Справа №295/5792/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.05.2025 року м. Житомир

Слідчий суддя Богунського районного суду м. Житомира ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

власника майна ОСОБА_3

адвоката ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання про накладення арешту на майно, внесене дізнавачем СД ВП №1 Житомирського РУП №1 ГУНП в Житомирській області ОСОБА_5 , погоджене прокурором Житомирської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Центрального регіону ОСОБА_6 , у кримінальному провадженні № 0000062 від 04.04.2025 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 249 КК України, та додані до нього матеріали, -

ВСТАНОВИВ:

Дізнавач звернувся з клопотанням, в якому просить накласти арешт на транспортний засіб «VOLKSWAGEN TRANSPORTER» реєстраційний номер НОМЕР_1 , що належить ОСОБА_3 .

У клопотанні зазначено, що досудовим розслідуванням у вказаному кримінальному провадженні встановлено, що старший сержант ОСОБА_3 , будучи військовослужбовцем та проходячи службу на посаді водія електрика лісопильного відділення інженерного взводу військової частини НОМЕР_2 , 03.04.2025 близько 23 години, в порушення вимог наказу №28 Управління державного агенства меліорації та рибного господарства у Житомирській області від 21.03.2025, відповідно до якого встановлено заборону на добування (вилов) водних біоресурсів у рибогосподарських водних об`єктах (їх частинах) на період нересту у рибогосподарських водних об`єктах Житомирської області з 01.12.2023 по 30.06.2024, за відсутності дозволу на зайняття рибним і добувним промислом, в порушення п.п.1 п.1 Розділу ІV, п.п.4 п.4 Розділу ІV «Правил любительського рибальства» затвердженого Наказом Міністерства аграрної політики та продовольства України від 19.09.2022 року № 700, якими визначено що: забороняється добування (вилов) такими знаряддями: сітками та пастками всіх типів та конструкцій, а також іншими сітковими знаряддями лову, за винятком раколовок конструкції (хапка) та підсак, встановлених цими Правилами розмірів, прибув на берег річки Тетерів, розташований в межах с. Корчак Житомирського району Житомирської області.

За допомогою заздалегідь заготовленого гумового човна вийшов на воду річки Тетерів та умисно поставив заздалегідь придбані три жилкові рибальські сітки, після чого повернувся до берегу. Через деякий час ОСОБА_3 повернувся до берегу річки Тетерів, зайшов у воду за допомогою гумового човна та зняв раніше встановлене ним заборонене знаряддя лову - три жилкові рибальські сітки, в якій вже знаходилися водні живі біоресурси, а саме: Судак 5 екз., Щука 2 екз., Карась сріблястий 24 екз., Окунь 7 екз., Лин 1 екз., Лящ 8 екз., Короп сазан 1 екз., Плитка 1 екз., Рак 2 екз., загальною сумою 111673 грн., тобто вчинив незаконний вилов водних, живих біоресурсів забороненими знаряддями, під час дії заборони на лов раків у рибогосподарських водних об`єктах Житомирської області, чим заподіяв істотну шкоду Тетерівській сільській раді Житомирського району Житомирській області, в загальному розмірі 111673 грн.

В подальшому ОСОБА_3 був виявлений співробітниками відділу поліції № 1 Житомирського РУП №1 ГУНП в Житомирській області спільно з співробітниками управління Державного агентства з розвитку меліорації, рибного господарства та продовольчих програм у Житомирській області.

Представником Тетерівської сільської ради, яка визнана потерпілою у даному кримінальному провадженні, заявлено позов з метою стягнути з відповідача ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , 111673 грн матеріальної шкоди, яка завдана його незаконними діями.

Дізнавач зазначив, що вказаний транспортний засіб підлягає спеціальній конфіскації для забезпечення цивільного позову, а тому, з метою збереження необхідно накласти арешт, оскільки не накладення арешту призведе до знищення або передачі, відчуження третім особам, що не дасть можливість забезпечити відшкодування матеріальної шкоди.

Дізнавач в судове засідання, будучи належним чином повідомленим, не з`явився, подав до суду клопотання, в якому просив розгляд справи проводити без його.

13.05.2025 в судовому засіданні власник майна ОСОБА_3 та його захисник ОСОБА_4 заперечували проти задоволення клопотання та зазначили, що обставини, викладені у клопотанні про накладення арешту на майно, не відповідають дійсності. ОСОБА_3 належить лише одна сітка в якій було 12 карасів та 4 окуня. Решта майна до нього принесли працівники водного господарства. Не відповідає дійсності зазначення в клопотанні про те, що вилов риби проводився з надувного човна, оскільки його не було виявлено. Вилучене майно весла, насос та решта сіток йому не належать. Встановити сітки в резинових чоботях є неможливим. В транспортному засобі на який дізнавач просить накласти арешт нічого не виявлено.

Дослідивши матеріали справи, слідчий суддя дійшов наступного висновку.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Арешт майна допускається з метою забезпечення: збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди (ч. 2 ст. 170 КПК України).

Згідно ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою

Слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу (ч. 1 ст. 173 КПК України).

Згідно п.п. 1, 2, 5, 6 ч. 2 ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Застосування арешту майна, як заходу забезпечення кримінального провадження, не допускається, якщо слідчий, дізнавач, прокурор не доведе, що:

1) існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження;

2) потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, дізнавача, прокурора;

3) може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, дізнавач, прокурор звертається із клопотанням (ч. 3 ст. 132 КК України).

Згідно ч. 5 ст. 132 КПК України під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді або суду докази обставин, на які вони посилаються.

Встановлено, що досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000062 від 04.04.2025, здійснюється за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 249 КК України (незаконне зайняття рибним, звіриним або іншим водним добувним промислом, якщо воно заподіяло істотну шкоду, якщо вони вчинені із застосуванням вибухових, отруйних речовин, електроструму або іншим способом масового знищення риби, звірів чи інших видів тваринного світу або особою, раніше судимою за кримінальне правопорушення, передбачене цією статтею та караються штрафом від трьох тисяч до п`яти тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або обмеженням волі на строк до трьох років, або позбавленням волі на той самий строк).

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 171 КПК України до клопотання також мають бути додані оригінали або копії документів та інших матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовує доводи клопотання.

До клопотання слідчим долучено: витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань, висновок експерта від 18.04.2025, копію позовної заяви про відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної кримінальним правопорушенням, постанову про визнання автомобіля речовим доказом, протокол допиту свідка, протокол огляду місця події, копію свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу «VOLKSWAGEN TRANSPORTER» реєстраційний номер НОМЕР_1 .

Вказавши метою накладення арешту на майно як забезпечення позовної заяви, дізнавач долучає до матеріалів клопотання копію позовної заяви, проте не долучає заяву про забезпечення позову шляхом накладення арешту на майно, яка в належний спосіб мотивована. Відповідно до п. 4 постанови Пленуму Верховного суду України № 9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», відповідно до якого, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Забезпечення позову по суті це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних з ним інших осіб з метою реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника). Зазначені обмеження встановлює суд в ухвалі, вони діють до заміни судом виду забезпечення позову або скасування заходів забезпечення позову.

Забезпечення позову є тимчасовим обмеженням і його значення полягає в тому, що ним захищаються законні інтереси позивача на той випадок, коли відповідач буде діяти недобросовісно або коли невжиття заходів забезпечення позову може потягти за собою неможливість виконання судового рішення. Крім цього, інститут забезпечення позову захищає в рівній мірі інтереси як позивача, так і відповідача.

Сума заявленого позову становить 1116732,00 грн., що є неспівмірним з вартістю транспортного засобу, крім того слідчий суддя враховує, що відповідач за позовною заявою ОСОБА_3 є військовослужбовцем та проходить службу на посаді водія електрика, що вказує на те, що останній отримує заробітну плату, що зможе забезпечити в подальшому виконання рішення суду в разі задоволення позову.

Відповідно до ст. 37 КПК України прокурор, який здійснюватиме повноваження прокурора у конкретному кримінальному провадженні, визначається керівником відповідного органу прокуратури після початку досудового розслідування. У разі необхідності керівник органу прокуратури може визначити групу прокурорів, які здійснюватимуть повноваження прокурорів у конкретному кримінальному провадженні, а також старшого прокурора такої групи, який керуватиме діями інших прокурорів. Прокурор здійснює повноваження прокурора у кримінальному провадженні з його початку до завершення. Здійснення повноважень прокурора в цьому самому кримінальному провадженні іншим прокурором можливе лише у випадках, передбачених частинами четвертою та п`ятою статті 36, частиною третьою статті 313, частиною другою статті 341 цього Кодексу та частиною третьою цієї статті. Якщо прокурор, який у відповідному кримінальному провадженні здійснює повноваження прокурора, не може їх здійснювати через задоволення заяви про його відвід, тяжку хворобу, звільнення з органу прокуратури або з іншої поважної причини, що унеможливлює його участь у кримінальному провадженні, повноваження прокурора покладаються на іншого прокурора керівником відповідного органу прокуратури. У виняткових випадках повноваження прокурора можуть бути покладені керівником органу прокуратури на іншого прокурора цього органу прокуратури через неефективне здійснення прокурором нагляду за дотриманням законів під час проведення досудового розслідування.

Разом з тим, до матеріалів клопотання дізнавачем долучено витяг з ЄРДР по кримінальному провадженню № 0000062 від 04.04.2025, у якому відсутня інформація про групу прокурорів, уповноважених здійснювати досудове розслідування у такому кримінальному провадженні, як і не долучено до матеріалів клопотання відповідної постанови про визначення групи прокурорів.

За таких обставин, слідчий суддя позбавлений можливості пересвідчитись, що прокурор якій погодив клопотання про накладення арешту на майно здійснює повноваження прокурора у кримінальному провадженні № 0000062 від 04.04.2025.

Відповідно до ч. 5 ст. 171 КПК України клопотання слідчого, прокурора про арешт тимчасово вилученого майна повинно бути подано не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, у якої його було вилучено.

Зі змісту клопотання майно вилучено у власника 03.04.2025.

Згідно ч. 1 ст. 167 КПК України тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває зазначене у частині другій цієї статті майно, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення, або його спеціальну конфіскацію в порядку, встановленому законом.

Отже, обов`язок слідчого, прокурора звернутись до суду з клопотанням про арешт тимчасово вилученого майна виникає з моменту фактичного вилучення такого майна у власника.

Проте, всупереч вимогам урахуванням положень ст. 171 КПК України, з клопотанням про арешт майна слідчий звернулась лише 29.04.2025.

Відповідно до ст. 116 КПК України процесуальні дії мають виконуватися у встановлені цим Кодексом строки. Строк не вважається пропущеним, якщо скаргу або інший документ здано до закінчення строку на пошту або передано особі, уповноваженій їх прийняти, а для осіб, які тримаються під вартою або перебувають у лікувально-профілактичному закладі охорони здоров`я чи закладі з надання психіатричної допомоги, спеціальній навчально-виховній установі, - якщо скаргу або інший документ подано службовій особі відповідної установи до закінчення строку.

Враховуючи викладене вище, слідчий суддя дійшов висновку про відсутність правових підстав для арешту майна, вказаного у клопотанні дізнавача, оскільки останнім не доведено можливість використання такого майна як доказу у кримінальному провадженні та потреби кримінального провадження у накладенні арешту на згадуваний автомобіль.

Дізнавачем не доведено, що не накладення арешту на вказане у клопотанні майно призведе до знищення та втрати слідів, його пошкодження, псування, знищення або передачі, відчуження третім особам.

За правилами статті ч. 3 ст. 169 КПК України слідчий, прокурор після отримання судового рішення про відмову в задоволенні або про часткове задоволення клопотання про арешт тимчасово вилученого майна, судового рішення про повне або часткове скасування арешту тимчасово вилученого майна повинні негайно вжити заходів щодо виконання судового рішення та направити повідомлення про його виконання слідчому судді.

Керуючись ст. ст. 169, 170, 171, 172, 173 КПК України, слідчий суддя,

УХВАЛИВ:

Відмовити в задоволенні клопотання про арешт майна, що внесено дізнавачем СВ відділу поліції №1 Житомирського РУП №1 ГУНП в Житомирській області ОСОБА_5 , у кримінальному провадженні №00000062 від 04.04.2025 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 249 КК України.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Житомирського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1