Справа № 204/3212/23
Провадження № 1-кп/204/274/25
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 травня 2025 року Чечелівський районний суд міста Дніпра у складі колегії суддів:

головуючого: судді ОСОБА_1

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3

секретаря судового засідання: ОСОБА_4

розглянувши у закритому судовому засіданні в приміщенні залу судових засідань Чечелівського районного суду міста Дніпра клопотання захисника ОСОБА_5 про визнання очевидно недопустимими доказами постанову слідчого ОСОБА_6 про проведення візуального спостереження та протоколу НСРД від 21 вересня 2022 року з додатком DVD-R55/375 від 21 липня 2022 року у кримінальному провадженні № 0000039 внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 10 січня 2023 року за обвинуваченням ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 111 КК України,

за участю: прокурора ОСОБА_8 , захисників ОСОБА_9 , ОСОБА_5 , обвинуваченої ОСОБА_7 ,

В С Т А Н О В И Л А:

В судовому засіданні захисник обвинуваченої ОСОБА_7 адвокат ОСОБА_5 заявила клопотання про визнання очевидно недопустимими доказами постанову слідчого ОСОБА_6 про проведення візуального спостереження та протоколу НСРД від 21 вересня 2022 року з додатком DVD-R55/375 від 21 липня 2022 року. В обґрунтування свого клопотання зазначила, що вказана негласна слідча дія розпочалася з того, як 05 вересня 2022 року начальник ГВКР УСБУ у Дніпропетровській області полковник ОСОБА_10 звернувся до начальника СВ УСБУ України у Дніпропетровській області підполковника юстиції ОСОБА_11 з повідомленням про використання ОСОБА_7 дамської сумочки рожевого кольору, розміром 25х15х10, в якій вона носить документи та речі, начебто в ній може бути встановлена спеціальна апаратура для прихованої відеозйомки. Після цього, 06 вересня 2022 року старшим слідчим-криміналістом в ОВС слідчого відділу Управління СБ України у Дніпропетровській області підполковником юстиції ОСОБА_12 була ухвалена постанова про проведення візуального спостереження за річчю. Вказана постанова, як і попередні клопотання слідчих до слідчих суддів стосовно НСРД, ґрунтується на завідомо неправдивій інформації. Більш того, відомості оперативників, які стали підставою для ухвалення постанови, є нічим іншим, як доказом несанкціонованого спостереження за ОСОБА_7 протягом тривалого часу в період проведення досудового розслідування, що є ознакою недопустимості доказів в межах ч. 3 ст. 87 КПК України, якою визначено, що недопустимими с докази, що були отримані в тому числі: після початку кримінального провадження шляхом реалізації органами досудового розслідування чи прокуратури своїх повноважень, не передбачених цим Кодексом, для забезпечення досудового розслідування кримінальних правопорушень. Оскільки матеріали кримінального провадження не пояснюють, яким чином оперативні працівники збирали відомості щодо пересування обвинуваченої по місту, стосовно речей, які є в розпорядженні жінки, телефонних дзвінків та контактів месенджерах Вайбер та Телеграм, а матеріалів оперативно-розшукової справи щодо ОСОБА_7 немає, факт порушення правової процедури є очевидним та доведеним. Щодо постанови. Так, слідчий зазначає, що підставою обґрунтування правової кваліфікації дій обвинуваченої за ч. 2 ст.111 КК України є встановлені обставини проведення нею розвідувально-підривної діяльності на території ДП КБ «Південне» ім. Янгеля, що не може відповідати дійсності, оскільки ОСОБА_7 з 24 лютого 2022 року знаходилась у простої. Метою проведення даної НСРД слідчим визначене візуальне спостереження за річчю, дамською сумочкою рожевого кольору, розміром 25х15x10, із застосуванням звуко- та відеозапису та спеціальних технічних засобів, пошук та встановлення причетних до кримінального правопорушення осіб. У постанові слідчим також зроблена спроба спрогнозувати, яким чином сумочка обвинуваченої може зашкодити інтересам держави: на його думку сумочка зберігає та носить документи та речі, які обвинувачена може передати представникам російських спецслужб, які в свою чергу матимуть можливість використовувати отриману інформацію для ведення підривної діяльності, у тому числі слідчий припустив наявність в сумочці розміром 25х15х10 спеціальної відеоапаратури. На її думку, орган досудового розслідування злукавив з цією НСРД, адже її мета була фактично направлена не на об?єкт, а на суб?єкт злочину, тобто на людину та її дії, спрямовані на збір певної інформації, а не на знаряддя та засоби вчинення злочину. Крім того, сумочка у досудовому розслідуванні не визначена, як засіб або спосіб вчинення злочину, оскільки відповідно до підозри та обвинувального акту ним є листування у мобільному додатку, не була та не стала речовим доказом у кримінальному провадженні, сумочка не має функції поведінки, бо є неживим матеріальним об?єктом, та, оскільки метою проведення НСРД було отримання доказів злочинної діяльності осіб, то вид НСРД за офіційно прийнятим слідчим процесуальним рішенням не відповідає вимогам ст. 269 КПК України. Рожева сумочка ж є власністю обвинуваченої. Навіть якщо припустити, що там знаходилася відеокамера, суттєвим все рівно залишаються дії особи у вигляді здійснення зйомки з певною метою, переміщення особи по певному маршруту, а не функціональні можливості відеокамери фіксувати інформацію, знаходячись у сумочці. Крім цього, використання відеокамери - це вже минулі часи, маловірогідно, що людина буде користуватись відеокамерою за наявності камери в мобільному телефоні. Підтвердженням того, що спостереження велося не за сумочкою, а за жінкою, міститься на додатку до протоколу. Відповідно до змісту відеофіксації оперативні працівники спостерігали за переміщенням обвинуваченої, за особами, з якими вона контактувала, місцями, які викликали в неї певну поведінку: об 11:30 - з 5-го під?їзду вийшла жінка та прослідувала на трамвайну зупинку; об 11:37 - сіла у перший вагон трамваю та приїхала на трамвайну зупинку; об 11:45 - вийшла та прослідувала до Коледжу ракетно-космічного машинобудування, де сповільнила крок, взяла мобільний телефон та почала уважно вивчати фасад учбового закладу; об 11:56 - продовжила рух та прослідувала по вулиці Фабрично-Заводська, де почала проводити маніпуляції з мобільним телефоном та вивчати боковий вхід коледжу; об 11:58 - підійшла до КПП Парку військової частини, де уважно вивчала в?їзні ворота, табличку з назвою та прилеглу територію В/Ч, проводила маніпуляції з мобільним телефоном та надиктовувала текст, далі продовжила рух по вул. Суворова; о 12:05 - провела маніпуляції з телефоном і зворотнім маршрутом прийшла до буд. 27; о 12:08 - зайшла в центральний вхід коледжу; о 12:13 - вийшла та прослідувала на вул. Титова; о 12:45 - вийшли з магазину та прослідували до супермаркету - і так зі всього змісту протоколу видно, що спостереження велося за жінкою, її діями, її пересуванням вулицями, транспортом, яким вона користувалась. Оскільки, згідно ч. 2 ст. 269 КПК України спостереження за особою проводиться виключно на підставі ухвали слідчого судді, постановленої в порядку, передбаченого ст.ст. 246, 248-250 цього Кодексу, обвинуваченням допущене застосування до ОСОБА_7 незаконної правової процедури, суттєво порушено її право на невтручання в особисте життя та право ще 3-х осіб, які підпали під спостереження. У зв`язку із чим це є грубим порушенням ст. 32 Конституції України. Крім того, звертає увагу суду на те, що на стадії ухвалення процесуального рішення слідчий визначив, що оперативні працівники повинні здійснювати візуальне спостереження із застосуванням звукозапису, що с ознакою аудіо контролю за особою, не передбаченого ст. 269 КПК України, технічних засобів, відеозапису, з чого слідує, що під час проведення НСРД візуальне спостереження без технічних засобів та відеозапису не допускалось. Не зважаючи на це, оперативні працівники, які проводили 07 вересня 2022 року НСРД здійснювали відеозапис вибірково, що є невиконанням постанови слідчого, Інструкції, та вимог ч.1 ст. 269 КПК України. Слідча дія була розпочата з 6 години та тривала до 15 години. Період фактичного спостереження відповідно до протоколу складає 3,5 години, а час відеозапису всього приблизно 21 хвилина. Взагалі сам зміст письмового протоколу та відеозапису спостереження є неповним та неточним. У протоколі НСРД від 21 вересня 2022 року визначено 25 часових проміжків у хронологічній послідовності, починаючи з 11:30, закінчуючи 14:47. На додатку (диску) міститься 19 відео файлів (з них 5 відтворює 2 епізоди, отже фактично є 16 часових проміжків) відеоспостереження розпочато файлом об 11:31 та закінчено останнім файлом о 14:45. Як видно, запротокольовані на папері проміжки часу із зафіксованим переміщенням ОСОБА_7 за цими проміжками не збігаються з часом, а іноді з місцем її переміщення, зафіксованим технічними засобами, що робить неможливим безпомилкове відтворення ходу та фіксації інформації під час проведення НСРД. Фактично письмова та зафіксована на диску інформація у вигляді часових епізодів збігається тільки 4 рази: об 11:37, 11:58, 12:08 та 12:18. 13 описаних у протоколі спостережень не мають відображення на додатку, це обставини, зазначені як такі, які відбувалися об 11:37, 12:45, 13:01, 13:03, 13:22, 13:33, 13: 36, 13:46, 14:06, 14: 09, 14: 15, 14:22, 14:28. Проте, чи відбувались вони у просторі та часі, нічим не підтверджено. Внаслідок вибіркової відео фіксації неможливо відтворити, де інших 3 години перебувала обвинувачена, в які приміщення вона ще заходила. В протоколі зазначені особи Клуша, Карга, Клава, проте тільки одна відображена на відеофайлах. Є переривання перебігу часу, 3 та 7 файли дуже наглядно. Отже, неточності суттєві та переважні, що робить результати НСРД недостовірними. Щодо порядку припинення НСРД, який теж був порушений. 19 вересня 2022 року заступник начальника Управління ОСОБА_13 звернувся до прокурора ОСОБА_14 з повідомленням про припинення вище зазначеної НСРД. В цей же день прокурор ухвалила постанову про припинення подальшого проведення негласної слідчої розшукової дії. Підставою для припинення слідчої дії прокурор зазначила ч. 5 ст. 249 КПК України. З 16:30 до 17:30 години 21 вересня 2022 року оперуповноваженим в ОВС 2 відділу ГВКР УСБУ ОСОБА_15 був складений протокол та оформлено додаток до протоколу оптичний диск DVD-R S5/375 від 21 липня 2022 року. Даний Протокол НСРД від 21 вересня 2022 року з додатком вважає очевидно недопустимим доказом з причини їх невідповідності визначеній законом правовій процедурі. Дане ствердження обґрунтовує наступним. Прокурором допущене недотримання вимог ч. 5 ст. 249 КПК України, згідно якої «Прокурор зобов?язаний прийняти рішення про припинення подальшого проведення негласної слідчої (розшукової) дії, якщо в цьому відпала необхідність». Як відомо з ходу досудового розслідування, 09 вересня 2022 року ОСОБА_16 за результатами проведення обшуку була заарештована та взята під варту, що приводить до очевидного висновку про неможливість фактичного проведення НСРД в умовах знаходження ОСОБА_7 у слідчому ізоляторі, тобто, необхідність в проведенні НСРД відпала з моменту арешту, з чого випливає наступний очевидний висновок про пропущення значного строку на складання протоколу, який складено тільки 21 вересня 2022 року. Не дотримані вимоги КПК України й ОСОБА_17 , який проводив НСРД, адже, відповідно до п. 4.1. Інструкції про організацію проведення негласних слідчих (розшукових) дій та використання їх результатів у кримінальному провадженні від 16 листопада 2012 року № 114/1042/516/1199/936/1687/5, ст. 106 КПК України протокол про хід і результати проведеної негласної слідчої (розшукової) дії повинен відповідати загальним правилам фіксації кримінального провадження та під час досудового розслідування він складається під час проведення процесуальної дії або безпосередньо після її закінчення. В нашому випадку слідча дія закінчилася 07 вересня 2022 року, а протокол складений 21 вересня 2022 року. При цьому, вручення підозри та переміщення обвинуваченої до СІЗО формально вже припинило НСРД та зробило неможливим здійснення спостереження за рожевою сумочкою, а будь-які підстави для продовження НСРД стали взагалі неможливими. Згідно зі ст. 252 КПК України протоколи про проведення негласних слідчих (розшукових) дій з додатками не пізніше ніж через двадцять чотири години з моменту припинення зазначених негласних слідчих (розшукових) дій передаються прокурору. Дані вимоги теж не виконані. Та, головне, слідчим допущена підміна одного виду НСРД на інший, в результаті чого НСРД проведена з грубим порушенням вимог КПК України, без ухвали слідчого судді, всупереч вимогам ст. 2 КПК України, ст. 258 КПК України та ст. 32 Конституції України. Згідно ст.258 КПК України ніхто не може зазнавати втручання у приватне спілкування без ухвали слідчого судді. Прокурор, слідчий за погодженням з прокурором зобов`язаний звернутися до слідчого судді з клопотанням про дозвіл на втручання у приватне спілкування в порядку, передбаченому статтями 246, 248, 249 цього Кодексу, якщо будь-яка слідча (розшукова) дія включатиме таке втручання. Проте, матеріали справи не містять підтвердження про виконання цієї норми щодо Клуши, Клави та Карги. Таким чином, 07 вересня 2022 року службовими особами було допущено несанкціоноване втручання в особисте життя обвинуваченої та ще трьох жінок, з якими вона спілкувалася.

В судовому засіданні захисник ОСОБА_9 підтримав клопотання захисника ОСОБА_5 та просив його задовольнити.

Обвинувачена ОСОБА_7 підтримала клопотання, просила його задовольнити.

В судовому засіданні прокурор ОСОБА_8 просила відмовити в задоволенні клопотання сторони захисту.

Колегія суддів, заслухавши клопотання захисника, вислухавши думку учасників судового провадження, дослідивши матеріали кримінального провадження, дійшла наступних висновків.

Відповідно до ст. 84 КПК України доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню. Процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів.

Відповідно до ч. 1, п.1 ч. 2 ст. 87 КПК України недопустимими є докази, отримані внаслідок істотного порушення прав та свобод людини, гарантованих Конституцією та законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також будь-які інші докази, здобуті завдяки інформації, отриманій внаслідок істотного порушення прав та свобод людини. Суд зобов`язаний визнати істотними порушеннями прав людини і основоположних свобод, зокрема, здійснення процесуальних дій, які потребують попереднього дозволу суду, без такого дозволу або з порушенням його суттєвих умов.

Відповідно до ч. 1 ст. 89 КПК України, суд вирішує питання допустимості доказів під час їх оцінки в нарадчій кімнаті під час ухвалення судового рішення.

Згідно із ч. 2 та ч. 3 ст. 89 КПК України, у разі встановлення очевидної недопустимості доказу під час судового розгляду суд визнає цей доказ недопустимим, що тягне за собою неможливість дослідження такого доказу або припинення його дослідження в судовому засіданні, якщо таке дослідження було розпочате. Сторони кримінального провадження, потерпілий мають право під час судового розгляду подавати клопотання про визнання доказів недопустимими, а також наводити заперечення проти визнання доказів недопустимими.

За правовим висновком Великої Палати Верховного Суду в постанові від 31 серпня 2022 року (справа № 756/10060/17, провадження № 13-3кс22), імперативна законодавча заборона використовувати результати процесуальних дій як докази поширюється на випадки, коли недотримання процедури їх проведення призвело до порушення конвенційних та/або конституційних прав і свобод людини - заборони катування й нелюдського поводження (ст. 3 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція), ч. 1 ст. 28 Конституції України), прав підозрюваного, обвинуваченого на захист, у тому числі професійну правничу допомогу (п.«с» ч. 3 ст. 6 Конвенції, ст. 59 Конституції України), на участь у допиті свідків (п.«d» ч. 3 ст. 6 Конвенції), права людини на повагу до свого приватного життя, недоторканність житла (ст. 8 Конвенції), на відмову давати показання щодо себе, членів своєї сім`ї та близьких родичів (ч. 1 ст. 63 Конституції України). Отже, у кожному із зазначених випадків простежується чіткий зв`язок правил допустимості доказів із фундаментальними правами і свободами людини, гарантованими Конвенцією та/або Конституцією України. З огляду на це суд, вирішуючи питання про вплив порушень порядку проведення процесуальних дій на доказове значення отриманих у їх результаті відомостей, повинен насамперед з`ясувати вплив цих порушень на ті чи інші конвенційні або конституційні права людини, зокрема встановити, наскільки процедурні недоліки «зруйнували» або звузили ці права або ж обмежили особу в можливостях їх ефективного використання.

Відповідно до ч. 3 ст. 246 КПК України рішення про проведення негласних слідчих (розшукових) дій приймає слідчий, прокурор, а у випадках, передбачених КПК України, - слідчий суддя за клопотанням прокурора або за клопотанням слідчого, погодженого з прокурором.

В судовому засіданні встановлено, що старшим слідчим-криміналістом в ОВС слідчого відділу УСБ України у Дніпропетровській області підполковника юстиції ОСОБА_12 06 вересня 2022 року було складено постанову про проведення візуального спостереження за річчю, та надано вказівку щодо проведення негласної слідчої (розшукової) дії візуального спостереження за річчю, а саме дамською сумочкою рожевого кольору, розмірами 25х15х10, яку використовує громадянка України ОСОБА_7 із застосуванням звукозапису, відеозапису та спеціальних технічних засобів для спостереження, тривалістю 60 днів.

Відповідно до протоколу про результати проведення негласної слідчої (розшукової) дії (спостереження за особою, річчю або місцем) від 21 вересня 2022 року, час початку складання протоколу 16 година 30 хвилин, час закінчення складання протоколу 17 година 30 хвилин. Час проведення процесуальної дії з 06 години 00 хвилин 07 вересня 2022 року до 15 години 00 хвилин 07 вересня 2022 року.

Згідно ст. 258 КПК України ?ніхто не може зазнавати втручання у приватне спілкування без ухвали слідчого судді. ???Прокурор, слідчий за погодженням з прокурором зобов?язаний звернутися до слідчого судді з клопотанням про дозвіл на втручання у приватне спілкування в порядку, передбаченому статтями 246, 248, 249 цього Кодексу, якщо будь-яка слідча (розшукова) дія включатиме таке втручання.

Втручанням у приватне спілкування є доступ до змісту спілкування за умов, якщо учасники спілкування мають достатні підстави вважати, що спілкування є приватним. Різновидами втручання в приватне спілкування є аудіо-, відеоконтроль особи.

Згідно ст. 260 КПК України аудіо, відеоконтроль особи с різновидом втручання у приватне спілкування, проводиться без її відома на підставі ухвали слідчого судді, якщо є достатні підстави вважати, що розмови цієї особи або інші звуки, рухи, дії, пов?язані з її діяльністю або місцем перебування тощо, можуть містити відомості, які мають значення для досудового розслідування.

Згідно ст. 253 КПК України особи, конституційні права яких були тимчасово обмежені під час проведення негласних слідчих (розшукових) дій, а також підозрюваний, його захисник мають бути письмово повідомлені прокурором або за його дорученням слідчим про таке обмеження.

Як було встановлено із матеріалів кримінального провадження, слідчим ОСОБА_12 було обрано вказаний вид НСРД у зв`язку з надходженням до нього інформації від оперативного підрозділу про те, що саме у сумці рожевого кольору, якою користується ОСОБА_7 може знаходитись спеціальна апаратура для прихованої зйомки об`єктів щодо збору відомостей, на виконання завдань від представника РФ, а також документи та речі, які особа може передати таким представникам.

Беручи до уваги той факт, що якщо метою проведення НСРД є здійснення спостереження за переміщенням нерухомого об`єкту, то очевидним є той факт, що таке переміщення є можливим завдяки діям людини, яка неодмінно попаде у поле зору уповноваженої особи, яка буде проводити вказану процесуальну дію.

Проведення НСРД у вигляді візуального спостереження за певною річчю, без здійснення прив`язки до особи, могло призвести до втрати контролю за переміщенням вказаної сумки та її вмісту, як можливого засобу/знаряддя збору інформації про вищевказані об`єкти чи предмету злочинної діяльності.

Суд повинен комплексно, з урахуванням всіх обстави справи, підійти до з`ясування дійсної мети проведення вказаної НСРД.

Але ж з урахуванням наявності постанови старшого слідчого-криміналіста в ОВС слідчого відділу УСБ України у Дніпропетровській області підполковника юстиції ОСОБА_18 06 вересня 2022 року та відповідних матеріалів НСРД отриманих на виконання зазначеної постанови, оцінка допустимості такого доказу може бути надана судом виключно в нарадчій кімнаті.

Таким чином, клопотання захисника ОСОБА_5 , яка діє в інтересах обвинуваченої ОСОБА_7 зводиться до оцінки процесуальних порушень, вчинених під час слідчої дії, проведеної на підставі постанови старшого слідчого-криміналіста в ОВС слідчого відділу УСБ України у Дніпропетровській області підполковника юстиції ОСОБА_12 06 вересня 2022 року, а за таких обставин не є очевидно недопустимим й отримані докази, оскільки не відносяться до істотних, очевидних порушень прав людини і основоположних свобод, та підлягають оцінці судом під час знаходження суду в нарадчій кімнаті під час ухвалення судом рішення.

Інші ж доводи захисника ОСОБА_5 зводяться до процесуальних порушень з боку органу досудового розслідування при проведенні НСРД та такі порушення самі по собі, не можуть відповідати критерію очевидної недопустимості доказів та також підлягають оцінці судом під час знаходження в нарадчій кімнаті.

В той же час, колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що доводи, викладенні в клопотанні, безумовно підлягають оцінці при наданні судом аналізу доказів під час ухвалення остаточного рішення суду за наслідками розгляду кримінального провадження, оскільки можуть впливати на визнання належності та допустимості зазначених в ньому доказу.

Оскільки судом не встановлено очевидної недопустимості доказів на цій стадії судового провадження, то у колегії суддів відсутні підстави визнати недопустимими вищевказані докази, на які вказує захисник у своєму клопотанні.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 84, 86, 89, 350, 371,372, 376 КПК України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А:

В задоволенні клопотання захисника ОСОБА_5 про визнання очевидно недопустимими доказами постанову слідчого ОСОБА_6 про проведення візуального спостереження та протоколу НСРД від 21 вересня 2022 року з додатком DVD-R55/375 від 21 липня 2022 року у кримінальному провадженні № 0000039 внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 10 січня 2023 року за обвинуваченням ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 111 КК України, відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя ОСОБА_1

Суддя ОСОБА_2

Суддя ОСОБА_3