працездатних осіб. Вважає, що ухвала не відповідає вимогам КПК України, оскільки запобіжний захід є занадто суворим, а визначений розмір застави непомірним. Вказує, що ризики, передбачені п.п.1,3 ч.1 ст.177 КПК України недоведені та слідчим суддею належним чином не враховано, що ОСОБА_8 свою вину визнає, кається, раніше не судимий, працював офіційно в ТОВ «КРОМБЕРГ ЕНД ШУБЕРТ Україна ЖУ», неодружений, має постійне місце проживання, позитивно характеризується за місцем проживання та роботи, завдану матеріальну та моральну шкоду відшкодував, має на утриманні батька - інваліда 2-ї групи. Зазначає, що стороною обвинувачення не доведено, що більш м`який запобіжний захід не зможе забезпечити його належну процесуальну поведінку.

В ухвалі слідчого судді зазначено, що старший слідчий СВ ВП №1 Житомирського РУП №1 ГУНП в Житомирській області ОСОБА_9 звернулася до суду із клопотанням про продовження підозрюваному ОСОБА_8 строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою на 60 днів.

В обгрунтування клопотання слідча послалася на те, що ВП №1 Житомирського РУП №1 ГУНП в Житомирській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000124 від 29.03.2025 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.126, ч.2 ст.146, ч.2 ст.127 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що 29.03.2025 близько 10 год. 25 хв. ОСОБА_10 прийшов у приміщення літнього майданчика, яке розташоване біля магазину «Теремок», що за адресою: вулиця Миру, 2 в с. Озерянка, Житомирського району Житомирської області, куди в цей же день близько 10 год. 30 хв. на автомобілі марки «ВАЗ 2101», д.н.з. НОМЕР_1 приїхали ОСОБА_8 з ОСОБА_11 ..

У зазначеному місці, між ОСОБА_11 та ОСОБА_8 , з одного боку, та ОСОБА_10 , з іншого, виникла словесна суперечка з приводу проходження останнім військової служби, а також його ставлення до матері та брата. У ході цієї суперечки у ОСОБА_11 та ОСОБА_8 виник спільний злочинний умисел, спрямований на умисне завдання побоїв ОСОБА_10 ..

Реалізуючи вказаний злочинний умисел, у той же день та місці, у період часу з 10 год. 33 хв. по 11 год. 40 хв., ОСОБА_8 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, усвідомлюючи суспільну небезпечність вчинюваного діяння та бажаючи настання його суспільно небезпечних наслідків, діючи умисно, наніс ОСОБА_10 шість ударів кулаком правої руки по голові та обличчю та один удар ногою по лівій нозі останнього.

В свою чергу ОСОБА_11 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, в це же день та місці, усвідомлюючи суспільну небезпечність вчинюваного діяння та бажаючи настання його суспільно небезпечних наслідків, діючи умисно, о 10 год. 33 хв. та о 11 год. 00 хв. умисно наніс один удар кулаком по лівій руці ОСОБА_10 та один удар правою ногою по тулубу останнього.

Таким чином, ОСОБА_8 та ОСОБА_11 , діючи узгоджено та умисно, нанесли ОСОБА_10 побої, які завдали йому фізичний біль, але не спричинили тілесних ушкоджень.

В подальшому, в цей же день, тобто 29.03.2025 року та місці, близько 11 год. 41 хв. ОСОБА_11 , ОСОБА_8 та ОСОБА_12 , який з 10 год. 20 хв. перебував у приміщенні вищевказаного літнього майданчику, розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , де вживав алкогольні напої, та спостерігав за спричиненням побоїв ОСОБА_10 , почали висловлювати останньому погрози щодо намірів продовження завдання йому побоїв, з причин проходження військової служби та поганого відношення до матері і брата, після чого у останніх виник спільний злочинний умисел, направлений на незаконне позбавлення волі ОСОБА_10 , а також на вчинення умисного діяння (катування), спрямованого на заподіяння останньому сильного фізичного болю та морального страждання, вчиненому з метою примусити його вчинити дії, що суперечать його волі та покарати ОСОБА_10 за дії, вчинені ним.

Реалізовуючи свій спільний злочинний умисел, направлений на незаконне позбавлення волі ОСОБА_10 , у вищевказаний день, час та місці, ОСОБА_8 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, за попередньою змовою з ОСОБА_12 , який також перебував в стані алкогольного сп`яніння, грубо порушуючи гарантовані державою конституційні права і свободи людини, а також загальновизнані принципи і норми міжнародного права, з метою покарання потерпілого ОСОБА_10 під вигаданим мотивом, поганого відношення до своїх рідних та неналежного проходження військової служби, усвідомлюючи суспільно - небезпечний характер своїх дій, передбачаючи та бажаючи настання суспільно - небезпечних наслідків, застосовуючи фізичну силу, силоміць схопили за одяг ОСОБА_10 , та підвели до лівих задніх дверцят автомобіля марки «ВАЗ 2101», д.н.з. НОМЕР_1 , та застосовуючи фізичну силу, намагалися посадити ОСОБА_10 в салон автомобіля.

В цей час ОСОБА_10 , вирвавшись від останніх, почав втікати, однак був зупинений ОСОБА_8 та ОСОБА_12 , які його наздогнали, та утримуючи його за одяг, примусово відвели до зазначеного автомобіля, де ОСОБА_12 , застосовуючи фізичну силу, посадив ОСОБА_10 на заднє ліве сидіння, а ОСОБА_8 умисно наніс один удар по тулубу ОСОБА_10 ..

В свою чергу і в цей же час, ОСОБА_11 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, своїми руками продовжив здійснювати дії щодо поміщення ОСОБА_10 до вищевказаного автомобіля, та таким чином, коли останній вже перебував на задньому сидінні автомобіля, замкнувши дверцята, вищевказані особи позбавили ОСОБА_10 волі, а саме фізичної свободи, особистої недоторканості, а також вільного вибору місця знаходження, можливості вільно пересуватися на власний розсуд, що супроводжувалося заподіянням йому фізичних страждань, чим порушили основні права, свободи та загальнолюдські цінності, які повинна мати кожна людина, у тому числі закріплені статтею 33 Конституції України, якою гарантується свобода пересування.

Після чого, продовжуючи свої злочинні дії, 29.03.2025 року близько 11 год. 55 хв. ОСОБА_8 разом з ОСОБА_12 та ОСОБА_11 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, незаконно утримуючи ОСОБА_10 в салоні автомобіля марки «ВАЗ 2101», д.н.з. НОМЕР_1 , та продовжуючи наносити останньому тілесні ушкодження, прибули на ділянку місцевості, що розташована на відстані близько 2,5 км від с. Озерянка, Житомирського району Житомирської області, де ОСОБА_8 наказав ОСОБА_10 вийти з салону вищевказаного автомобіля та підійти до вказаного ним дерева. Потім, ОСОБА_8 , з багажного відділення автомобіля дістав трос для буксирування транспортних засобів, дроти з клемами та підійшовши до ОСОБА_10 , висловлюючи погрози подальшого застосування фізичного насильства, прив`язав останнього до дерева. Продовжуючи реалізацію спільного злочинного умислу, направленого на заподіяння фізичного та морального страждання потерпілому ОСОБА_10 , шляхом вчинення насильницьких дій, ОСОБА_8 , за попередньою змовою з ОСОБА_12 та ОСОБА_11 , з метою примусити потерпілого вчинити дії, що суперечать його волі, а саме зізнатися у вчиненні протиправних дій щодо своєї матері та брата та вибачитися за це, усвідомлюючи суспільну небезпечність вчинюваного діяння та бажаючи настання його суспільно небезпечних наслідків, діючи умисно та за попередньою змовою, заподіяли ОСОБА_10 фізичного та морального страждання шляхом тривалого нанесення побоїв, а саме в період часу близько з 11 год по 55 хв. по 13 год. 29.03.2025 нанесли не менше десяти ударів руками та ногами по голові та тілу ОСОБА_10 ..

В подальшому, продовжуючи реалізацію свого злочинного умислу, ОСОБА_8 разом із ОСОБА_12 та ОСОБА_11 , діючи незаконно та узгоджено, під загрозою застосування фізичної сили примусили ОСОБА_10 бігти одного кілометра попереду автомобіля марки «ВАЗ 2101», державний номерний знак НОМЕР_1 , у напрямку села Озерянка Житомирського району Житомирської області.

Надалі, перед в`їздом до села Озерянка, Житомирського району Житомирської області, ОСОБА_8 зупинив зазначений транспортний засіб, вийшов із салону та, утримуючи ОСОБА_10 за одяг, силоміць заштовхнув його до багажного відділення автомобіля, чим повторно позбавив його волі.

Після цього ОСОБА_8 , перебуваючи за кермом автомобіля, спільно з ОСОБА_12 та ОСОБА_11 , переслідуючи мету подальшого фізичного та морального знущання над потерпілим, доставили ОСОБА_10 до ділянки місцевості поза межами населеного пункту с. Ружки Житомирського району, де надавши останньому клапанну кришку від двигуна, примусили його копати яму, що той і виконував під тиском погроз фізичної розправи.

Вищевказані злочинні дії тривали близько трьох годин без розриву у часі, та були припинені близько 15 год. 29.03.2025 року, коли потерпілий ОСОБА_10 почав скаржитися ОСОБА_8 , ОСОБА_12 та ОСОБА_11 на критичний стан свого здоров`я, погане самопочуття та неможливість продовжувати виконувати дії, які від нього вимагають, у зв`язку з чим останні припинили свої протиправні дії.

В результаті вказаних умисних дій, ОСОБА_8 , ОСОБА_11 та ОСОБА_12 спричинили ОСОБА_10 тілесні ушкодження у вигляді синця в лівій навколоорбітальній ділянці, двох саден в тім`яній ділянці праворуч, синця в лівій передвушній ділянці, синця в завушній ділянці ліворуч, п`яти синців у задньо-зовнішній поверхні лівого плеча у середній третині, що відносяться до легких тілесних ушкоджень.

29.03.2025 року ОСОБА_8 було затримано в порядку ст.208 КПК України та 30.03.2025 року повідомлено про підозру у вчинені ним кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст.146, ч. 2 ст.127 КК України, та 16.05.2025 року повідомлено про нову підозру та зміну раніше повідомленої підозри у вчиненні ним кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст.126, ч. 2 ст.146 та ч. 2 ст.127 КК України.

01.04.2025 року підозрюваному ОСОБА_8 слідчим суддею Богунського районного суду м. Житомира обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строк якого закінчується 27.05.2025 року.

19.05.2025 року підозрюваному ОСОБА_8 та його захиснику адвокату ОСОБА_7 повідомлено про завершення досудового розслідування у кримінальному провадженні та надано можливість ознайомлення з матеріалами кримінального провадження.

Оскільки підозра, яка повідомлена ОСОБА_8 є обгрунтованою, а ризики, передбачені п.п.1,3 ч. 1 ст. 177 КПК України, продовжують існувати, слідчий просив продовжити строк дії запобіжного заходу ОСОБА_8 у виді тримання під вартою.

Враховуючи обгрунтованість підозри ОСОБА_8 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст.126, ч. 2 ст.146 та ч. 2 ст.127 КК України, та доведеність ризиків, передбачених п.п.1,3 ч.1 ст.177 КПК України, неможливість запобігання вказаним ризикам застосуванням більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою, слідчий суддя дійшов висновку про задоволення клопотання слідчого та продовжив строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_8 до 20.07.2025 року, визначивши заставу у розмірі 60 прожиткових мінімумів для працездатних осіб.

Заслухавши доповідача, доводи захисника ОСОБА_7 та підозрюваного ОСОБА_8 в підтримання апеляційної скарги, думку прокурора в заперечення апеляційної скарги, перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали клопотання слідчого, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга захисника не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 199 КПК України клопотання про продовження строку тримання під вартою прокурор подає не пізніше, ніж за п`ять днів до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

Згідно ч.2 ст.199 КПК України, клопотання про продовження строку тримання під вартою подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого здійснюється досудове розслідування.

Положеннями ст.177 КПК України передбачено, що підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений може здійснити дії, передбачені ч.1 зазначеного закону, а саме: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Згідно ч.1 ст.178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявних ризиків, зазначених в ст. 177 КПК України, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється; вік та стан здоров`я підозрюваного; міцність його соціальних зв`язків; наявність у підозрюваного постійного місця роботи або навчання; його репутацію та майновий стан, наявність судимостей; наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; а також розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється особа.

Відповідно до ч.1 ст.194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Відповідно до положень ч. 4 ст. 183 КПК України, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначати розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування.

Крім цього, Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи, завжди має бути виправдано за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які незважаючи на презумпцію невинуватості переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи. При розгляді питання про доцільність тримання особи під вартою судовий орган повинен брати до уваги фактори, які можуть мати відношення до справи: характер і тяжкість злочину; обґрунтованість доказів того, що саме ця особа вчинила злочин; покарання, яке можливо буде призначено у разі засудження; характер, минуле, особисті та соціальні обставини життя особи, його зв`язки з суспільством.

На переконання колегії суддів, слідчий суддя вищевказаних вимог закону дотримався.

Як убачається з матеріалів судового провадження ВП №1 Житомирського РУП №1 ГУНП в Житомирській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000124 від 29.03.2025 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.126, ч.2 ст.146, ч.2 ст.127 КК України.

В межах даного провадження 29.03.2025 року ОСОБА_8 було затримано в порядку ст.208 КПК України та 30.03.2025 року повідомлено про підозру у вчинені ним кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст.146, ч. 2 ст.127 КК України.

01.04.2025 року ухвалою слідчого судді Богунського районного суду м. Житомира підозрюваному ОСОБА_8 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строк до 27.05.2025 року.

16.05.2025 року ОСОБА_8 повідомлено про нову підозру та зміну раніше повідомленої підозри у вчиненні ним кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст.126, ч. 2 ст.146 та ч. 2 ст.127 КК України.

19.05.2025 року підозрюваному ОСОБА_8 та його захиснику адвокату ОСОБА_7 повідомлено про завершення досудового розслідування у кримінальному провадженні та надано можливість ознайомлення з матеріалами кримінального провадження.

Слідчий суддя перевірив термін та час подання стороною обвинувачення клопотання про продовження строку тримання під вартою до слідчого судді, які не суперечать вимогам ч.1 ст.199 КПК України.

Здійснив аналіз доказів, які дають достатні підстави вважати повідомлену ОСОБА_8 підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст.126, ч. 2 ст.146 та ч. 2 ст.127 КК України обґрунтованою.

Обгрунтованість підозри ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованих йому злочинів підтверджується доказами, які містяться в матеріалах клопотання слідчого.

У п. 175 рішення Європейського суду з прав людини від 21.04.2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення.

Крім того, обґрунтованість підозри не оспорюється стороною захисту.

Також, слідчим суддею враховано особу підозрюваного ОСОБА_8 , який раніше не судимий, працював офіційно в ТОВ «КРОМБЕРГ ЕНД ШУБЕРТ Україна ЖУ» з 11.05.2021 року, має постійне місце проживання, позитивно характеризується за місцем проживання та роботи, те, що його батько є інвалідом 2-ї групи, а також розписку потерпілого ОСОБА_10 про отримання від адвоката ОСОБА_7 грошових коштів в сумі 60 000 грн. в рахунок відшкодування матеріальної та моральної шкоди підозрюваним ОСОБА_8 ..

Окрім того, слідчий суддя дійшов висновку про доведеність прокурором високого ступеню ризиків, передбачених п.1,3 ч.1 ст.177 КПК України, а саме: можливість переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; незаконно впливати на свідків та інших учасників цього кримінального провадження.

Наявність ризику щодо можливості переховування від органів досудового розслідування та/або суду обгрунтований тим, що ОСОБА_8 під тяжкістю можливого покарання, яке йому загрожує у разі доведеності його вини в інкримінованих злочинах, бажаючи уникнути негативних наслідків кримінально-правового характеру, може переховуватися від органу досудового розслідування та суду.

Можливість незаконно впливати на потерпілого, свідків та інших учасників кримінального провадження обгрунтовується тим, що ОСОБА_8 з метою уникнення кримінальної відповідальності, перебуваючи на волі, може чинити тиск на вказаних осіб з метою зміни останніми показань, враховуючи, що вони ще не допитані судом.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, висновки про ступінь ризиків та неможливості запобігання їм більш м`якими запобіжними заходами, мають бути зроблені за результатами сукупного аналізу обставин злочину та особи підозрюваного (його характеру, моральних якостей, способу життя, сімейних зв`язків, постійного місця роботи, утриманців), поведінки підозрюваного під час розслідування кримінального правопорушення (наявність або відсутність спроб ухилятися від органів влади) поведінки підозрюваного під час попередніх розслідувань (способу життя взагалі, способу самозабезпечення, системності злочинної діяльності, наявності злочинних зв`язків).

За таких обставин, колегія суддів вважає, що слідчий суддя дійшов правильного висновку про те, що з огляду на тяжкість покарання, передбаченого за кримінальні правопорушення, у вчиненні яких обґрунтовано підозрюється ОСОБА_8 , даних про особу останнього, слідчим в клопотанні та прокурором в судовому засіданні доведено наявність зазначених ризиків, передбачених п.п.1,3 ч.1 ст.177 КПК України, які не зменшилися.

Отже, доводи апеляційної скарги захисника про те, що прокурором не доведено ризиків, передбачених ст.177 КПК України, колегія суддів вважає безпідставними.

Разом з тим, з огляду на встановлені дані щодо соціальних зв`язків особи, характеристики та поведінки підозрюваного, слідчий суддя вважав за можливе визначити ОСОБА_8 заставу, розмір якої відповідатиме балансу інтересів за сферою завдань кримінального провадження.

Доводи апеляційної скарги захисника по те, слідчий суддя належним чином не врахував, що ОСОБА_8 з повідомленою підозрою згоден, вину визнає, кається, раніше не судимий, працював офіційно в ТОВ «КРОМБЕРГ ЕНД ШУБЕРТ Україна ЖУ», має постійне місце проживання, позитивно характеризується за місцем проживання та роботи, завдану матеріальну та моральну шкоду відшкодував, а також те, що його батько є інвалідом 2-ї групи, колегія суддів вважає безпідставними, оскільки зазначені обставини не свідчать про зменшення ризиків, встановлених слідчим суддею, а лише характеризують особу.

Крім того, слідчим суддею при розгляді клопотання слідчого вже було надано оцінку вказаним доводам сторони захисту.

Посилання захисника на можливість застосування відносно підозрюваного ОСОБА_8 більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою, колегія суддів також вважає безпідставними з урахуванням стадії кримінального провадження та обставин інкримінованих підозрюваному кримінальних правопорушень. До того ж сторони підтвердили, що на даний час виконуються дії, передбачені ст.290 КПК України, для чого потрібен певний час.

Більш того, стороною захисту не доведено наявності достатніх стримуючих факторів від порушень ОСОБА_8 своїх процесуальних обов`язків у разі застосування до нього більш м`якого запобіжного заходу.

Колегія суддів звертає увагу, що відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини, право людини на свободу є основоположним, але не абсолютним та може бути обмежено з огляду на суспільний інтерес.

Також, слід зазначити, що у розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшують ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. Так, у справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року Європейським судом з прав людини зазначено, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування.

Розмір застави слідчім суддею визначено в межах, передбачених п.2 ч.5 ст.182 КПК України, відповідно до вимог ч.3 ст.183 КПК України, з урахуванням суспільної небезпечності злочинів, в яких обґрунтовано підозрюється ОСОБА_8 , та особи підозрюваного, який на переконання колегії суддів буде достатнім для запобігання встановленим ризикам.

При цьому, колегія суддів звертає вагу сторони захисту на те, що ОСОБА_8 підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, які вчинено із застосуванням насильства, і ухвалою слідчого судді від 01.04.2025 при застосуванні запобіжного заходу у виді тримання під вартою застава останньому не визначалася (а.п.18-22 т.1).

За таких обставин, доводи апеляційної скарги сторони захисту не спростовують правильність висновків слідчого судді.

На підставі викладеного, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги захисника не можуть бути визнані достатніми для скасування оскаржуваного судового рішення, яке є законним та обґрунтованим.

Керуючись ст.ст. 404, 407, 422 КПК України, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Богунського районного суду м. Житомира від 22 травня 2025 року, якою продовжено відносно підозрюваного ОСОБА_8 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строком до 20 липня 2025 року включно, із визначенням розміру застави у межах 60 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 181 680 грн змінити в частині визначення розміру застави без зміни.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді :