ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Номер провадження: 11-сс/819/61/25 Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
Справа № 766/6613/25 Доповідач ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.06.2025 м. Херсон

Херсонський апеляційний суд у складі:

головуючого ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Херсоні в режимі відеоконференції матеріали кримінального провадження №0000113 від 01.02.2025 за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_7 в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Херсонського міського суду Херсонської області від 09.05.2025, якою щодо:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Халаїдове Уманського району Черкаської області, громадянина України, неодруженого, фактично проживаючого та зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.263 КК України,

застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою до 06.07.2025 включно із застосуванням застави у розмірі 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що складає 242 240 гривень.

в с т а н о в и в:

Органом досудового розслідування ОСОБА_8 повідомлено про підозру у вчиненні вищевказаного кримінального правопорушення, за таких обставин.

Наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 21.12.2024 №412 молодший сержант ОСОБА_8 призначений на посаду командира машини 3 штурмового відділення 2 штурмового взводу 1 штурмової роти 2 штурмового батальйону вказаної військової частини.

Так, він, переслідуючи прямий умисел, спрямований на порушення встановленого законом порядку правил обороту (користування населенням) вогнепальної зброї, бойових припасів встановленого «Інструкцією про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної, холодної і охолощеної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, та патронів до них, а також боєприпасів до зброї, основних частин зброї та вибухових матеріалів», затвердженої наказом МВС України від 21.08.1998 №622, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України від 21.08.1998 за № 637/3077, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки в невстановлений досудовим розслідуванням час придбав шляхом присвоєння знайденого нарізну гвинтівку моделі «М91/30» Мосіна зразка 1891-1931 р. з маркуванням «ДД 50*6» калібру 7,62 мм, яку приніс та зберігав за місцем свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 , до того як 28.02.2025 близько 12:15 години, перебуваючи за адресою: АДРЕСА_2 , на території паркувального майданчику біля супермаркету «АТБ» незаконно збув шляхом продажу за попередньо ідентифіковані грошові кошти у сумі 40 000 гривень громадянину ОСОБА_9 , особисті дані якого змінено в порядку ст.7, 15 Закону України «Про забезпечення безпеки осіб, які беруть участь у кримінальному судочинстві», під час проведення співробітниками Відділу поліції №2 Херсонського РУП ГУНП в Херсонській області негласної слідчої дії контролю за вчиненням злочину у формі оперативної закупки.

Таким чином, ОСОБА_8 , підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого за ч.1 ст.263 КК України носіння, зберігання, придбання та збут вогнепальної зброї (крім гладкоствольної мисливської), без передбаченого законом дозволу.

09.05.2025 о 11:00 годині ОСОБА_8 у відповідності до ст.40, 42, 276-278 КПК України повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.263 КК України а саме: носіння, зберігання, придбання та збут вогнепальної зброї (крім гладкоствольної мисливської), без передбаченого законом дозволу.

Не погоджуючись з ухвалою слідчого судді, захисник ОСОБА_7 в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 подав на неї апеляційну скаргу, в якій зазначає, що ухвала суду є незаконною та необґрунтованою.

Зазначає, що слідчим жодним чином не підтверджено існування ризиків, передбачених ст.177 КПК України. Фактично всі твердження про існування зазначених ризиків, за відсутності жодного доказу на підтвердження останніх, є припущеннями.

Крім того, слідчим суддею в оскаржуваній ухвалі не наводяться мотиви застосування максимального розміру застави щодо підозрюваного ОСОБА_8 , що є порушенням норм КПК України.

При постановленні оскаржуваної ухвали слідчий суддя належним чином не врахував обставини кримінального провадження, майновий та сімейний стан, а особливо стан здоров`я підозрюваного, та застосував до останнього максимально допустимий розмір застави, що є завідомо непомірним як для підозрюваного, так і для його сім`ї.

Також, оскаржувана ухвала не містить належного мотивування та обґрунтування неможливості застосування до підозрюваного більш м`якого виду запобіжного заходу, ніж тримання під вартою.

Просить скасувати ухвалу слідчого судді Херсонського міського суду Херсонської області від 09.05.2025 та постановити нову ухвалу, якою клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо підозрюваного ОСОБА_8 задовольнити частково, застосувати щодо нього запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту.

Учасників судового провадження було належним чином повідомлено про дату, час та місце розгляду провадження. Клопотань про відкладення розгляду справи та обов`язкову участь підозрюваного ОСОБА_8 до апеляційного суду не надходило.

Заслухавши суддю-доповідача щодо суті поданої апеляційної скарги, позицію захисника ОСОБА_7 в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 , який підтримав апеляційні вимоги, просив їх задовольнити, думку прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги сторони захисту, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов такого висновку.

Ухвалене слідчим суддею рішення ґрунтується на фактичних обставинах провадження та на вимогах кримінального процесуального закону.

При вирішенні питання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо підозрюваного ОСОБА_8 , слідчим суддею встановлено доведеність прокурором обставин, передбачених ч.1 ст.194 КПК України, а саме:

1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваною, кримінального правопорушення;

2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;

3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Відповідно до ч.1 ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків, а також запобігання спробам:

- переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;

-незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;

-перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;

-вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Відповідно до матеріалів справи, в провадженні Слідчого відділення відділу поліції №2 Херсонського РУП ГУНП у Херсонській області перебуває кримінальне провадження №0000113 від 01.02.2025, за підозрою ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.263 КК України.

Відповідно до практики ЄСПЛ «обґрунтованість підозри, на якій має ґрунтуватися арешт, складає суттєву частину гарантії від безпідставного арешту і затримання, закріпленої у статті 5 § 1(с) Конвенції». За визначенням ЄСПЛ «обґрунтована підозра у вчиненні кримінального злочину, про яку йдеться у статті 5 § 1(с) Конвенції, передбачає наявність обставин або відомостей, які переконали б неупередженого спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила певний злочин» (K.-F. проти Німеччини, 27 листопада 1997, §57).

На даному етапі обґрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_8 кримінального правопорушення, у якому він підозрюється, підтверджується отриманими під час досудового розслідування фактичними даними, які містяться в матеріалах кримінального провадження, зазначені в клопотанні слідчого, а саме:

1.Протоколом допиту свідка ОСОБА_10 від 26.02.2025, який показав, що в кінці січня 2025 року, в той час, коли переглядав оголошення на інтернет-сайті «REIBERT», побачив, що користувач з нікнеймом « ОСОБА_11 » виставив на продаж макет пістолету ТТ, в ході спілкування по мобільному телефону з даним користувачем, який представився ОСОБА_12 , останній запропонував свідку купити бойову гвинтівку ОСОБА_13 за 35 000 гривень, повідомивши, що він самостійно робить реставрацію зброї старого зразка та виготовляє боєприпаси типу «релодінг», що є джерелом доходу ОСОБА_14 ;

2.Протоколом допиту свідка ОСОБА_9 від 26.02.2025, який показав, що на початку лютого 2025 року він побачив оголошення на інтернет-сайті «REIBERT», побачив, що користувач з нікнеймом « ОСОБА_11 » виставив на продаж макет пістолету ТТ, в ході спілкування по мобільному телефону з даним користувачем, який представився ОСОБА_12 , останній запропонував свідку купити бойову гвинтівку ОСОБА_13 за 40 000 гривень, зазначав, що ствол виготовлений на замовлення і є бойовим, також ОСОБА_15 обіцяв при особистій зустрічі в м. Херсон показати дану гвинтівку, також ОСОБА_15 розповідав свідку, що він самостійно робить реставрацію зброї старого зразка та виготовляє боєприпаси типу «релодінг», що є джерелом його доходу;

3.Протоколом огляду від 28.02.2025 за адресою: Черкаська область, Уманський район, поблизу траси Е-50, біля в`їзду до с. Паланка, в ході якого оглянуто грошові кошти в сумі 40 000 гривень та передані свідку ОСОБА_9 для проведення оперативної закупки вогнепальної зброї;

4.Протоколом за результатами проведення негласної слідчої (розшукової) дії контроль за вчиненням злочину у формі оперативної закупки від 28.02.2025, в якому зафіксований факт продажу ОСОБА_8 предмету, зовні схожого на гвинтівку Мосіна, свідку ОСОБА_9 за 40 000 гривень, який мав місце за адресою: АДРЕСА_2 , на паркувальному майданчику біля супермаркету «АТБ»;

5.Протоколом огляду від 28.02.2025 за адресою: Черкаська область, Уманський район, поблизу Білогрудівського лісу, в ході якого свідок ОСОБА_9 видав працівникам поліції куплений у ОСОБА_8 предмет, зовні схожий на гвинтівку Мосіна;

6.Постановою про визнання речовим доказом предмету, зовні схожого на гвинтівку, вилученого в ході огляду від 28.02.2025 за адресою: Черкаська область, Уманський район, поблизу Білогрудівського лісу, у ОСОБА_9 ;

7.Висновком судової балістичної експертизи № СЕ-19/115-25/3691-БЛ від 12.03.2025, згідно якого предмет, вилучений в ході огляду від 28.02.2025 за адресою: Черкаська область, Уманський район, поблизу Білогрудівського лісу, у ОСОБА_9 , являється 7,62 мм нарізною гвинтівкою моделі «М91/30» Мосіна зразка 1891-1931 р., маркування «ДД 50*6», надана гвинтівка являється вогнепальною зброєю та придатна до стрільби;

8.Протоколом про результати аудіо-, відеоконтролю за особою від 13.03.2025, в якому зафіксована зустріч та розмова ОСОБА_9 та ОСОБА_8 від 28.02.2025, а саме розмова стосовно передачі вогнепальної зброї, передача грошових коштів (їх перерахунок ОСОБА_8 ), а також передача предмету оперативної закупки;

9.Протоколом за результатами проведення негласної слідчої (розшукової) дії спостереження за особою від 10.04.2025, в якому зафіксована зустріч ОСОБА_9 та ОСОБА_8 від 28.02.2025, передача грошових коштів (їх перерахунок ОСОБА_8 ), а також передача предмету оперативної закупки;

10.Протоколом огляду від 08.05.2025 за адресою: м. Гайсин, в ході якого свідок ОСОБА_9 видав працівникам поліції куплені у ОСОБА_8 4 предмети, зовні схожі на гвинтівки Мосіна;

11.Протоколом затримання в порядку ст.208, 615 КПК України ОСОБА_8 ;

12.Протоколом обшуку від 08.05.2025 ТЗ NISSAN X-TRAILER з державним номерним знаком НОМЕР_2 (кузов (рама) номер НОМЕР_3 ), право власності якого належить ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проведеного за адресою: АДРЕСА_3 , в багажнику вищевказаного автомобіля виявлено та вилучено: предмет схожий на автомат з маркуванням « НОМЕР_4 » та порожнім магазином, поміщено до картонної коробки, опечатаної контрольним талоном; 30 предметів, схожих на набої калібру 5х45 мм, які поміщено до сейф-пакету PSP 1069845.

13.Протоколом обшуку домоволодіння ОСОБА_8 за адресою: АДРЕСА_1 від 08.05.2025 в ході якого виявлено та вилучено: 203 предмети ззовні схожих на патрони до ТТ; 42 магазини АК ; 1053 предмети ззовні схожих на патрони до АК ; 846 предметів ззовні схожих на патрони до ПМ; 941 предмет ззовні схожих на патрони калібру 5,45 мм.; 148 предметів, зовні схожих на патрони 7, 62 в кулементній стрічці; 200 предметів ззовні схожих на патрони калібру 7,62 мм. в кулеметній стрічці; 4 предмети ззовні схожих на корпус гранати РГ-42; Предмети ззовні схожий на корпус від гранати типу Ф-1 у кількості 22 шт.; Предмети ззовні схожий на підривач типу УЗРГМ у кількості 30 шт.; 1 предмет схожий на електродетонатор типу ЕДПР (електродетонатор); 8 предметів ззовні схожих на ВОГ-25; Предмет ззовні схожий на протипіхотну міну типу «МОН-30»; 1 предмет ззовні схожий на РДГ; 1 предмет ззовні схожий на освітлювальний патрон типу РОПЛП-50 мм; 1 предмет ззовні схожий на освітлювальну ракету ; 2 предмети ззовні схожих на патрони калібру 5,45 мм.; 1 предмет ззовні схожий на АК 74С з маркуванням НОМЕР_5 та магазин до нього; 2 предмети ззовні схожих на ПГ-7; 1 предмет ззовні схожий на корпус від гранати РКГ-3; 1 предмет ззовні схожий на ПКТ; 2 предмети ззовні схожих на ручний гранатомет типу АТ-4; 1 предмет ззовні схожий на крупнокаліберний кулемет «Утьос»; 1 предмет ззовні схожий на РПГ-75М; 1 предмет ззовні схожий на ручний гранатомет типу М-72 LOW; 1 предмет ззовні схожий на РПГ-76 «Комор»; 1 предмет ззовні схожий на складну переносну пускову установку до комплексу «9К11-1 Фагот» на станку 9П-56; 2020 предметів ззовні схожих на патрони калібру 7,62 мм.; 2800 предметів ззовні схожих на патрони калібру 7,62 мм.; 1760 предметів ззовні схожих на патрони калібру 7,62 мм.; 4 металевих ящика з предметами ззовні схожими на патрони;

14.Повідомленням про підозру ОСОБА_8 .

Зазначені докази у своїй сукупності доводять наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_8 кримінального правопорушення, у якому він підозрюється.

Доводи захисника про недоведеність ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України, та визнаних наявними слідчим суддею, апеляційний суд вважає безпідставними.

Метою застосування того чи іншого запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання встановленим в ході розгляду клопотання ризикам (ч.1 ст.177 КПК України).

При цьому, ризик, це, зокрема, невизначена подія, яка по суті, представляє собою ймовірність отримання несприятливих для досудового слідства подій, визначених у ч.1 ст.177 КПК України.

Між тим, чинний КПК України не вимагає надання відповідних доказів того, що підозрюваний обов`язково здійснить дії, передбачені ч.1 ст.177 КПК України, зокрема й у випадку застосування щодо нього більш м`якого запобіжного заходу, однак перед слідчим суддею повинна бути доведена наявність реальної можливості здійснити підозрюваним такі дії в майбутньому.

А тому слідчим суддею повинен бути обраний такий запобіжний захід, який в повній мірі буде здатним запобігти можливому прояву означених дій з боку підозрюваного.

Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь можливості, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати досудовому розслідуванню та судовому розгляду або ж створить загрозу суспільству, тому позбавлені обґрунтованих підстав доводи захисника про недоведеність ризиків, оскільки для доведеності існування ризиків не є обов`язковою доведеність вчинення особою активних дій.

Тобто, доведеність ризиків не передбачає фактичне вчинення конкретних дій особою, спрямованих на створення перешкод у кримінальному провадженні, оскільки оцінці підлягає наявність вірогідності вчинення таких дій.

Так, у п.48 рішення "Чеботарь проти Молдови" № 35615/06 від 13.11.2007 року - Європейський Суд з прав людини зазначив "Суд повторює, що для того, щоб арешт по обґрунтованій підозрі був виправданий у відповідності з статтею 5 & 1 (с), поліція не зобов`язана мати докази, достатні для пред`явлення обвинувачення, ні в момент арешту, ні під час перебування заявника під вартою. Також не обов`язково, щоб затриманій особі були, по кінцевому рахунку, пред`явлені обвинувачення, або щоб ця особа була піддана суду.

Метою попереднього тримання під вартою є подальше розслідування кримінального провадження.

Під час розгляду клопотання про застосування щодо ОСОБА_8 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, слідчий суддя правильно встановив, що наведені у ньому дані, виклад яких зроблено з посиланням на матеріали кримінального провадження, свідчать про достатність підстав вважати обґрунтованою підозру у вчиненні ОСОБА_8 кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.263 КК України.

Згідно сталої практики Європейського суду з прав людини, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі Нечипорук та Йонкало проти України від 21 квітня 2011 року термін "обґрунтована підозра" означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (також рішення від 30 серпня 1990 р. у справі "Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства" (Fох, Campbell and Hartley v. the United Kingdom), п.32, Series A, № 182).

Зі змісту ухвали слідчого судді та журналу судового засідання випливає, що слідчий суддя дослідив клопотання і матеріали, які його обґрунтовують, та встановив, що зазначені у клопотанні обставини підозри мають місце і підтверджуються на цьому етапі розслідування достатньою сукупністю даних, детальний перелік яких міститься в клопотанні слідчого, а документи, які містять такі дані, надані до суду разом з клопотанням.

Твердження апелянта про недоведеність обставин, які виправдовують необхідність застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо підозрюваного ОСОБА_8 , є безпідставними.

Відповідно до положень п.4 ч.2 ст.183 КПК України запобіжний захід у виді тримання під вартою може бути застосований до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

В контексті практики Європейського суду з захисту прав людини, слід зазначити, що ризик втечі підсудного не може бути встановлений лише на основі суворості можливого вироку. Оцінка такого ризику має проводитись з посиланням на ряд інших факторів, які можуть або підтвердити існування ризику втечі або вказати, що вона маловірогідна і необхідність в утриманні під вартою відсутня (Панченко проти Росії). Ризик втечі має оцінюватися у світлі факторів, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню (Бекчиєв проти Молдови).

Підстави для скасування чи зміни застосованого щодо підозрюваного ОСОБА_8 запобіжного заходу на більш м`який відсутні, оскільки він підозрюється у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення із корисливих мотивів, яке передбачає можливість реального позбавлення волі на строк до 7 років, що дає підстави вважати, що підозрюваний з метою ухилення від кримінального покарання може переховуватися від органів досудового слідства та суду, тому існує ризик, передбачений п.1 ч.1 ст.177 КПК України.

Також існує ризик, передбачений п.3 ч.1 ст.177 КПК України, а саме: ризик незаконного впливу ОСОБА_8 на свідків. Так, суд досліджує докази безпосередньо, показання учасників кримінального провадження суд отримує усно, а відповідно до ч. 4 ст. 95 КПК України, суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому ст.225 КПК України. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них. Тобто ризик впливу на свідків існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від свідків та дослідження їх судом. За таких обставин заборона спілкуватися з певними визначеними особами як наслідок встановлення ризику впливу на них - це об`єктивна необхідність забезпечення недоторканості показань інших учасників кримінального провадження, які мають доказову цінність. За таких умов є наявність ризику впливу на свідків, оскільки не будучи обмеженим у вільному спілкуванні з вказаними особами, ОСОБА_8 може здійснювати на них вплив з метою їх спонукання до ненадання показань, перекручування або спотворення обставин, які їм відомі.

Крім того, ОСОБА_8 підозрюється у скоєні кримінального правопорушення, пов`язаного із незаконним зберіганням та збутом бойових припасів та вогнепальної зброї, що передбачає наявність корисливого мотиву в його діях. Таким чином, наявний ризик, передбачений п.5 ч.1 ст.177 КПК України, а саме: підозрюваний може вчинити інше кримінальне правопорушення або продовжити свою злочинну протиправну діяльність, пов`язану з незаконним поводженням з вогнепальною зброєю та бойовими припасами, які він зберігав за місцем проживання.

З урахуванням зазначених обставин, даних про особу підозрюваного ОСОБА_8 , а також тяжкості покарання, що загрожуватиме у разі визнання його винним у вчиненні кримінального правопорушення, у якому він підозрюється, є підстави стверджувати про існування зазначених вище ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України.

У зв`язку з чим, доводи апелянта про недоведеність обставин, з якими закон пов`язує застосування до підозрюваної особи запобіжного заходу у виді тримання під вартою, які, на думку сторони захисту, призвели до порушення конституційних прав підозрюваного ОСОБА_8 , апеляційний суд вважає неприйнятними.

Дані про особу підозрюваного ОСОБА_8 , зокрема, які зазначені в апеляційній скарзі захисника, були відомі слідчому судді на час розгляду клопотання слідчого та враховані при ухваленні відповідного процесуального рішення.

Інші більш м`які запобіжні заходи, на думку колегії суддів, не здатні запобігти встановленим ризикам та забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного ОСОБА_8 з огляду на вищевказані обставини, а тому твердження сторони захисту про можливість застосування більш м`якого запобіжного заходу є неспроможними.

За вказаних обставин, слідчим суддею зроблено обґрунтований висновок про те, що обрання саме запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо ОСОБА_8 є необхідним та достатнім для запобігання існуючим ризикам та забезпечення його належної процесуальної поведінки, що в свою чергу, з урахуванням всіх обставин кримінального провадження, даних про особу підозрюваного, вказує на неможливість застосування більш м`якого запобіжного заходу.

Крім того, слідчий суддя дотримався і вимог ст.5 Конвенції про захист прав людини та практики Європейського суду, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Так, відповідно до сформованої практики Європейського суду з прав людини, тримання особи під вартою може бути виправдане, якщо існують реальні ознаки наявності справжнього суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи. Застосовуючи запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, необхідно виходити із того, що судове рішення повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони прав і інтересів як суспільства, так і потерпілого. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суспільства більшої суворості в оцінці цінностей суспільства («Летельє проти Франції»).

Інші обставини, якими апелянт обґрунтовує доводи апеляційної скарги, були відомі слідчому судді при ухваленні оскаржуваної ухвали і саме з урахуванням цих та інших обставин кримінального провадження було ухвалено відповідне рішення.

На цій стадії слідчий суддя не вправі наперед вирішувати питання про фактичні обставини кримінального правопорушення, кваліфікацію дій підозрюваного, доведеність чи недоведеність винуватості підозрюваного, давати оцінку доказам щодо їх належності, допустимості, достовірності та достатності, оскільки ці питання вирішуються судом при ухваленні судового рішення по суті обвинувачення на підставі обвинувального акта, а не під час розгляду клопотання про обрання запобіжного заходу щодо особи, якій повідомлено про підозру у вчиненні злочину.

Слідчий суддя, дослідивши матеріали клопотання в межах своєї компетенції, у висновках, які зробив орган досудового розслідування щодо ОСОБА_8 , чогось очевидно необґрунтованого чи недопустимого не встановив.

З огляду на викладені обставини, колегія суддів вважає, що слідчий суддя дійшов обґрунтованого висновку про наявність підстав для застосування щодо ОСОБА_8 запобіжного заходу у виді тримання під вартою та вмотивовано визначив розмір застави у розмірі 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що складає 242 240 грн.

Саме такий розмір застави, як вважає колегія суддів, здатен забезпечити у разі її внесення виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків і не може бути визнаний завідомо непомірним для підозрюваного.

Колегія суддів наголошує, що розмір застави є відповідним і достатнім у даному кримінальному провадженні.

Виходячи з практики Європейського суду з прав людини, відповідно до якої розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри, при якому перспектива втрати застави, буде достатнім стримуючим засобом, щоб відбити у особи, щодо якої застосовано заставу, бажання будь-яким чином перешкоджати встановленню істини у кримінальному провадженні.

Згідно ухвали, слідчий суддя, врахував дані про особу підозрюваного, обставини кримінального провадження, тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого він підозрюється, майновий стан підозрюваного, а тому правильно визначив саме такий розмір застави, що відповідає вимогам п.2 ч.5 ст.182 КПК України.

Виходячи з наведеного вище, слідчим суддею ухвалено рішення про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо підозрюваного ОСОБА_8 , яке відповідає вимогам КПК України і не суперечить практиці ЄСПЛ.

Отже, слідчий суддя врахував всі обставини, передбачені ст.178 КПК України, та у відповідності до положень даної норми ухвалив обґрунтоване та законне рішення, а тому підстав для задоволення апеляційної скарги захисника ОСОБА_7 в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 , апеляційний суд не знаходить.

Керуючись ч.2 ст.376, ст.404, 405, 407, 419, 422 КПК України, апеляційний суд.

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Херсонського міського суду Херсонської області від 09.05.2025 про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо ОСОБА_8 до 06.07.2025 включно залишити без змін.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4