н.п.1-кп/599/106/2025
Справа № 599/1092/25
В И Р О К

Іменем України

22 серпня 2025 року

Зборівський районний суд Тернопільської області

в складі головуючого суду судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

з участю сторін:

прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

законного представника потерпілого ОСОБА_5

представникав потерпілого адвоката ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Зборові кримінальне провадження № 0000084 щодо ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , народився та проживаючий АДРЕСА_1 , громадянин України, українець, одружений, має на утриманні троє малолітніх дітей та повнолітню дитину з інвалідністю ІІІ групи, працюючий водієм-експедитором ФОП ОСОБА_7 , раніше не судимий, обвинувачується за ч.2 ст.286 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

Обвинувачений ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення проти безпеки руху та експлуатації транспорту за таких обставин.

ОСОБА_4 17 квітня 2025 року о 08 год. 15 хв., керуючи технічно справним автомобілем марки «RENAULT» моделі «Master», р.н. НОМЕР_1 , рухаючись проїзною частиною дороги по вулиці Шевченка у селищі Залізці Тернопільського району Тернопільської області, у напрямку до м.Броди із м.Тернопіль з перевищенням дозволеної швидкості руху не менше ніж 53,6 км/год. у населеному пункті, грубо порушуючи вимоги п.п. 12.4, 12.9 і б1 Правил дорожнього руху, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10 жовтня 2001 року, зі змінами та доповненнями (далі -ПДР).

В цей час, на ділянці вказаної вулиці, що навпроти магазину «Вікторія», в порушення вимог п.п. 4.7 та 4.14 (а, б) ПДР, поза пішохідним переходом, зліва на право відносно напрямку руху автомобіля марки «RENAULT» моделі Маster», р.н. НОМЕР_1 , ведучи в руках велосипед, переходив проїзну частину пішохід ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Під час руху водій автомобіля марки «RENAULT» моделі «Master», р.н. НОМЕР_2 ОСОБА_4 не був достатньо уважним та не стежив належно за дорожньою обстановкою, щоб своєчасно реагувати на її зміну та не створювати своїми діями загрози безпеці дорожнього руху, чим порушив вимоги п.п. 2.3 (б, д) ПДР.

Унаслідок цього та в порушення вимог п.п. 1.10 (в частині визначення поняття «небезпека для руху» та виконання його вимог) та 12.3 ПДР, водій ОСОБА_4 , з моменту виникнення небезпеки для його руху, зокрема виявлення пішохода ОСОБА_8 , який переходив проїзну частину, негайно не вжив заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу, хоча мав для цього технічну можливість, а продовжив рух, внаслідок чого допустив наїзд передньою лівою частиною керованого ним автомобіля марки «RENAULT» моделі «Master», р.н. НОМЕР_1 на пішохода ОСОБА_8 .

Унаслідок наїзду пішоходу ОСОБА_8 спричинено закриту черепно-мозкову травму у виді перелому кісток склепіння черепа і лицевого черепа (втисненого перелому лобової кістки зліва (з пошкодженням зовнішньої і внутрішньої пластинок) з поширенням лінії перелому через гребінь решітчастої кістки на задню стінку лобової пазухи однойменної кістки справа та на медіальну (внутрішню) стінку правої орбіти), забиття головного мозку (за клінічною класифікацією) та зовнішніх ушкоджень - «підшкірної гематоми» лобової ділянки голови зліва із садном на її тлі, що за ступенем тяжкості належать до тяжких тілесних ушкоджень за ознакою небезпеки для життя в момент заподіяння.

Порушення водієм ОСОБА_4 вимог п. 12.3 ПДР перебуває в прямому причинному зв`язку з настанням дорожньо-транспортної пригоди та спричиненням тяжких тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_8

ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення передбачене ч. 2 ст. 286 КК України, тобто порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому тяжке тілесне ушкодження.

ОСОБА_4 вину у вчиненні кримінального правопорушення визнав та повністю погодився з обставинами, викладеними в обвинувальному акті.

Про вчинене шкодує, оскільки в результаті аварії дитина отримала тяжку тілесні ушкодження. Матеріальні збитки пов`язані з лікуванням дитини ним відшкодовано.

Враховуючи те, що ОСОБА_4 в повному обсязі визнав свою вину у вчиненні інкримінованого їй органом досудового розслідування кримінального правопорушення при обставинах, викладених у обвинувальному акті і судом встановлено, що учасники судового провадження, в тому числі обвинувачений, правильно розуміє зміст цих обставин та відсутні сумніви щодо добровільності його позиції, роз`яснивши положення ч.3 ст.349 КПК України про те, що у такому випадку він буде позбавлений права оспорювати фактичні обставини провадження в апеляційному порядку, вислухавши думку учасників судового провадження, які не заперечували проти розгляду кримінального провадження, в порядку, передбаченому ч.3 ст.349 КПК України, суд визнає недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин провадження, які ніким не оспорюються.

Згідно з п. 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» від 23.12.2005р. №14 при призначенні покарання за ст. 286 КК України суди мають враховувати не тільки наслідки, що настали, а й характер та мотиви допущених особою порушень правил безпеки дорожнього руху, її ставлення до цих порушень та поведінку після вчинення злочину.

Призначаючи покарання ОСОБА_4 , суд приймає до уваги не тільки, те що ним вчинено кримінальне правопорушення, яке відноситься до тяжких, але і його особу, а саме, що він вперше притягується до кримінальної відповідальності, позитивно характеризується за місцем проживання, має на утриманні троє малолітніх дітей та повнолітню дитину з інвалідністю ІІІ групи, відшкодування збитків, пов`язаних з лікуванням дитини, позицію законного представника потерпілого, яка просять суворо його не карати, а тому вважає, що його можна виправити та перевиховати без ізоляції від суспільства, звільнивши від відбування покарання з випробуванням, згідно ст..75 КК України. Також, враховуючи, що ОСОБА_4 працює водієм-експедитором, тобто право керування транспортним засобом є для нього та для його сім`ї засобом існування, суд вважає, що до нього не слід застосовувати додаткову міру покарання у виді позбавлення права керування транспортним засобом.

Відповідно до ч.2 ст.124 КПК України у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта. В ході проведення досудового розслідування по справі проведено ряд експертиз. Загальні витрати становлять 15 154 грн., які підлягають стягненню з обвинуваченого.

Під час досудового розслідування накладено арешт на майно, яке в подальшому визнано речовими доказами. Зокрема ухвалою слідчого судді Зборівського районного суду від 22 квітня 2025 року на автомобіль марки «RENAULT» моделі «Master», р.н. НОМЕР_1 .

Згідно ч. 4 ст. 174 КПК України суд одночасно з ухваленням судового рішення , яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна. Враховуючи, що речі на яке накладено арешт визнано речовими доказами, суд вважає що з метою вирішення їх долі, арешт накладений в ході досудового слідства слід скасувати.

Керуючись ст.ст.371,373,374,376 КПК України,-

ЗАСУДИВ:

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст.286 КК України та призначити покарання у виді позбавлення волі строком 3 роки без позбавлення права керування транспортними засобами.

На підставі ст.75 КК України звільнити від відбування покарання з випробуванням встановивши іспитовий строк 1 рік.

Згідно ст.76 КК України покласти на засудженого обов`язки періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Стягнути з ОСОБА_4 в користь Державного бюджету України витрати на залучення експерта в сумі 15 154 грн.

Скасувати арешт з автомобіля «RENAULT» моделі «Master», р.н. НОМЕР_1 .

Вирок може бути оскаржено до Тернопільського апеляційного суду протягом 30 днів через Зборівський районний суд.

Суддя Зборівського

районного суду ОСОБА_1