У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

«13» серпня 2025 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд в складі колегії суддів:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

за участю секретаря ОСОБА_4

учасників судового провадження:

прокурора ОСОБА_5

обвинуваченого ОСОБА_6 (в режимі відеоконференції)

розглянув у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження, зареєстрованого в ЄРДР за №0000059,

за апеляційною скаргою прокурора Южноукраїнського відділу Вознесенської окружної прокуратури Миколаївської області ОСОБА_7

на вирок Південноукраїнського міського суду Миколаївської області від 05 червня 2025 року щодо

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Арбузинка Арбузинського району Миколаївської області, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого, востаннє:

- вироком Южноукраїнського міського суду Миколаївської області від 10 грудня 2024 року за ч. 4 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років,

- вироком Южноукраїнського міського суду Миколаївської області від 12 грудня 2024 року за ч. 4 ст. 185, ч. 1 ст. 309 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років 2 місяці,

- обвинуваченого за ч. 4 ст. 185 КК України.

Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції.

Вироком Південноукраїнського міського суду Миколаївської області від 05 червня 2025 року ОСОБА_6 засуджений за ч. 4 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років.

На підставі ч. 4 ст. 70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання за вироком Южноукраїнського міського суду Миколаївської області від 12 грудня 2024 року, більш суворим покаранням, призначеним за даним вироком, остаточно визначено ОСОБА_6 покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років 3 місяці.

Ухвалено початок строку відбуття покарання ОСОБА_6 рахувати у відповідності до вироку Южноукраїнського міського суду Миколаївської області від 12 грудня 2024 року, а саме, з 23.09.2024.

Стягнуто з ОСОБА_6 на користь держави процесуальні витрати за проведення експертизи у розмірі 280 грн. Вирішено питання про речові докази.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги.

Прокурор просить вирок скасувати в частині призначеного покарання та ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_6 вважати засудженим за ч. 4 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років. На підставі ч. 4 ст. 70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом часткового складання покарань за цим вироком та вироком Южноукраїнського міського суду Миколаївської області від 12 грудня 2024 року, призначити ОСОБА_6 остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років 3 місяці. В іншій частині вирок залишити без змін.

Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу.

Прокурор, не оспорюючи фактичних обставин кримінального провадження, доведеності вини обвинуваченого, вважає вирок суду незаконним, таким, що підлягає скасуванню в частині призначеного покарання за сукупністю кримінальних правопорушень, через неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, а саме, незастосування закону, який підлягає застосуванню.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, ОСОБА_6 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 185 КК України, 01.02.2024, тобто до ухвалення щодо нього вироку Южноукраїнського міського суду Миколаївської області від 12 грудня 2024 року, яким його засуджено за ч. 4 ст. 185, ч. 1 ст. 309 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років 2 місяці.

Разом з тим, призначаючи ОСОБА_6 покарання на підставі ч. 4 ст. 70 КК України, суд застосував принцип поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначив покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років 3 місяці.

Зазначає, що призначення остаточного покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим означає, що суд, призначивши за окремі злочини різні за ступенем суворості покарання, один з них більш суворим поглинає інше (інші) менш суворі, тобто остаточне покарання визначається судом у межах більш суворого покарання, призначеного за один із злочинів, що входить у сукупність.

На думку прокурора, суд допустив неправильне застосування вимог закону України про кримінальну відповідальність та призначив ОСОБА_6 покарання, яке не відповідає вимогам закону, у зв`язку з чим на підставі п. 4 ч. 1 ст. 409, ст. 420 КПК України вирок в частині призначеного покарання підлягає скасуванню з ухваленням нового вироку.

Встановлені судом першої інстанції обставини.

ОСОБА_6 у період дії воєнного стану, 01 лютого 2024 року приблизно о 10:30 год, перебуваючи у приміщені квартири АДРЕСА_2 , вирішив таємно викрасти належне ОСОБА_8 майно, яке перебувало у приміщені кухні вказаної квартири.

З метою реалізації свого протиправного умислу, переслідуючи корисливу мету та ціль незаконного збагачення, діючи умисно та таємно від сторонніх осіб, в умовах воєнного стану, ОСОБА_6 01 лютого 2024 року приблизно о 10:30 год, знаходячись в квартирі за адресою: АДРЕСА_3 , скориставшись відсутністю власника та переконавшись, що його протиправні дії непомітні для сторонніх осіб, шляхом вільного доступу таємно викрав із приміщення кухонної кімнати, належне ОСОБА_8 майно, а саме: рідкокристалічний телевізор марки «Bravis», модель - LED-16E96B, вартістю 1 500 грн та моноблок «Impression A2380/Intel Celeron J345» вартістю 5 000 грн, з якими зник з місця вчинення кримінального правопорушення та розпорядився викраденим на власний розсуд.

Своїми умисними протиправними діями ОСОБА_6 спричинив ОСОБА_8 майнову шкоду на суму 6 500 грн.

Судом першої інстанції ОСОБА_6 визнаний винним у таємному викраденні чужого майна (крадіжці), вчиненому в умовах воєнного стану, та його дії кваліфіковані за ч. 4 ст. 185 КК України.

Позиції учасників судового розгляду.

Прокурор ОСОБА_5 підтримав апеляційну скаргу.

Обвинувачений ОСОБА_6 не заперечував проти задоволення апеляційної скарги прокурора.

Потерпілі ОСОБА_8 , ОСОБА_9 належним чином повідомлені про дату та час апеляційного розгляду, проте до суду не з`явилися, причини неявки суду не повідомили, заяви про бажання брати участь під час апеляційного розгляду не подавали. Їх неявка не перешкоджає апеляційному розгляду.

Встановлені судом апеляційної інстанції обставини. Мотиви, з яких суд апеляційної інстанції виходив при ухваленні вироку, і положення закону, яким він керувався.

Заслухавши доповідь судді, пояснення учасників судового провадження, вивчивши матеріали кримінального провадження, обговоривши викладені в апеляційній скарзі доводи, колегія суддів встановила таке.

Висновки суду першої інстанції щодо доведеності вини ОСОБА_6 у вчинені інкримінованого йому кримінального правопорушення за обставин, встановлених судом, а також кваліфікація його дій за ч. 4 ст. 185 КК України є правильними.

З огляду на межі вимог апеляційної скарги, висновки суду першої інстанції в частині доведеності вини ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, що йому інкримінується, апелянтом не оспорюються. Тому вирок в цій частині, відповідно до вимог ч. 1 ст. 404 КПК України, не переглядається.

Що стосується доводів прокурора про неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність при призначенні покарання за сукупністю кримінальних правопорушень, то вони є частково слушними, з огляду на таке.

Відповідно до ч. 4 ст. 70 КК України, якщо після постановлення вироку в справі буде встановлено, що засуджений винен ще і в іншому кримінальному правопорушенні, вчиненому ним до постановлення попереднього вироку, суд призначає покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим або шляхом повного чи часткового складання призначених покарань. У цьому випадку в строк покарання, остаточно призначеного за сукупністю кримінальних правопорушень, зараховується покарання, відбуте повністю або частково за попереднім вироком, за правилами, передбаченими в статті 72 цього Кодексу.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що вироком Южноукраїнського міського суду Миколаївської області від 12 грудня 2024 року ОСОБА_6 засуджений за ч. 4 ст. 185, ч. 1 ст. 309 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років 2 місяці.

За оскаржуваним вироком ОСОБА_6 засуджений за кримінальне правопорушення, вчинене ним 01.02.2024, тобто до постановлення попереднього вироку Южноукраїнського міського суду Миколаївської області від 12 грудня 2024 року ОСОБА_6 .

Отже, остаточне покарання суд першої інстанції правильно визначив за правилами ч. 4 ст. 70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень за оскаржуваним вироком та вироком Южноукраїнського міського суду Миколаївської області від 12 грудня 2024 року.

Разом з тим, призначаючи ОСОБА_6 покарання на підставі ч. 4 ст. 70 КК України, суд першої інстанції при застосуванні принципу поглинення менш суворого покарання більш суворим, фактично застосував інший принцип призначення остаточного покарання за сукупністю злочинів -принцип часткового складання покарань.

В апеляційній скарзі прокурор просить вирок скасувати в частині призначеного покарання та ухвалити новий вирок, яким на підставі ч. 4 ст. 70 КК України визначити остаточне покарання за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом часткового складання покарань за цим вироком та вироком Южноукраїнського міського суду Миколаївської області від 12 грудня 2024 року. Проте, прокурор не зазначає підстав призначення остаточного покарання шляхом часткового складання покарань, тобто застосування іншого більш суворого принципу, ніж того, який застосовано судом першої інстанції.

Оскільки остаточне покарання на підставі ч.4 ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим визначено неправильно, то остаточне покарання підлягає пом`якшенню.

З огляду на наведене, апеляційна скарга прокурора підлягає частковому задоволенню, а оскаржуваний вирок - зміні.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 408, 409, 413, 419, 424, 425, 426, 532 КПК України, суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу прокурора Южноукраїнського відділу Вознесенської окружної прокуратури Миколаївської області ОСОБА_7 задовольнити частково.

Вирок Південноукраїнського міського суду Миколаївської області від 05 червня 2025 року в частині призначеного ОСОБА_6 змінити.

Вважати ОСОБА_6 засудженим за ч. 4 ст. 185 КК України з призначенням покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років.

На підставі ч. 4 ст. 70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень за цим вироком та вироком Южноукраїнського міського суду Миколаївської області від 12 грудня 2024 року, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, пом`якшити ОСОБА_6 остаточне покарання до позбавлення волі на строк 5 років 2 місяця.

Початок строку відбування покарання рахувати з дня набрання вироку законної сили, тобто з 13 серпня 2025 року. Зарахувати у строк покарання часткове відбуте покарання за вироком Южноукраїнського міського суду Миколаївської області від 12 грудня 2024 року, а саме, з 23.09.2024 до 12.08.2025.

В іншій частині вирок залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим, який тримається під вартою в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3