Суддя ОСОБА_1
Справа № 644/6436/25
Провадження № 1-кп/644/766/25
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 липня 2025 р. м. Харків

Індустріальний районний суд міста Харкова в особі судді ОСОБА_1 , розглянувши в спрощеному провадженні за відсутності учасників судового провадження, без проведення судового розгляду та судового засідання, кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за№ 0000260 від 29.05.2025 щодо:

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Логачівка Харківського району Харківської області, громадянина України, з середньо-спеціальною освітою, не працюючого, не одруженого, маючого неповнолітню дитину, зареєстрованого та фактично мешкаючого за адресою: АДРЕСА_1 , не маючого судимостей,

за обвинуваченням у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 162 КК України,

ВСТАНОВИВ:

21.07.2025 до суду надійшов обвинувальний акт щодо ОСОБА_2 за обвинуваченням у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 162 КК України, з клопотанням прокурора про його розгляд у спрощеному порядку без проведення судового розгляду в судовому засіданні.

До обвинувального акту, зокрема, додані:

- письмова заява ОСОБА_2 щодо беззаперечного визнання своєї винуватості, згоди зі встановленими досудовим розслідуванням обставинами, ознайомлення з обмеженням права апеляційного оскарження згідно з ч. 2 ст. 302 КПК України та згоди з розглядом обвинувального акту в спрощеному провадженні, яка також підписана захисником;

- розписки ОСОБА_2 та його захисника про отримання копій обвинувального акту та матеріалів дізнання;

- заява потерпілої ОСОБА_3 про відсутність заперечень проти розгляду обвинувального акта у спрощеному порядку та ознайомлення з обмеженням права на апеляційне оскарження;

- матеріали досудового розслідування.

Обвинувачений не затримувався та стосовно нього запобіжний захід не обирався.

Враховуючи зазначене, суд вважав за можливе розглянути обвинувальний акт за обвинуваченням ОСОБА_2 у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 162 КК України, в спрощеному провадженні за відсутності учасників судового провадження, без проведення судового розгляду та судового засідання, із зазначенням у вироку на підтвердження встановлених судом обставин замість доказів тих обставин, які були встановлені органом досудового розслідування та які не оспорюються учасниками судового провадження, що узгоджується з приписами статей 381, 382 КПК України.

29.05.2025 приблизно о 13:00 годин ОСОБА_2 , перебуваючи неподалік від будинку № 50 по пр. Індустріальному в м. Харків, помітив припаркований за вказаною адресою транспортний засіб марки NISSAN QASHQAI, д.н.з. НОМЕР_1 , білого кольору та в цей час у нього виник протиправний умисел на незаконне проникнення до вказаного транспортного засобу. Реалізуючи свій протиправний умисел, спрямований на незаконне проникнення до іншого володіння особи, ОСОБА_2 того ж дня, 29.05.2025, приблизно о 13 год. 20 хв., знаходячись біля автомобіля марки NISSAN QASHQAI, д.н.з. НОМЕР_2 , білого кольору, який на праві власності належить потерпілій ОСОБА_3 , діючи умисно, впевнившись, що за його діями ніхто не спостерігає, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його наслідки та бажаючи їх настання, маючи намір спрямований на протиправне порушення недоторканості іншого володіння особи, розуміючи, що вказаний транспортний засіб йому не належить та не маючи на це дозволу власника, шляхом вільного доступу, відчинивши передні пасажирські двері вказаного автомобіля, та після чого незаконно проник до транспортного засобу марки NISSAN QASHQAI, д.н.з. НОМЕР_1 , білого кольору, тим самим порушив гарантоване державою конституційне право кожного на недоторканість іншого володіння особи.

Таким чином, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 обвинувачується за ч. 1 ст. 162 КК України, тобто у незаконному проникненні до іншого володіння особи.

Викладені вище судом обставини не оспорюються учасниками судового провадження, під час досудового розслідування підозрюваний ОСОБА_2 беззаперечно визнав свою винуватість, не оспорює встановлені досудовим розслідуванням обставини і згоден з розглядом обвинувального акту за його відсутності.

Обвинувачений ознайомлений з обмеженням права на апеляційне оскарження з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, недослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини.

З урахуванням викладеного, суд прийшов до висновку про те, що винуватість ОСОБА_2 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення при обставинах, викладених в обвинувальному акті, доведена повністю.

Дії ОСОБА_2 суд кваліфікує за ч. 1 ст. 162 КК України як незаконне проникнення до іншого володіння особи.

При призначенні обвинуваченому покарання, суд на підставі ст. 65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відповідно до ст.12 КК України відноситься до категорії кримінальних проступків, особу обвинуваченого, який має постійне місце проживання, середньо-спеціальну освіту, не працює, не одружений, має неповнолітню дитину, не має судимостей, вину визнав.

В якості обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченого згідно зі ст. 66 КК України, суд визнає його щире каяття, про яке вказано у обвинувальному акті, зі змістом якого погодився обвинувачений. Обставин, що обтяжують покарання згідно зі ст. 67 КК України, судом не встановлено.

Частина перша статті 162 КК України передбачає покарання у виді штрафу, виправних робіт та обмеження волі. Обираючи обвинуваченому вид покарання суд враховує відповідно до ч. 2 ст. 53 КК України майновий стан обвинуваченого, який не працює, при цьому у суду відсутні відомості про наявність у нього будь-якого доходу. Отже, для виправлення обвинуваченого недоцільно застосовувати штраф, навіть в мінімальному розмірі, або виправні роботи, оскільки у суду немає відомостей про працевлаштування обвинуваченого та наявність у нього достатнього для сплати штрафу розміру доходу.

На підставі вищевикладеного, з урахуванням загальних засад призначення покарання: законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації, враховуючи вимоги ст. 65 КК України про те, що особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначено покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень і що більш суворий вид покарання з числа передбачених за скоєне кримінальне правопорушення призначається лише у випадку, якщо менш суворий вид покарання буде недостатнім для виправлення особи і попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень, ступень тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, його наслідки, особу обвинуваченого, обставину, що пом`якшує покарання обвинуваченого, та відсутність обставин, що його обтяжують, суд вважає за необхідне призначити ОСОБА_2 покарання за ч. 1 ст. 162 КК України у виді обмеження волі.

З урахуванням вищевикладених обставин по справі, суд вважає, що виправлення та перевиховання обвинуваченого можливо без реального відбування покарання, шляхом звільнення від відбування покарання з іспитовим строком, а також вважає за необхідне покласти на обвинуваченого обов`язки у відповідності з п. 1, 2 ч. 1, п. 3 ч. 3 ст. 76 КК України.

При цьому покладення на обвинуваченого обов`язку згідно з п. 3 ч. 3 ст. 76 КК України зумовлено тим, що працевлаштування безробітної особи зменшує ризик повторного вчинення нею кримінального правопорушення. Регулярна праця сприяє підвищенню матеріального рівня життя особи, сприяє впорядкованості життя, змушує особу витрачати життєві сили на суспільно корисну діяльність та зменшує ризик повторного виникнення у особи бажання вчиняти кримінальні правопорушення щодо власності інших осіб.

Таке покарання, на переконання суду, буде необхідним для виправлення обвинуваченого, запобігання вчиненню нових злочинів, відповідатиме особі обвинуваченого та буде достатнім для досягнення мети покарання відповідно дост. 50 КК України.

Враховуючи те, що стосовно обвинуваченого запобіжний захід не застосовувався, а сторони провадження не заявили клопотання про застосування щодо нього запобіжного заходу, суд не вбачає підстав для застосування щодо обвинуваченого запобіжного заходу до набрання вироком законної сили.

Цивільний позов не заявлений, судові витрати відсутні. Долю речових доказів суд вирішує на підставі ст. 100 КПК України.

Керуючись статтями 368, 370, 373, 374, 381, 382 КПК України, суд -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_2 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення - проступку, передбаченого ч. 1 ст. 162 КК України, і призначити йому покарання у виді обмеження волі на строк 1 (один) рік.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_2 від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком тривалістю 1 (один) рік.

Відповідно до п. 1, 2 ч. 1, п. 3 ч. 3 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_2 наступні обов`язки:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання та роботи;

- працевлаштуватися або за направленням уповноваженого органу з питань пробації звернутися до органів державної служби зайнятості для реєстрації як безробітного та працевлаштуватися, якщо йому буде запропоновано посаду (роботу).

Не обирати запобіжний захід щодо ОСОБА_2 до набрання вироком законної сили.

Речові докази:

1) змив з зовнішньої сторони дверей автомобіля «NISSAN», д.н.з. НОМЕР_1 , який поміщено до паперового пакету з підписами учасників ОМП та передано до камери схову речових доказів ВП №2 ХРУП №2 (квитанція № 288) - знищити;

2) оптичний диск DVD-R «MEDIA» з матеріалами відеозапису подій - зберігати в матеріалах кримінального провадження протягом усього часу їх зберігання.

Вирок може бути оскаржений до Харківського апеляційного суду через Індустріальний районний суд міста Харкова протягом тридцяти днів з дня отримання копії вироку.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 394 КПК України вирок суду першої інстанції, ухвалений за результатами спрощеного провадження в порядку, передбаченому статями 381 та 382 цього Кодексу, не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, недослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги вирок суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку надіслати або вручити учасникам судового провадження.

Суддя ОСОБА_4