Номер провадження 1-кп/754/978/25
Вирок

Іменем України

19 серпня 2025 року Деснянський районний суд міста Києва у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

Секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР №0001776 від 04.06.2025 щодо:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. смт Варва Прилуцького району Чернігівської області, громадянина України, одруженого, учасника бойових дій, військового пенсіонера, інваліда 3 групи, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1

раніше не судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України

за участю сторони обвинувачення: прокурор ОСОБА_4 ,

сторони захисту: захисника - адвоката ОСОБА_5 обвинуваченого - ОСОБА_3 ,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 , 03.06.2025 приблизно о 17 годині 42 хвилин, перебуваючи у приміщенні АЗС «WOG» за адресою: м. Київ, просп. Броварський, 16-А, побачив на вітрині з товаром, яка розташована біля торгівельної каси, мобільний телефон марки Redmi Note 13 Pro Midnight Black 8/256 з ІМЕI 1: НОМЕР_1 , IMEI2: НОМЕР_2 , SN: НОМЕР_3 , чорного кольору, вартістю 6289 грн. 33 коп. у силіконовому чохлі чорного кольору, з сім-картою мобільного оператора «ВФ» НОМЕР_4 (які матеріальної цінності для потерпілої не становлять), після чого у нього виник злочинний умисел направлений на таємне викрадення чужого майна, в умовах воєнного стану, який введено з 05 годин 30 хвилин 24.02.2022 Указом Президента України від 24.02.2022 №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» та неодноразово продовжувався, останній раз Указом Президента України від 15.04.2025 №235/2025 строком на 90 діб відповідно.

В подальшому, діючи умисно, переслідуючи корисливий мотив, направлений на таємне викрадення чужого майна, в умовах воєнного стану, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи та бажаючи настання суспільно-небезпечних наслідків, переслідуючи мету незаконно збагатитись за рахунок чужого майна, скориставшись тим, що за його діями ніхто не спостерігає та його дії є таємними для оточуючих ОСОБА_3 , підійшов до вітрини з товаром, яка розташована біля торгівельної каси, у приміщенні АЗС «WOG» за адресою: м. Київ, просп. Броварський, 16-А та шляхом вільного доступу викрав мобільний телефон марки RedmiNote 13 Pro Midnight Black 8/256 з ІМЕІ1: НОМЕР_1 , ІМЕІ2: НОМЕР_2 ,SN: НОМЕР_3 ,чорного кольору, вартістю 6289 грн. 33 коп. у силіконовому чохлі чорного кольору з сім-картою мобільного оператора «ВФ» НОМЕР_4 (які матеріальної цінності для потерпілої не становлять), тим самим таємно, в умовах воєнного стану, викрав чуже майно, що належить потерпілій ОСОБА_6 .

Продовжуючи реалізацію свого злочинного умислу, ОСОБА_3 , утримуючи вказаний мобільний телефон при собі з місця вчинення злочину зник та розпорядився викраденим на власний розсуд.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення визнав повністю та показав, що 3 червня 2025 року зареєструвашись у додатку Бла-бла-кар іхав з м. Києва до м. Прилуки та взяв з собою три пасажири, приблизно о 18.00 годині у районі метро Чернігівська зайшов на заправку «WOG», побачив там телефон чорного кольору марки Redmi взяв його собі, потім хотів повернути, Коли їхав по дорозі в Прилуки на цей номер телефону подзвонила жінка попросила повернути телефон, на що він відповів, що за зараз повернути телефон не може, оскільки знаходиться за межами міста Києва, Повернув телефон потерпілій пізніще, в подальшому через десять днів дізнався, що щодо нього є кримінальне провадження. Вину визнає, щиро кається, не думав, що від його дій будуть такі наслідки.

Обвинувачений ОСОБА_3 визнав свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України та не оспорює фактичні обставини, пояснивши при цьому, що він правильно розуміє зміст пред`явленого йому обвинувачення та не заперечує про визнання недоцільним дослідження доказів, щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, крім того, у суду не має сумнівів у добровільності та істинності його позиції, а тому суд, роз`яснивши обвинуваченому порядок та наслідки розгляду кримінального провадження в порядку передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України, переконавшись, що ніхто із учасників судового провадження не заперечує, щодо такого порядку судового розгляду, визнав недоцільним досліджувати докази щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.

Відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують Європейську конвенцію з прав людини та основоположних свобод і практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

У своїх рішеннях «Ірландія проти Сполученого Королівства» від 18.01.1978 року, «Коробов проти України» від 21.10.2011 року Європейський суд з прав людини повторює, що при оцінці доказів суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом», така доведеність може випливати із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків.

Оцінюючи зібрані докази в їх сукупності, суд приходить до висновку про те, що винність обвинуваченого ОСОБА_3 «поза розумним сумнівом» знайшла своє повне підтвердження в ході судового розгляду кримінального провадження.

Дії обвинуваченого ОСОБА_3 суд кваліфікує за ч. 4 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене в умовах воєнного стану.

Як обставину, яка згідно ст.66 ч.1 КК України пом`якшує покарання обвинуваченого ОСОБА_3 , суд визнає щире каяття у вчиненому.

Обставини, які згідно ст.67 КК України обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 , судом не встановлені.

Прокурор в судовому засіданні просив визнати винним ОСОБА_3 за ч. 4 ст.185 КК України та призначити покарання у виді 5(п`яти) років позбавлення волі, з іспитовим строком на 1 рік.

Так, обвинувачений ОСОБА_3 вину у вчиненому кримінальному правопорушенні визнав в повному обсязі, під час судового розгляду надавав чіткі та послідовні показання, не намагався приховати певні обставини, у зв`язку із чим судовий розгляд справи був проведений у порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України, розкаявся у вчиненому.

Відповідно до вимог ст. ст. 50, 65 КК України та п. 3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2003 року N 7 "Про практику призначення судами кримінального покарання" суд, призначаючи покарання, повинен урахувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що обтяжують та пом`якшують покарання. Визначаючи ступінь суспільної небезпечності вчиненого злочину, суд повинен виходити із сукупності всіх обставин справи, зокрема, форми вини, мотиву і цілі, способу, обстановки і стадії вчинення злочину, тяжкості наслідків, що настали.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_3 суд враховує ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, особу винного, який раніше не судимий, є учасником бойових дій, військовим пенсіонером, інвалідом 3 групи, позитивно характеризується за місцем проживання, його вік, на обліку у лікаря психіатра та нарколога не перебуває, конкретні обставини вчиненого кримінального правопорушення, вид та вартість викраденого майна 6289 грн. 33 коп., призначає йому покарання у виді позбавлення волі в межах санкції ч. 4 ст. 185 КК України.

Таким чином, враховуючи конкретні обставини справи, тяжкість вчиненого злочину, дані про особу обвинуваченого, наявність обставин, які пом`якшують покарання та відсутність обставин, що обтяжують покарання, та вимоги зазначені в абз. 2 п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» суд вважає за можливе призначити ОСОБА_3 покарання, яке необхідне й достатнє для виправлення та попередження нових злочинів у виді позбавлення волі, в межах встановлених у санкціях відповідних статей особливої частини КК України та вважає можливим застосувати ст. 75 КК України та звільнити ОСОБА_3 від відбування покарання з випробуванням.

На думку суду, саме таке покарання є справедливим, а також необхідним і достатнім для виправлення та попередження вчинення як обвинуваченим, так й іншими особами нового злочину, досягнення мети, визначеної ст. 50 КК України.

Питання з речовими доказами суд вирішує в порядку ст.100 КК України.

Процесуальні витрати у кримінальному провадженні, а саме витрати на проведення судових експертиз, у розмірі 1782 грн. 80 коп. стягнути з обвинуваченого ОСОБА_3 на користь держави.

Запобіжний захід не обирався і таких клопотань не надходило.

Керуючись ст. ст. 349, 368, 370, 374, ч. 15 ст. 615 КПК України, суд -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст.185 КК України та призначити йому покарання у виді 5-ти (п`яти) років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк тривалістю 3 (три) роки.

Відповідно до ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_3 обов`язки періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання (за наявності).

Стягнути з обвинуваченого ОСОБА_3 судові витрати за залучення експертів у сумі 1782 грн. 80 коп.

Речові докази: диск DVD-R марки «hp» із відеозаписами з камер відеоспостереження від 25.10.2025 АЗС «WOG»залишити у матеріалах кримінального провадження, мобільний телефон марки Redmi Note 13 Pro Midnight Black 8/256 з ІМЕI 1: НОМЕР_1 , IMEI2: НОМЕР_2 , SN: НОМЕР_3 , чорного кольору, у силіконовому чохлі чорного кольору залишити потерпілій ОСОБА_6 .

Вирок може бути оскаржений до Київського апеляційного суду через Деснянський районний суд м. Києва протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку на подачу апеляційної скарги за відсутності такої скарги, а при оскарженні вироку - після постановлення ухвали апеляційним судом.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Головуючий суддя: ОСОБА_1