Провадження № 11-кп/824/4504/2025 Суддя-доповідач ОСОБА_1
КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 червня 2025року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого судді - ОСОБА_1

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

при секретарі - ОСОБА_4 ,

за участю:

прокурора - ОСОБА_5 ,

захисника - ОСОБА_6 ,

обвинуваченого - ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали провадження за апеляційною скаргою захисника обвинуваченого на ухвалу Святошинського районного суду м. Києва від 26 травня 2025 року, якою продовжено ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на 60 днів, до 24 липня 2025 року включно, -

В С Т А Н О В И Л А:

В провадженні Святошинського районного суду м. Києва перебуває кримінальне провадження №0001200 від 13.03.2023 за обвинуваченням ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 15, п. 7 ч. 2 ст. 115, п.п. 7, 13 ч. 2 ст. 115 КК України.

Ухвалою суду від 26 травня 2025 року, продовжено строк тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_7 на 60 днів, до 24 липня 2025 року включно.

Не погоджуючись з ухвалою суду захисник ОСОБА_6 в інтересах ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій просить її скасувати та постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_7 та застосувати щодо нього запобіжний захід у виді домашнього арешту, за місцем його реєстрації: АДРЕСА_1 .

В обгрунтування доводів своєї апеляційної скарги, захисник зазначає, що судом першої інстанції не надано належної оцінки відсутності доказів причетності ОСОБА_7 до вчинення інкримінованих кримінальних правопорушень, не враховано необгрунтованість ризиків, на які посилається у клопотання сторона обвинувачення, а також, не надано оцінки сукупності даних про особу обвинуваченого ОСОБА_7 , який раніше не судимий, має постійне місце проживання.

Заслухавши доповідь судді, пояснення обвинуваченого та його захисника на підтримку вимог та доводів поданої апеляційної скарги, перевіривши матеріали провадження та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Відповідно до ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 КПК України.

Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених ч. 5 ст. 176 цього Кодексу.

При цьому, Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням конкретних обставин. Тримання особи під вартою може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які незважаючи на існування презумпції невинуватості переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи. При розгляді питання про доцільність тримання особи під вартою судовий орган повинен брати до уваги фактори, які можуть мати відношення до справи: характер (обставини) і тяжкість передбачуваного злочину; підвищена суспільна небезпечність інкримінованого обвинуваченому злочину; обґрунтованість доказів того, що саме ця особа вчинила злочин; покарання, яке можливо буде призначено в результаті засудження; ризик переховування від суду; можливість вчинення іншого правопорушення особою; характер, минуле, особисті та соціальні обставини життя особи, його зв`язки з суспільством (п. 79 рішення ЄСПЛ у справі «Харченко проти України» від 10 лютого 2011 року, рішення «Лабіта проти Італії» від 06.04.2000 р., рішення «Летельє проти Франції» від 26.06.1991 р.).

Як вважає колегія суддів, судом першої інстанції були дотримані зазначені вимоги кримінального процесуального закону при вирішенні питання про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_7 , повно та об`єктивно досліджені всі обставини, з якими закон пов`язує можливість продовження такого запобіжного заходу, при цьому в ухвалі докладно наведені мотиви, з яких було прийнято відповідне рішення.

Під час розгляду суд у відповідності до вимог ст. 178 КПК України взяв до уваги тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_7 у разі визнання його винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, в яких він обвинувачується, пов`язаних із застосуванням насильства, що являє собою значну суспільну небезпеку, та за який законом передбачено максимальне покарання у виді довічного позбавлення волі, дані про особу обвинуваченого, який раніше не судимий, конкретні обставини кримінальних правопорушень, які інкримінуються обвинуваченому, та дійшов переконливого висновку про те, що продовжують існувати ризики а саме, що перебуваючи на волі обвинувачений зможе переховуватися від суду, вчинити інший злочин (кримінальне правопорушення).

Наведені в ухвалі ризики щодо можливості обвинуваченого ОСОБА_7 ухилитися від суду, вчинити інше кримінальне правопорушення, ґрунтується на досліджених матеріалах кримінального провадження, позаяк, ризики які були враховані при обранні обвинуваченому запобіжного заходу у виді тримання під вартою, на момент вирішення питання про продовження дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою, не зменшились та продовжують існувати, а докази, які б свідчили про зменшення цих ризиків, в матеріалах кримінального провадження відсутні.

Доводи апеляційної скарги захисника щодо необґрунтованості та недоведеності обвинувачення, пред`явленого ОСОБА_7 , не можуть бути взятими до уваги, з огляду на те, що під час судового розгляду кримінального провадження суд позбавлений можливості давати будь-яку оцінку обставинам провадження або доказам, оскільки питання доведеності обвинувачення вирішується судом у нарадчій кімнаті при постановленні судового рішення за результатами розгляду кримінального провадження, і при вирішення питання про продовження строку запобіжного заходу суд не може вдаватися до оцінки доведеності обвинувачення.

Посилання захисника на те, що судом не взято до уваги дані про особу ОСОБА_7 , зокрема те, що він раніше не судимий, до кримінальної відповідальності не притягувався, спростовуються ухвалою суду, та окрім цього, такі дані не можуть нівелювати існування ризиків, які були підставою для продовження обвинуваченому запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Таким чином, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів, за наслідками її розгляду, вважає необхідним апеляційну скаргу залишити без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції, як законну, обгрунтовану та вмотивовану - без змін.

Керуючись ст.ст. 177-178, 199, 331,376, 404, 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу залишити без задоволення, а ухвалу Святошинського районного суду м. Києва від 26 травня 2025 року, якою продовжено ОСОБА_7 ,ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на 60 днів, до 24 липня 2025 року включно, - без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий:

Судді: