03 вересня 2025 року м. Запоріжжя
Вознесенівський районний суд міста Запоріжжя у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
захисника адвоката ОСОБА_5 ,
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Брест, Білорусь, громадянина України, який має середню освіту, офіційно не працевлаштований, неодружений, який не має на утриманні дітей, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України
26 липня 2024 року, приблизно о 15 годині 14 хвилин водій ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 , керуючи пасажирським автобусом «Volkswagen LT 35» (маршрутне таксі № 67), реєстраційний номер НОМЕР_1 , здійснював рух по проїзній частині вулиці Перемоги зі сторони вулиці Лермонтова в напрямку вулиці Яценка в місті Запоріжжі.
В салоні автобусу під керуванням ОСОБА_4 в якості пасажирів перебували: ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_4 та ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_5 .
Під час руху, по вказаній проїзній частині в районі будинку № 64, водій ОСОБА_4 , маючи об`єктивну можливість оцінювати дорожню обстановку, постійно контролювати рух керованого транспортного засобу та безпечно керувати ним, не був уважним та вказаних заходів не прийняв.
Натомість водій ОСОБА_4 , діючи в порушення вимог п. 10.1 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001, відповідно до яких:
- п. 10.1: «Перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху»,
не переконавшись, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху, змінив напрямок руху, внаслідок чого, виїхав за межі проїзної частини, на праве по ходу свого руху узбіччя, де скоїв наїзд на нерухому перешкоду у вигляді стовпа (ЛЕП №22).
В результаті даної дорожньо-транспортної пригоди, пасажир ОСОБА_6 , згідно висновку судово-медичної експертизи №1443п від 12.09.2024, отримала тілесні ушкодження у вигляді:
«Закритий перелом виличної кістки праворуч, що кваліфікується як ушкодження середньої тяжкості за ознакою тривалого розладу здоров`я.
Садна в області правого колінного суглобу, що кваліфікуються як легкі тілесні ушкодження».
Таким чином, ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, а саме у порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження.
25.08.2025 до суду надійшла заява від потерпілої ОСОБА_6 , в якій остання просить здійснити розгляд справи, зокрема у якій вона визнана потерпілою та розгляд заяви про закриття справи без її участі. Також, в заяві ОСОБА_6 зазначила, що заяву від 15.08.2025 про закриття справи за примиренням сторін підтримує. Надала суду нотаріально завірену заяву у якій просить суд закрити кримінальне провадження щодо обвинуваченого ОСОБА_4 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, на підставі ст. 46 КК України, так як вона примирилася з обвинуваченим. Також, в заяві зазначено, що завдана ОСОБА_6 у результаті ДТП моральна та матеріальна шкода відшкодована у повному обсязі, потерпіла отримала від обвинуваченого компенсацію у сумі 20 000,00 грн., зазначила, що будь-яких претензій до ОСОБА_4 не має та не буде мати у майбутньому. Приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу ОСОБА_10 , засвідчено справжність підпису ОСОБА_6 .
02.09.2025 року від захисника обвинуваченого надійшло клопотання про закриття кримінального провадження на підставі вищезазначеної заяви потерпілої. Вказане клопотання захисник обґрунтовує тим, що обвинувачений ОСОБА_4 вперше вчинив злочин невеликої тяжкості, примирився з потерпілою ОСОБА_6 та повністю відшкодував заподіяну шкоду від скоєного ДТП.
В судовому засіданні ОСОБА_4 та його захисник ОСОБА_5 підтримали клопотання про закриття кримінального провадження та просили звільнити обвинуваченого від кримінальної відповідальності у зв`язку з примиренням з потерпілою.
Потерпіла ОСОБА_6 в судове засідання не з`явилась, просила розглянути справу за її відсутності, подану заяву підтримує та просить задовольнити.
Прокурор в судовому засіданні не заперечував проти звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого ОСОБА_4 у зв`язку з примиренням винного з потерпілим на підставі ст. 46 КК України.
Заслухавши думку прокурора, захисника, обвинуваченого, дослідивши матеріали справи, суд дійшов до наступного.
Відповідно до ч. 1, 4 ст. 286 КПК України звільнення від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення здійснюється судом. Якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, сторона кримінального провадження звернеться до суду з клопотанням про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого, суд має невідкладно розглянути таке клопотання.
Згідно ст. 44 КК України, особа, яка вчинила злочин, звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених цим Кодексом. Звільнення від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених цим Кодексом, здійснюються виключно судом. Порядок звільнення від кримінальної відповідальності встановлюється законом.
У даному кримінальному провадженні дії ОСОБА_4 кваліфіковані за ч. 1 ст. 286 КК України, за ознаками порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження.
Кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 286 КК України, яке інкримінується обвинуваченому ОСОБА_4 у відповідності до ст. 12 КК України є нетяжким злочином.
Злочин, передбачений ч. 1 ст. 286 КК України, є злочином з необережною формою вини.
Обвинуваченому ОСОБА_4 було роз`яснено суть обвинувачення, підставу звільнення від кримінальної відповідальності, що не відноситься до реабілітуючих підстав, передбачених пунктами 1-3 ч. 1 ст. 284 КПК України, і роз`яснено право заперечувати проти закриття кримінального провадження з цієї підстави.
Також суд приймає до уваги й те, що ОСОБА_4 раніше не судимий, за даними наявної документації під наглядом лікаря-нарколога та психіатра не перебуває, за медичною допомогою не звертався, що свідчить про його осудність.
В результаті кримінального правопорушення, вчиненого обвинуваченим ОСОБА_4 потерпілій особі була спричинена шкода.
Відповідно до ст. 46 КК України особа, яка вперше вчинила кримінальний проступок або необережний нетяжкий злочин, крім корупційних кримінальних правопорушень, кримінальних правопорушень, пов`язаних з корупцією, порушень правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особами, які керували транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебували під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, звільняється від кримінальної відповідальності, якщо вона примирилася з потерпілим та відшкодувала завдані нею збитки або усунула заподіяну шкоду.
Потерпілою ОСОБА_6 надано суду нотаріально завірену заяву, відповідно до якої вона просить закрити кримінальне провадження щодо обвинуваченого ОСОБА_4 у зв`язку з примиренням винного з потерпілою. Вказує, що завдані збитки (матеріальна та моральна шкода) їй відшкодовані у повному обсязі. Будь-яких претензій до обвинуваченого не має та не буде мати у майбутньому.
Із вказаної нотаріально посвідченої заяви вбачається, що нотаріусом засвідчено справжність підпису ОСОБА_6 та встановлено її дієздатність.
Форма заяви про примирення (усна чи письмова), чинним кримінально-процесуальним законодавством не регламентована.
Волевиявлення, виражене в належний процесуальний спосіб (у формі письмової, нотаріально завіреної заяви), суд розцінює як спрямовану на волевиявлення у такий спосіб позицію потерпілої.
Завірена приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу ОСОБА_10 заява ОСОБА_6 про закриття кримінального провадження щодо обвинуваченого ОСОБА_4 за ч. 1 ст. 286 КК України у зв`язку з примиренням винного з потерпілою, не викликає у суду сумніву дійсної позиції потерпілої ОСОБА_6 .
Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України, кримінальне провадження закривається судом у зв`язку із звільненням особи від кримінальної відповідальності.
Згідно ч. 4 ст. 286 КПК України якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, сторона кримінального провадження звернеться до суду з клопотанням про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого, суд має невідкладно розглянути таке клопотання.
Відповідно до ч. 3 ст. 288 КПК України, суд своєю ухвалою закриває кримінальне провадження та звільняє підозрюваного, обвинуваченого від кримінальної відповідальності у випадку встановлення підстав, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.
Відповідно до п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 №12 «Про практику застосування судами України законодавства про звільнення особи від кримінальної відповідальності», примирення винної особи з потерпілим (потерпілими) належить розуміти як акт прощення її ним (ними) в результаті вільного волевиявлення, що виключає будь-який неправомірний вплив, незалежно від того, яка зі сторін була ініціатором, та з яких мотивів. Звільнення винної особи від кримінальної відповідальності та закриття справи у зв`язку з примиренням із потерпілим можливе тільки в разі відшкодування завданих збитків або усунення заподіяної шкоди. За наявності передбачених у ст. 46 КК України підстав звільнення особи від кримінальної відповідальності є обов`язковим.
Таким чином, ОСОБА_4 обвинувачується в тому, що він своїми необережними діями, які виразилися у порушенні Правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, спричинив потерпілій ОСОБА_6 середньої тяжкості тілесні ушкодження, вказане діяння кваліфікується за ч. 1 ст. 286 КК України, яке відповідно до ст. ст. 12, 25 КК України відноситься до нетяжкого злочину з необережною формою вини і не є корупційним, відшкодував заподіяні потерпілій збитки та примирився з нею, що підтверджено письмовою заявою потерпілої, при цьому, під час вчинення кримінального правопорушення ОСОБА_4 не встановлено даних про те, що останній перебував у стані сп`яніння та під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, внаслідок чого, у суду є підстави для закриття кримінального провадження за примиренням - за ст. 46 КК України, у відповідності до п. 1 ч. 2 ст. 284, ч. 4 ст. 286 КПК України.
При закритті провадження по справі з вказаної підстави, питання щодо встановлення вини особи, яка притягається до кримінальної відповідальності, судом не вирішується. Така правова позиція узгоджується з практикою Європейського суду з прав людини, зокрема сформульованою у рішенні по справі «Грабчук проти України» від 26.09.2006, відповідно до змісту якого у разі закриття провадження по справі з нереабілітуючих обставин, питання про доведеність вини особи не вирішується.
За таких обставин кримінальне провадження необхідно закрити, а обвинуваченого - звільнити від кримінальної відповідальності у зв`язку з примиренням винного з потерпілим.
Статтею 118 КПК України встановлено, що процесуальні витрати складаються із витрат на правову допомогу; витрат, пов`язаних із прибуттям до місця досудового розслідування або судового провадження; витрат, пов`язаних із залученням потерпілих, свідків, спеціалістів, перекладачів та експертів; витрат, пов`язаних із зберіганням і пересиланням речей і документів.
Процесуальні витрати виникають та пов`язані зі здійсненням кримінального провадження, є матеріальними витратами органів досудового розслідування, прокуратури, суду та інших учасників кримінального провадження.
Відповідно до правового висновку, викладеного у постанові Великої Палати Верховного Суду від 17.06.2020 (справа № 598/1781/17), Кримінальний процесуальний кодекс України не обмежує процесуальну форму вирішення питання щодо розподілу процесуальних витрат виключно обвинувальним вироком. Суд повинен вирішити питання про розподіл процесуальних витрат у будь-якому рішенні, яким завершується розгляд кримінального провадження по суті, у тому числі й в ухвалі про закриття кримінального провадження у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.
Разом з цим, як встановлено судом, у ході досудового розслідування даного кримінального провадження слідчим суддею були застосовані заходи забезпечення кримінального провадження у вигляді накладення арешту на майно.
Так, ухвалою слідчого судді Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 31.07.2024, накладено арешт на автомобіль «Volkswagen LT 35» реєстраційний номер НОМЕР_2 , який належить ОСОБА_11 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , у вигляді заборони права на відчуження, розпорядження та користування майном, оскільки транспортний засіб містить на собі сліди вчиненого кримінального правопорушення та має значення речового доказу, з можливістю зберігання його на майданчику тимчасового тримання ГУНП в Запорізькій області, який розташований за адресою: м. Запоріжжя, вул. Привокзальна, 13.
Вказаний арешт підлягає скасуванню, відповідно до положень ч. 4 ст. 174 КПК України, оскільки у застосуванні такого заходу забезпечення кримінального провадження, як арешт майна, відпала потреба.
Запобіжний захід відносно обвинуваченого ОСОБА_4 у даному кримінальному проваджені не застосовано. Цивільний позов потерпілим не заявлено.
Питання про долю речових доказів у даному кримінальному провадженні слід вирішити відповідно до положень ст. 100 КПК України.
Керуючись ст.ст. 284, 285, 286, 395 КПК України, ст. 46 КК України, суд
Клопотання захисника про закриття кримінального провадження - задовольнити.
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , звільнити від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, на підставі ст. 46 КК України, у зв`язку з його примиренням із потерпілою.
Скасувати арешт майна, накладений ухвалою слідчого судді Ленінського районного суду м.Запоріжжя від 31 липня 2024 року на автомобіль «Volkswagen LT 35», реєстраційний номер НОМЕР_2 .
- автомобіль марки «Volkswagen LT 35», реєстраційний номер НОМЕР_2 , який знаходиться на відповідальному зберіганні на території майданчика тимчасового тримання ГУНП в Запорізькій області, згідно квитанції про отримання на зберігання речових доказів, вилучених (отриманих) стороною обвинувачення під час здійснення кримінального провадження за порядковим номером 193 повернути власнику.
Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом семи днів з дня її оголошення до Запорізького апеляційного суду шляхом подачі апеляції через Вознесенівський районний суд міста Запоріжжя.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію ухвали вручити обвинуваченому і прокурору. Учасники судового провадження мають право отримати копію ухвали у суді.

Вступна та резолютивна частини ухвали виготовлені у нарадчій кімнаті та проголошені у судовому засіданні 03 вересня 2025 року.

Повний текст ухвали виготовлений 05 вересня 2025 року.

Суддя ОСОБА_1