Провадження № 1-кп/734/345/25 Справа № 734/2787/25
У х в а л а

03 вересня 2025 року селище Козелець

Козелецький районний суд Чернігівської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю: прокурора ОСОБА_3 ,

захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_4 ,

у присутності обвинуваченого ОСОБА_5 ,

представника потерпілої особи ОСОБА_6 ,

проводячи судове засідання по кримінальному провадженню, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0000433 за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 410 КК України,

в с т а н о в и в:

В провадженні Козелецького районного суду Чернігівської області перебуває кримінальне провадження № 0000433 за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 410 КК України.

Прокурор в судовому заявив клопотання про продовження обвинуваченому ОСОБА_5 запобіжного заходу у виді цілодобового домашнього арешту строком на 60 діб, обґрунтовуючи своє клопотання тим, що існують ризики, передбачені ст. 177 КПК України: ризик переховування від суду, незаконного впливу на свідків на іншого підозрюваного, вчинення іншого кримінального правопорушення.

Захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_4 подала в судовому засіданні клопотання про зміну запобіжного заходу з цілодобового домашнього арешту на запобіжний захід у виді застави, заперечивши при цьому проти задоволення клопотання прокурора.

Обвинувачений підтримав думку свого захисника.

Прокурор заперечував проти задоволення клопотання адвоката.

Представник військової частини підтримала позицію прокурора.

Вислухавши думку учасників процесу, суд приходить до висновку про доцільність продовження обвинуваченому запобіжного заходу у виді цілодобового домашнього арешту з огляду на таке.

Відповідно ч. 1 ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Згідно ч. 2 ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Статтею 176 КПК України передбачено, що одним із запобіжних заходів є домашній арешт.

Відповідно до ст. 181 КПК України домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: (1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні обвинуваченим кримінального правопорушення; (2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 цього Кодексу, і на які вказує прокурор; (3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

На переконання суду, відповідні ризики, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений може здійснити спробу протидії кримінальному провадженню у формах, що передбачені ч. 1 ст. 177 КПК, слід вважати наявними за умови встановлення обґрунтованої ймовірної можливості здійснення обвинуваченим зазначених дій. Водночас КПК не вимагає доказів того, що обвинувачений обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому.

Отже, перш за все, суду слід перевірити чи підтверджується існування ризиків, на які покликається прокурор.

На переконання суду, ймовірна можливість переховування обвинуваченого від суду підтверджується тим, що кримінальне правопорушення, у вчиненні якого він обвинувачується, відноситься до категорії особливо тяжких злочинів, за який законом передбачене покарання від десяти до п`ятнадцяти років позбавлення волі, що вже саме по собі може бути підставою та мотивом для обвинуваченого переховуватись від суду. Хоча такий ризик не може бути встановлений лише на основі суворості можливого вироку, водночас суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризику переховування.

Ризик впливу на свідків у даному кримінальному провадженні суд оцінює як реальний та такий, що повинен бути врахований судом, оскільки в рамках кримінального провадження судом ще не допитано жодного свідка.

Ризик вчинення обвинуваченим іншого кримінального правопорушення є обґрунтованим, оскільки обвинуваченому інкримінується вчинення кримінального правопорушення, яке містить 59 майже ідентичних епізодів, тобто, може свідчити про схильність обвинуваченого до вчинення кримінальних правопорушень.

Суд приходить до висновку, що прокурором наведені, у відповідності до ст.ст. 177-178 КПК України, мета та підстави застосування запобіжного заходу, а також враховані обставини, які повинні враховуватися при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу.

При вирішенні питання про продовження строку дії запобіжного заходу у виді домашнього арешту судом було враховано особу обвинуваченого та ризики, передбачені ст. 171 КПК України, а саме ризик переховування від суду, ризик впливу на свідків, ризик вчинення іншого кримінального правопорушення, тому єдиним достатнім запобіжним заходом, який зможе убезпечити від вказаних ризиків, є цілодобовий домашній арешт. Будь-який інший менш суворий запобіжний захід не здатен запобігти цим ризикам.

На підставі викладеного, суд прийшов до висновку про задоволення клопотання прокурора про продовження строку запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту строком на два місяці, тобто до 31 жовтня 2025 року, з продовженням строку дії обов`язків.

Відповідно до положень ст. 200, 201 КПК України, зміна чи скасування запобіжного заходу обумовлюється тим, що в ході кримінального провадження змінюються підстави застосування чи обставини, що враховувалися при обранні запобіжного заходу, внаслідок чого запобіжний захід може бути скасований або замінений на інший більше або менше суворий.

Отже, для зміни запобіжного заходу за клопотанням сторони захисту, остання повинна довести, що обставини, наведені у ст. 194 КПК України, які враховувались судом при застосуванні запобіжного заходу, перестали існувати або ж їх вага суттєво зменшилась.

Натомість, клопотання захисника обвинуваченого про зміну запобіжного заходу не містять доводів на підтвердження зміни підстав застосування запобіжного заходу чи обставин, які враховувалися при його обранні, на підставі яких суд міг б дійти висновку про необхідність зміни запобіжного заходу на більш м`який.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 176-178, 331 КПК України,

постановив:

В задоволенні клопотання адвоката ОСОБА_4 про зміну запобіжного заходу ОСОБА_5 відмовити.

Клопотання прокурора про продовження строку застосування запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту на два місяці відносно ОСОБА_5 задовольнити.

Продовжити строк застосування запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту відносно ОСОБА_5 строком на 2 місяці, до 31 жовтня 2025 року.

Заборонити обвинуваченому ОСОБА_5 цілодобово залишати місце свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 .

Продовжити строком на два місяці, до 31 жовтня 2025 року, дію обов`язків, покладених на ОСОБА_5 :

- прибувати до суду за викликом, а в разі неможливості з`явитися через поважні причини завчасно повідомляти про це суд;

- не відлучатися із населеного пункту м. Остер Чернігівського р-ну Чернігівської обл., в якому ОСОБА_5 проживає, без дозволу суду;

- повідомляти прокурора та суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;

- утримуватись від спілкування зі свідками у даному кримінальному провадженні ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , а також ОСОБА_9 .

Роз`яснити обвинуваченому, що відповідно до ч. 5 ст. 181 КПК України, працівники органу внутрішніх справ з метою контролю за його поведінкою, мають право з`являтися в житло, під арештом в якому він перебуває, вимагати надання усних чи письмових пояснень з питань, пов`язаних із виконанням покладених на нього зобов`язань.

Попередити обвинуваченого, що в разі невиконання покладених, згідно ухвали суду, обов`язків, до нього може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід.

Ухвалу направити для виконання до Відділення поліції № 1 Чернігівського районного управління поліції Головного управління національної поліції в Чернігівській області.

Ухвала може бути оскаржена до Чернігівського апеляційного суду протягом 7 днів з дня її оголошення.

Повний текст ухвали буде проголошений 03 вересня 2025 року о 14.00 год.

Суддя ОСОБА_10