Справа №212/3023/17
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 травня 2025 року м. Кривий Ріг

Покровський районний суд міста Кривого Рогу в складі: Головуючого судді - ОСОБА_1 , з участю секретаря судового засідання - ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Кривому Розі, кримінальне провадження № 0000450 від 11 березня 2017 року з обвинувальним актом за обвинуваченням:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Кривого Рогу Дніпропетровської області, громадянина України, з базовою загальною освітою, не одруженого, на утриманні малолітніх дітей не маючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше засудженого:

-17 червня 2016 року вироком Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області за ч.1 ст.122 КК України до 2 років позбавлення волі, на підставі ст.ст.104,75 КК України звільнено від відбування покарання з випробуванням на 1 рік 6 місяців (строк давності виконання вироку сплинув 04 березня 2022 року),

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України.

Сторони кримінального провадження та інші учасники судового розгляду: прокурор Криворізької центральної окружної прокуратури ОСОБА_4 , потерпілий ОСОБА_5 , обвинувачений ОСОБА_3 , захисники обвинуваченого адвокати ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,-

В С Т А Н О В И В:

04 березня 2017 року обвинувачений водій ОСОБА_3 , не маючи посвідчення на право керування транспортним засобом відповідної категорії та керуючи не встановленим слідством мотоциклом, рухався по проїзній частині дороги вулиці Мусоргського з боку вулиці Тімірязєва в напрямку вулиці Ватутіна в Покровському районі міста Кривого Рогу.

В цей же час, попереду руху мотоциклу, в районі будинку № 15 по вулиці Мусоргського, вийшов пішохід ОСОБА_5 , який у відповідності до п.4.16 Правил дорожнього руху України, згідно якого: «пішохід має право на перевагу під час переходу проїзної частини позначеними нерегульованими пішохідними переходами.. », почав перетинати проїзну частину дороги по пішохідному переходу, який позначено відповідними дорожніми знаками та дорожньою розміткою, в темпі звичайного кроку, з права наліво за напрямком руху не встановленого слідством мотоциклу під керуванням водія ОСОБА_3 .

Водій ОСОБА_3 , наближаючись до не регульованого пішохідного переходу на якому перебував пішохід ОСОБА_5 та маючи об?єктивну можливість завчасно спостерігати за дорожніми знаками та дорожньою розміткою «пішохідний перехід», своєчасно не зменшивши швидкості, та не зупинившись, щоб дати дорогу пішоходу, продовжив рух у вказаному напрямку, чим порушив правила безпеки дорожнього руху, а саме вимоги п.п.1.5, 2.3, та 18.1 Правил дорожнього руху України, згідно до яких:

- «1.5. Дії або бездіяльність учасників дорожнього руху ... не повинні ... загрожувати життю або здоров?ю громадян, завдавати матеріальних збитків»;

- «2.3. Для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов?язаний: … б) бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, ... і не відволікатися від керування ним у дорозі»;

- «18.1. Водій транспортного засобу, що наближається до нерегульованого пішохідного переходу, на якому перебувають пішоходи, повинен зменшити швидкість, а в разі потреби зупинитися, щоб дати дорогу пішоходам, для яких може бути створена перешкода чи небезпека».

Внаслідок порушення зазначених правил безпеки дорожнього руху, виконання яких було необхідною і достатньою умовою для запобігання дорожньо-транспортної пригоди, водій ОСОБА_3 керуючи не встановленим слідством мотоциклом в районі будинку № 15 по вулиці Мусоргського в Покровському районі міста Кривого Рогу, допустив наїзд керованого ним мотоциклу на пішохода ОСОБА_5 , який перетинав проїжджу частину дороги по пішохідному переходу позначеному порожніми знаками 5.35.1 та дорожньою розміткою 1.14.1. В результаті дорожньо-транспортної пригоди пішохід ОСОБА_5 отримав тілесні ушкодження.

Будучи причетним до дорожньо-транспортної пригоди водій ОСОБА_3 , залишив місце вчинення дорожньо-транспортної пригоди, чим порушив вимоги п.2.10а) ПДР України, відповідно до яких: «2.10а У разі причетності до дорожньо-транспортної пригоди водій зобов`язаний а) негайно зупинити транспортний засіб і залишатися на місці пригоди»;

Згідно висновку судово-медичної експертизи № 439 від 20 березня 2017 року потерпілому ОСОБА_5 , спричинені тілесні ушкодження у вигляді саден тім`яної області голови і в області лівого стегна, синця лівого стегна, лінійного перелому потиличної кістки ліворуч з переходом на заснування черепу, за своїм характером виявлені у нього ушкодження відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, за ознакою небезпеки для життя.

Між порушенням водієм ОСОБА_3 правил безпеки дорожнього руху, а саме вимог п.18.1 Правил дорожнього руху України й наслідками, що настали, -спричиненням потерпілому ОСОБА_5 тяжкого тілесного ушкодження є прямий причинний зв?язок.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 вину у вчиненні кримінального правопорушення визнав повністю, у скоєному розкаявся та пояснив, що 04 березня 2017 року він разом зі своїм другом виїхали на мотоциклах від магазину Варус, розігнатись навіть не встигли, як у світлі своєї фари він побачив пішохода на переході. Він намагався уникнути зіткнення, відвернув кермо на зустрічну смугу, викинув з-під себе мотоцикл, сам зіскочив на землю. Він одразу не помітив, що збив людину, він підняв мотоцикл, який був чужий і дорого коштував, злякався, що пошкодив чужу дорогу річ, тому швидко поїхав з місця ДТП. Через день у соцмережах він побачив оголошення про мотоцикліста, якого розшукували і який збив людину, він зрозумів, що це його шукають, написав дружині потерпілого, попросив його номер телефону. Потерпілому він все оплатив, потерпілий до нього не мав жодних претензій, чому порушили кримінальну справу, він не розуміє. Свою провину спочатку не визнав, тому, що перебував на іспитовому терміні за попереднім вироком, тому боявся, що його одразу посадять в тюрму. Визнає, що дійсно порушив правила дорожнього руху, оскільки збив пішохода на переході і не був уважним. Просить його суворо не карати, не позбавляти волі.

Допитаний в судовому засіданні потерпілий ОСОБА_5 суду пояснив, що приблизно шість років назад сталось ДТП, від якого він отримав тілесні ушкодження. Він йшов додому, переходив дорогу на пішохідному переході, небезпеки ніякої не бачив, перед цим подивився по сторонам, бачив вдалечині світло фар, по звуку зрозумів, що це мотоцикл, але він переходив по переходу, тому не хвилювався. Проїзну частину він переходив сам, як саме переходив не пам`ятає, він був і нетверезому стані, без навушників. Прикмети водія, який його збив він не бачив. Як саме його збив мотоцикл, не пам`ятає. Пам`ятає, що почав йти і потім прокинувся вже у лікарні. Там він перебував недовго, його привезли, обдивилися, йому пропонували залишитися, але він відмовився, потім зробив МРТ. Після ДТП обвинувачений сам вийшов з ним на зв`язок, сказав, що це він його збив, завдану шкоду відшкодував повністю, до обвинуваченого будь-яких претензій матеріального або морального характеру не має, цивільний позов не подавав, просить суворо не карати, не позбавляти обвинуваченого свободи.

Допитаний у судовому засіданні свідок обвинувачення ОСОБА_10 суду пояснив, що декілька років назад навесні він був свідком аварії у місті Кривий Ріг. Того вечора він рухався на автомобілі «Ваз 2107» і побачив, як мотоцикл збив людину на пішохідному переході. Після цього, він зупинився і його зафіксували як свідка. У той момент він рухався, зменшував швидкість перед пішохідним переходом, тому його швидкість була невелика, він готувався пропустити пішохода, на якого вподальшому було здійснено наїзд. На ділянці дороги, де було ДТП було по одній смузі для руху в одному напрямку, були знаки про пішохідний перехід, подвійна суцільна смуга та зебра. Пішохід рухався зліва направо по ходу його руху чітко по пішохідному переходу, освітлення було чітке, було видано зебру та знаки, тому зорієнтуватися, що це пішохідний перехід не було складно. Наїзд на пішохода відбувався біля розділової смуги майже на середні дороги на його смузі руху, він побачив, як мотоцикліст збив пішохода. Пішохід не відволікався на сторонні предмети, був у капюшоні чи у кепці, бо було прохолодно. Мотоцикл рухався по зустрічній від нього смузі руху. Перешкод, які б завадили об`їхати пішохода, у мотоцикліста не було. Колір мотоцикла не пам`ятає, але деталь, що відлетіла від мотоцикла була жовтою. Потім водій мотоцикла підняв свій мотоцикл і поїхав з місця ДТП. До водія він не підходив, оскільки ще перебував у автомобілі. Пішохід залишився лежати на пішоході, до нього підішли люди та почали викликати ШМД та надавити допомогу. Чи був шолом на водії мотоцикла, він не пам`ятає, інших мотоциклів також не пам`ятає. Вважає, що швидкість мотоцикла була вищою за допустиму швидкість у місті, десь приблизно 70 км/год чи вище. В подальшому з ним проводилися слідчі експерименти в яких він брав участь із своїм транспортним засобом, жодного тиску на нього не здійснювали.

Допитаний у судовому засіданні свідок обвинувачення ОСОБА_11 пояснила, що 04 березня 2017 року близько восьмої години вона йшла з подругою додому з боку магазину Варус у сторону Роковатої і почули звуки мотоциклу, які наближались. Вона побачила двоє хлопців, один з мотоциклів перевернувся через людину і впав, а інший мотоцикліст пролетів трохи далі, обернувся, подивився і поїхав далі по прямій в бік 44 кварталу. Вона одразу підійшла до обвинуваченого, запитала чи потрібно дзвонити у швидку, а він взагалі не дивився на неї, почав підіймати мотоцикл і намагався завести його, але не виходило. Він не звернув увагу на те, що він збив людину. Потім він піднявся та поїхав. Вони підійшли до людини, яку збили, він лежав на пішохідному переході обличчям до підлоги, руки прямо, почали викликати швидку допомогу. Також бачили на дорозі, що лежить крило від мотоциклу жовтого кольору. Коли викликали швидку, її подруга ОСОБА_12 сказала, що вона запам`ятала обличчя мотоцикліста, сказала, що бачила його десь, зайшла до інтернету та у соціальних мережах знайшла ОСОБА_13 і вони одразу дали ці дані поліції. Як саме її подруга знайшла ОСОБА_13 , вона не знає, імовірно через друзів у соц.мережі. Потім вони наздогнали потерпілого, тому що коли приїхала швидка допомога, його почали приводити до тями, він сів на лаву, а потім почав йти додому, а вони побігли за ним і повернули його до швидкої допомоги, яка увезля його в лікарню. Якого кольору був мотоцикл, не бачила. Від події вона була недалеко, все було добре видно. На мотоцикл ОСОБА_13 звернула увагу коли він уже перевернувся, де саме він перевернувся не бачила. Моменту наїзду вона також не бачила. У місці, де сталось ДТП було темно, але були ліхтарі. Обвинувачений нічого не пояснював, був без шолома, інших пасажирів не було, він був практично навпроти вулиці Лисяка, куди потім повернув. Потерпілий лежав десь приблизно на середні дороги, вздовж дороги без свідомості, чи були на його обличчі якісь садна чи кров не пам`ятає. Як саме впав потерпілий після ДТП, вона не бачила. На досудовому розслідуванні з нею проводилась слідча дія пред`явлення особи до впізнання за фотознімками, де вона впізнала ОСОБА_13 , впізнала повністю обличчя, оскільки вона до нього підходила, питала чи потрібна допомога і бачила його обличчя. Крім мотоцикла обвинуваченого, будь-хто інший збити пішохода не міг, оскільки інших транспортних засобів не було. Інший мотоцикл не міг збити пішохода, оскільки хлопець, який керував ним не падав, їхав прямо.

Допитаний у судовому засіданні свідок обвинувачення ОСОБА_14 суду пояснила, що в березні 2017 року вона з подругою йшла зі сторони Варуса по вулиці Мусоргського, поруч з магазином «Комфи». Вони почули хлопок, побачили як мотоцикл пролетів десь три метри після удару. До хлопка вона чула звуки мотоциклу, їх було два, один мотоцикл після удару зупинився десь за 300 метрів, подивився та поїхав далі. Вони підійшли до водія мотоцикла, запропонували допомогу, він відмовився та почав заводити мотоцикл, діалог тривав десь 1-1,5 хвилин. Мотоцикл не заводився, але потім він все ж поїхав у сторону магазину «Харчі». Потім вони побачили, що лежить людина, обличчям донизу. До людини підійшли люди, почали міряти пульс, чи живий він та викликали швидку. Поки їхала швидка, потерпілий прокинувся, пішов та сів на лавку, а потім пішов в сторону дому. Вони його наздогнали уже у дворах, сказали йому повернутися назад. Спочатку потерпілий чинив опір, але потім його забрала швидка. Як рухався пішохід та сам момент наїзду на пішохода вона не бачила. Шевченко їхав першим. Чи було увімкнено у мотоциклів ближнє світло фар, не пам`ятає. Автомобіль, що рухався назустріч Шевченку, був бежевого кольору, він зупинився десь приблизно за 1 метр перед пішохідним переходом, там уже лежала людина. Автомобіль зупинився вже після того, як упав пішохід. Мотоцикл впав позаду автомобіля. Не було зрозуміло чи був потерпілий у нетверезому стан На досудовому розслідуванні з нею проводилася слідча дія пред`явлення особи до впізнання за фотознімками, вона впізнала ОСОБА_13 . Крім мотоцикла обвинуваченого, інших транспортних засобів на проїзній частині не було. Автомобіль під`їхав до пішохідного переходу, на якому вже лежав потерпілий.

Інші свідки для допиту в судовому засіданні як стороною обвинувачення, так і стороною захисту не заявлені.

Крім показів самого обвинуваченого, а також потерпілого та свідків, на підтвердження провини обвинуваченого прокурором надано, а судом безпосередньо досліджено також наступні письмові докази.

Витяг з ЄРДР № 0000450 від 11 березня 2017 року, відповідно до якого внесені відомості за ч.2 ст.286 КК України за фактом ДТП, що мало місце 04 березня 2017 року у темний час доби приблизно о 19.30 годині по вулиці Мусоргського з боку вулиці Тімірязєва у напрямку вулиці Ватутіна в Покровському районі міста Кривого Рогу (т.2 а.к.п.1).

Протокол огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 04 березня 2017 року зі схемою та фототаблицями, згідно якого огляд проведено при погодних умовах: ясно, без опадів при температурі +5 о С, від вулиці Ватутіна до вулиці Тімірязєва. Місце ДТП на проїзній частині вулиці Мусоргського в районі е/о № 88, горизонтальна ділянка з асфальтобетонним, сухим, чистим дорожнім покриттям загальною шириною 14,0 м. На проїзній частині нанесені лінії білого кольору 1.14.1, 1.3 ПДР України. До проїзної частини примикають справа та зліва: бордюрний камінь 0,2х0,2 та тротуар. Ділянка дороги не регулюється. Місце події знаходиться в зоні дії дорожніх знаків знак 5.35.1 в місці ДТП. Умови освітленості темний час доби, не освітлений, однак місце в якому знаходиться пішохідний перехід добре освітлюється. В ході огляду було виявлено фрагмент пластини жовтого кольору, розташованого біля бордюрного каменю (т.2 а.к.п.2-6).

Постановою слідчого Криворізького ВП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_15 від 11 березня 2017 року фрагмент пластику жовтого кольору визнано речовим доказом у кримінальному провадженні та передано на зберігання до камери зберігання речових доказів Криворізького ВП ГУНП в Дніпропетровській області (т.2 а.к.п.17).

Висновок № 439 від 20 березня 2017 року, судово-медичної експертизи ОСОБА_5 , згідно якого у потерпілого виявлені наступні тілесні ушкодження - садна в тем`яній області голови і в області лівого стегна, синець лівого стегна, лінійний перелом потиличної кістки ліворуч з переходом на заснування черепу. Лінійний перелом потилочної кістки ліворуч з переходом на заснування черепу - за своїм характером відноситься до тяжких тілесних ушкоджень, за ознакою небезпеки для життя. Синець і садно лівого стегна - за своїм характером виявлені ушкодження відносяться до легких тілесних ушкоджень, як такі, що мають незначні скороминучі наслідки. Ушкодження виникли від дії тупих твердих предметів, які могли мати як обмежену так і необмежену травмуючи поверхню або при ударі об такі предмети, що могло бути при механізмі дорожньо-транспортної пригоди тобто при обставинах вказаних в постанові про призначення судово-медичної експертизи. Час виникнення ушкоджень, згідно представлених медичних документів, може відповідати 04 березня 2017 року (т.2 а.к.п.35-37).

Протокол пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 14 березня 2017 року, в ході якого свідок ОСОБА_10 у присутності понятих серед пред`явлених на фото осіб вказав на особу, зображену на фото під № 2, як чоловіка, який 04 березня 2017 року приблизно о 19.30 годині рухаючись на мотоциклі по вулиці Мусоргського здійснив наїзд на пішохода. Даний протокол підписаний без зауважень та доповнень свідком ОСОБА_10 понятими ОСОБА_16 та ОСОБА_17 (т.2 а.к.п.42-44).

Протокол пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 22 березня 2017 року, в ході якого свідок ОСОБА_11 у присутності понятих серед пред`явлених на фото осіб вказав на особу, зображену на фото під № 3, як чоловіка, який 04 березня 2017 року приблизно о 20.00 годині рухаючись на мотоциклі по вулиці Мусоргського здійснив наїзд на пішохода та залишив місце ДТП. Даний протокол підписаний без зауважень та доповнень свідком ОСОБА_11 понятими ОСОБА_18 та ОСОБА_19 (т.2 а.к.п.56-59).

Протокол обшуку від 22 березня 2017 року, проведеного на підставі ухвали слідчого судді Центрально-Міського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 21 березня 2017 року за місцем проживання ОСОБА_3 квартири за адресою: АДРЕСА_1 . В ході обшуку в шафі кімнати № 2 виявлено документ на листку формату А-4, а саме копію заяви про залучення до провадження в якості потерпілого за фактом ДТП, яка мала місце 04 березня 2017 року на ім`я слідчого СВ Криворізького ВП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_15 від ОСОБА_5 . Також, у цьому місці виявлено документ довідку про надання медичної допомоги ОСОБА_3 06 березня 2017 року о 12.55 годині, які вилучені до криміналістичного пакету № 2826832. На балконі, який розташований у кімнаті № 2 виявлено дзеркало з електродротами та елементами кріплення, які вилучено до криміналістичного пакету № 3105804 (т.2 а.к.п.97-101).

Постановою слідчого Криворізького ВП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_15 від 22 березня 2017 року, виявлені в ході обшуку вищевказані речі та документи визнано речовими доказами у кримінальному провадженні та передано на зберігання до камери схову (зберігання речових доказів) Криворізького ВП ГУНП в Дніпропетровській області (т.2 а.к.п.102).

Висновком судово-медичної експертизи № 520 від 29 березня 2017 року, ОСОБА_5 встановлено, що з додатково представленої медичної довідки видно, що на дослідженні на апараті «Алкон Ні L» 04.03.2017 року було виявлено 3% етилового алкоголю. Результати дослідження крові і сечі потерпілого, на наявність алкоголю в медичній довідці відсутні. Ушкодження виникли від ударної дії тупих твердих предметів, які могли мати як обмежену так і необмежену травмуючу поверхню чи при ударі об такі предмети, що могло бути при механізмі дорожньо-транспортної пригоди. Тілесні ушкодження у потерпілого могли виникнути в результаті контактування з мотоциклом. Виявлені тілесні ушкодження враховуючи їх характер, взаємне розташування могли виникнути за межами механізму дорожньо-транспортної пригоди (т.2 а.к.п.153-156).

Протокол проведення слідчого експерименту від 11 квітня 2017 року з фото таблицею та схемою, в ході якого потерпілий ОСОБА_5 , за участю понятих, на ділянці проїзної частини вулиці Мусоргського (в районі будинку № 15) в Покровському районі міста Кривого Рогу вказав механізм розвитку ДТП, а також підтвердив, що дорожні та погодні умови відповідають умовам за яких відбулась ДТП. Потерпілий ОСОБА_5 вказав, що вийшов на проїзну частину з боку тротуару на якому розташований будинок № 15 у місці, яке позначено дорожнім знаком та дорожньою розміткою пішохідний перехід, приблизно посередні дорожньої розмітки у повздовжньому напрямку, після чого подолавши відстань у декілька метрів, прям лінійно та перпендикулярно вісі проїзної частини, зупинився, так як почув звуки від роботи двигуна мотоциклу, який наближався до нього з лівого боку та в послідуючому побачив його ближне світло фар. У вказаному місці пішохід простояв приблизно 5-6 секунд, потім почав рухатись далі в тому ж протилежному краю проїзної частини (з права наліво) відносно напрямку руху мотоциклу, а потім пройшовши середину проїзної частини і зробивши декілька кроків втратив свідомість. Середину проїзної частини він визначив виходячи із дорожньої розмітки подвійна суцільна смуга. Про те, що у послідуючому на нього було здійснено наїзд мотоциклом він дізнався потім, тому не може вказати як саме він рухався до моменту наїзду. У подальшому, потерпілому ОСОБА_5 було за допомогою крейди запропоновано вказати місце його виходу на проїзну частину, місце в якому він зупинився на проїзній частині та місце в якому він втратив свідомість. Відповідно до проведених замірів встановлено, що пішохід вийшов на проїзну частину в місці, яке розташоване на межі правого краю проїзної частини та 1,8 м за е/о № 88 і з того часу постійно рухався прямолінійно, місце зупинки пішохода розташоване на відстані 4,2 м від правого краю дороги, місце в якому пішохід втратив свідомість розташоване на відстані 8,2 м від правого краю проїзної частини. Далі, потерпілому запропоновано вказати темп його руху з моменту виходу на проїзну частину і до місця зупинки (t1), час, який він простояв в місці зупинки (t2) та час за який він подолав відстань від місця зупинки до місця в якому він втратив свідомість. Було проведено по три контрольних вимірів часу секундометром за роботою якого спостерігали поняті. Результат: t1 1) 3,8 сек, 2) 3,2 сек, 3) 3,0 сек, потерпілий вказав на другий замір; t2 1) 7,2 сек, 2) 6,4 сек, 3) 6,0 сек, потерпілий вказав на другий замір; t3 1) 4,0 сек, 2) 3,8 сек, 3) 4,2 сек, потерпілий вказав на третій замір. У подальшому, до оператора міського освітлення слідчим зроблено телефонний дзвінок з проханням вимкнути міське освітлення в місці проведення слідчої дії, що нею було зроблено, а потерпілий підтвердив, що саме такі умови були на моент ДТП, а саме були увімкнені лише ліхтарі на тротуарі, при цьому встановлено, що видимість дороги, дорожніх знаків та розмітки 1.14.1 необмежена. Протокол підписано всіма учасниками без доповнень та зауважень (т.2 а.к.п.27-31). До протоколу також додано відеозапис проведеної слідчої дії, який безпосередньо досліджений судом в ході судового розгляду за участі всіх учасників справи (т.2 а.к.п.32).

Протокол проведення слідчого експерименту від 05 травня 2017 року з фото таблицею та схемою, проведеного за участю потерпілого ОСОБА_5 , захисника ОСОБА_6 , свідка ОСОБА_10 , спеціаліста ОСОБА_20 та двох понятих, в ході якого свідок ОСОБА_10 пояснив обставини ДТП, яка мала місце 04 березня 2017 року безпосередньо на місці, вказав її механізм. Так, свідок вказав, що дорожні та погодні умови відповідають умовам, за яких відбулась ДТП, а саме вздовж проїзної частини вулиці Мусоргського в районі місця в якому відбулась ДТП відсутнє міське освітлення, а на тротуарі біля будинку № 15 увімкнені вуличні ліхтарі, які частково освітлюють пішохідний перехід. Далі, свідку було представлено потерпілого, який одягнений в той же самий одяг, в якому був одягнений на момент ДТП. На момент слідчої дії одяг має пошкодження. Одяг темного кольору, і свідок і потерпілий підтвердили, що саме в цьому одязі був одягнений потерпілий на моент ДТП. Далі, свідок ОСОБА_10 , що на момент ДТП керував власним автомобілем ВАЗ 2107 на якому приїхав на слідчий експеримент, з місця водія якого йому було запропоновано вказати механізм ДТП. Свідок пояснив, що рухався із увімкненим ближнім світлом фар по проїзній частині вулиці Мусоргського з боку вулиці Ватутіна та наближався до нерегульованого пішохідного переходу, позначеного відповідними дорожніми знаками та дорожньою розміткою, видимість яких була необмеженою. Наближаючись до вказаного пішохідного переходу він побачив на ньому пішоході, який стояв приблизно посередині дорожньої розмітки пішохідний перехід у продольному напрямку неподалік від лівого краю проїзної частини за напрямком руху автомобіля, через що свідок почав зменшувати швидкість свого руху та зупинився перед пішохідним переходом, звідки в послідуючому спостерігав механізм розвитку ДТП. Проведеними замірами встановлено, що керований свідком автомобіль зупинився на відстані 3,0 м від вісей правих коліс до межі правого краю дороги за його напрямком руху та на відстані 12,5 м від передьої частини автомобіля перед електричною опорою № 88 у продольному напрямку. Потім, свідку було запропоновано вказати місце в якому він помітив пішохода на проїзній частині на місце наїзду на пішохода. Знаходячись на водійському місці статистчного автомобіля за допомогою статиста встановлено, що пішохід стояв на проїзній частині, повернутий обличчям в напрямку правого краю проїзної частини (за напрямком руху автомобіля) в місці, яке розташоване на відстані 2,2 м від межі лівого краю дороги та на відстані 2,4 м перед е/о № 88 у повздовжньому напрямку, а місце наїзду на пішохода розташоване на відстані 7,9 м від лівого краю проїзної частини і також на відстані 2,4 м перед е/о № 88 (зі слів свідка пішохід рухався прямолінійно). Крім того, свідок зазначив, що у момент коли пішохід стояв, повз нього проїхав мотоцикл із увімкненим ближнім світлом фар, після чого він відновив свій рух в темпі повільного кроку прямолінійно в напрямку місця наїзду не змінюючи темпу та напрямку руху. Вказані місця були відмічені крейдоюна дорожньому покритті. Для визначення темп руху пішохода статисту тричі було запропоновано подолати контрольну ділянку довжиною 5,7 м в різних темпах, при цьому час руху статиста по контрольній ділянці вимірювався за допомогою секундоміра за роботою якого спостерігали поняті та захисник. Результат: 1) 4.45 сек, 2) 5.45 cек, 3) 6.58 cек. Свідок вказав, що на момент ДТП потерпілий рухався в такому темпі, як статист при третьому замірі, тобто відставнь довжиною 5,7 м він долав за 6,58 сек. Після чого, свідку запропоновано вказати положення мотоциклу відносно меж проїзної частини в момент зміни його напрямку руху, що він вказав. Проведеними замірами встановлено, що в момент зміни напрямку руху мотоцикл знаходився на відстані 5,9 мвід його повздовжньої вісі до правого краю проїзної частини (за напрямком руху мотоциклу) та на відстані 68,0 м від передньої частини мотоциклу перед е/о № 88, при цьому мотоцикл був із увімненим ближнім світлом фар. Далі, свідку було запропоновано вказати траекторію по якій рухався мотоцикл з моменту зміни напрямку його руху до наїзду на пішохода, при цьому колеса мотоциклу попередньо було облито водою для відображення мокрого сліду на дорожньому покритті. З третьої спроби свідок вказав, що саме по такій траекторії рухався мотоцикл після зміни напрямку руху до місця наїзду. Вказаний мокрий слід було наведено крейдою на дорожньому покритті. Проведеними замірами встановлено, що довжина вказаної траекторії складає 70,8 м. Після цього, було проведено експеримент по встановленню швидкості руху мотоциклу, для чого на дорожньому покритті крейдою відмічено контрольний відрізок довжиною 30 м по якому водієві статистичного мотоциклу запропоновано проїхати декілька разів. При цьому, час руху по контрольному відрізку вимірювався за допомогою секундоміра за роботою якого спостерігали поняті та захисник. Результат: 1) 1,67 сек, 2) 1,28 сек, 3) слідчий не встиг увімкнути секундомір, але водій статист пояснив, що відповідно до спідометру швидкість його руху склала 87 км/год, а четвертий замір складав 1,16 сек. Свідок зазначив, що четвертий замір приблизно відповідає швидкості руху мотоцикла на момент ДТП, але більш точним є третій заїзд. Відповідно до отриманих даних присутнім спеціалістом проведені розрахунки для проведення щосекундного розсування. Проведеним щосекундним розсуванням встановлено, що мінімальна відстань на якій з робочого місця водія мотоциклу видно пішохода на пішщохідному переході складає 95,0 м, як з увімкненим ближнім світлом фар мотоциклу, так і без нього. Крім того, поняті зазначили про те, що чим ближче пішохід наближається до межі правого краю проїзної частини (за напрямком руху мотоциклу) тим краще його видно з робочого місця водія, оскільки пішохід стає ближче до ліхтарів. За результатами вищевказаних дій слідчим складено схему та додаток у вигляді тезісів. (т.2 а.к.п.47-53).

Згідно висновку автотехнічної експертизи № 8/10.1-112 від 17 травня 2017 року, дослідження заданого механізму ДТП експертом проводилось за двох умов: 1) якщо безпечний боковий інтервал не зберігався; 2) якщо безпечний боковий інтервал зберігався.Умова № 1 (якщо безпечний боковий інтервал не зберігався). При заданих вихідних даних, в діях водія ОСОБА_3 по керуванню мотоциклом вбачаються невідповідності вимогам п.18.1 Правил дорожнього руху України, які з технічної точки зору знаходяться в причинному зв?язку з ДТП. Умова № 2 (якщо безпечний боковий інтервал зберігався). При заданих вихідних даних, в діях водія ОСОБА_3 по керуванню мотоциклом вбачаються невідповідності вимогам п.10.1 Правил дорожнього руху України, які з технічної точки зору, знаходяться в причинному зв?язку з ДТП. Якщо в момент падіння мотоцикла його швидкість руху складала 90...87 км/год, то відстань, на яку він повинен переміститись на бічній частині, складає: при 90 км/код - 44,2…37,0; при 87 км/год - 41,3...34,6 м (т.2 а.к.п.224-227).

Згідно інформації Територіального сервісного центру № 1243 Вих. № 31/4-243-280 від 21 березня 2017 року, на ім`я ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , посвідчення водія не видавалось (т.2 а.к.п.69).

Згідно висновку Комунального закладу Криворізький психоневрологічний диспансер Дніпропетровської обласної ради № 465 від 22 березня 2017 року, у ОСОБА_3 ознак алкогольного сп`яніння не виявлено (т.2 а.к.п.74).

При дослідженні наданих доказів, судом порушень вимог ст.ст.104, 223, 240 КПК України не встановлено.

Таким чином, виходячи з сукупності всіх встановлених судом обставин, дослідивши та оцінивши як кожен окремо, так і в сукупності всі докази сторони обвинувачення, які є належними та допустимими, співставляючи їх з отриманими в ході судового розгляду показами самого обвинуваченого, неповнолітньої потерпілої, а також свідків, суд поза будь-яким розумним сумнівом дійшов беззаперечного висновку, що вина ОСОБА_3 доведена в повному обсязі у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України за ознаками: порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому тяжке тілесне ушкодження.

При призначенні покарання, суд керується положенням ст.65 КК України і враховує характер і ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, особу обвинуваченого та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання.

У відповідності зі ст.12 КК України, кримінальне правопорушення, вчинене обвинуваченим відноситься до категорії тяжких, за формою вини вчинене кримінальне правопорушення є необережним. Обвинувачений ОСОБА_3 на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, не одружений, на утриманні малолітніх або неповнолітніх дітей не має, не працює, раніше не судимий в силу вимог ст.80 КК України.

Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченого, у відповідності до ст.66 КК України, суд визнає щире каяття в скоєному, а також добровільне відшкодування завданого збитку та усунення заподіяної шкоди.

Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого, у відповідності до ст.67 КК України, судом також не встановлено.

Згідно з ч.2 ст.50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами. Для досягнення законодавчо визначеної мети покарання суди мають керуватися принципами призначення покарання, до яких належать, у тому числі, принцип індивідуалізації та принцип справедливості покарання. Справедливість покарання повинна визначатися з точки зору врахування інтересів усіх суб`єктів кримінально-правових відносин, у тому числі й потерпілих.

Приймаючи до уваги обставини справи, а також позицію сторони обвинувачення та захисту щодо можливості призначення покарання не пов`язаного з ізоляцією від суспільства та без застосування положень ч.1 ст.71 КК України у зв`язку із закінченням строків давності виконання попереднього вироку, суд вважає можливим визначити покарання обвинуваченому ОСОБА_3 в межах санкції ч.2 ст.286 КК України у виді позбавлення волі з позбавленням права керування транспортними засобами на мінімальний строк. Крім того, суд вважає можливим звільнити обвинуваченого від відбування призначеного покарання з випробуванням, відповідно до ст. 75 КК України, з покладенням обов`язків, передбачених ст. 76 КК України. Саме таке покарання, на думку суду, буде достатнім для його виправлення та попередження скоєння нових злочинів, відповідно до ст. 50 КК України.

При цьому суд не знаходить підстав для застосування положень ч.1 ст.71 КК України і призначення обвинуваченому покарання за сукупністю вироків та часткового приєднання невідбутого покарання, призначеного вироком Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 17 червня 2016 року з огляду на наступне.

Так, вироком Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 17 червня 2016 року ОСОБА_3 засуджено за ч.1 ст.122 КК України до двох років позбавлення волі, на підставі ст.ст.104,75 КК України звільнено від відбування покарання з іспитовим строком на один рік і шість місяців.

Відповідно до п.1 ст.89 КК України, такими, що не мають судимості, визнаються: особи, засуджені відповідно до статті 75 цього Кодексу, якщо протягом іспитового строку вони не вчинять нового кримінального правопорушення і якщо протягом зазначеного строку рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням не буде скасоване з інших підстав, передбачених законом.

Відповідно до ч.3 ст.78 КК України, у разі вчинення засудженим протягом іспитового строку нового кримінального правопорушення суд призначає йому покарання за правилами, передбаченими в статтях 71, 72 цього Кодексу.

04 березня 2017 року ОСОБА_3 вчинив нове кримінальне правопорушення, за яке засуджується за даним вироком, тобто в період іспитового строку за попереднім вироком від 17 червня 2016 року.

При цьому, відповідно до п.3 ч.1 ст. 80 КК України, особа звільняється від відбування покарання, якщо з дня набрання чинності обвинувальним вироком його не було виконано в такі строки: п`ять років - у разі засудження до покарання у виді позбавлення волі за нетяжкий злочин, а також при засудженні до позбавлення волі на строк не більше п`яти років за тяжкий злочин.

Відповідно до ч.3 ст. 80 КК України, перебіг давності зупиняється, якщо засуджений ухиляється від відбування покарання. У цих випадках перебіг давності відновлюється з дня з`явлення засудженого для відбування покарання або з дня його затримання. У цьому разі строки давності, передбачені пунктами 1-3 частини першої цієї статті, подвоюються.

Відповідно до ч.4 ст.80 КК України, перебіг давності переривається, якщо до закінчення строків, зазначених у частинах першій та третій цієї статті, засуджений вчинить новий злочин. Обчислення давності в цьому випадку починається з дня вчинення нового злочину.

За попереднім вироком суду від 17 червня 2016 року, ОСОБА_3 було засуджено до покарання у вигляді двох років позбавлення волі за нетяжкий злочин, а отже строк виконання обвинувального вироку мав становити п`ять років з дня набрання чинності таким вироком.

Відомості щодо ухилення ОСОБА_3 від відбування покарання за цим вироком відсутні, однак перебіг давності виконання вироку перервався у зв`язку із вчиненням обвинуваченим нового злочину і обчислення давності почалось із дня вчинення ним нового злочину у даній справі, тобто з 04 березня 2017 року, а отже новий п`ятирічний строк виконання вироку сплинув 04 березня 2022 року.

Згідно висновку щодо правозастосування положень ст. 80 КК України, сформованому у постанові Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 10 лютого 2025 року у справі № 229/207/24 (провадження № 51 - 2789 кмо 24), закінчення встановлених у частинах 1, 2 статті 80 КК строків давності виконання обвинувального вироку є підставою для звільнення засудженого від відбування призначеного йому цим вироком покарання, з врахуванням положень частин третьої та четвертої цієї статті.

Покарання, строк давності виконання якого сплив відповідно до положень ст. 80 КК, не може бути приєднано до покарання, призначеного за новим вироком, при вирішенні питання про призначення покарання за сукупністю вироків відповідно до статті 71 КК.

Таким чином, но момент ухвалення вироку у даній справі, загальний строк давності виконання вироку Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 17 червня 2016 року щодо ОСОБА_21 сплинув, в тому числі і з урахуванням переривання такого строку, а отже у суду відсутні підстави для застування положень ч.1 ст.71 КК України і призначення покарання обвинуваченому за сукупністю вироків.

Відповідно до ч.2 ст.124 КПК України, необхідно стягнути з обвинуваченого ОСОБА_3 на користь держави документально підтверджені витрати на проведення авто-технічної експертизи № 8/10.1-112 від 17 травня 2017 року у розмірі 1731,80 грн.

Запобіжний захід щодо обвинуваченого ОСОБА_3 не обирався. Цивільний позов по справі не заявлений.

Долю речових доказів необхідно вирішити відповідно до ст.100 КПК України.

Керуючись ст.ст.368-371, 373-375 КПК України, суд,-

У Х В А Л И В:

ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України та призначити йому покарання у вигляді п`яти років позбавлення волі з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування призначеного покарання з випробуванням строком на два роки, якщо він протягом визначеного судом випробувального терміну не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки.

У відповідності зі ст. 76 КК України, покласти на ОСОБА_3 такі обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави витрати на залучення експертів в сумі 1731 гривня 80 копійок.

Речові докази: фрагмент пластику жовтого кольору, дзеркало заднього виду з електродротом та елементами кріплення, довідку про отримані тілесні ушкодження ОСОБА_3 , заяву на ім`я слідчого ОСОБА_15 про залучення до провадження в якості потерпілого від ОСОБА_5 (квитанція № 0419/17), які перебувають на зберіганні у камері схову (зберігання речових доказів) Криворізького ВП ГУНП в Дніпропетровській області знищити.

Вирок може бути оскаржений до Дніпровського апеляційного суду через Покровський районний суд міста Кривого Рогу протягом 30 днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення.

Суддя ОСОБА_1