БОЛГРАДСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 946/5070/25
Провадження № 1-кс/497/655/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

про повернення без розгляду скарги на дії прокурора

06.08.2025 року слідчий суддя Болградський районний суд Одеської області ОСОБА_1 , ознайомившись зі змістом скарги ОСОБА_2 на бездіяльність слідчого стосовно невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань,

ВСТАНОВИЛА:

06.08.2025р. до Болградського районного суду Одеської області з Одеського апеляційного суду з ухвалою про зміну територіальної підсудності надійшла скарга гр. ОСОБА_2 - на бездіяльність слідчого і прокурора (не зазначаючи яких конкретно) - стосовно невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань за її заявами від 02.07.2025р. до Ізмаїльської окружної прокуратури Одеської області та Ізмаїльського РВП ГУНП в Одеській області - якою заявниця просила зобов`язати уповноваженого слідчого Ізмаїльського РВП ГУНП в Одеській області та прокурора Ізмаїльської окружної прокуратури Одеської області внести до ЄРДР відомості за наступними фактами:

1. за фактом умисного та цілеспрямованого приховування посадовими особами ВККС України під час кваліфікаційного оцінювання судді ОСОБА_3 відомостей про факт вчинення особливо тяжкого злочину суддею ОСОБА_3 ;

2. за фактом ухвалення посадовими особами ВККС України завідомо незаконного рішення про відповідність судді Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області ОСОБА_3 займаній посаді;

3. за фактом умисного та цілеспрямованого приховування посадовими особами Вищої ради правосуддя під вирішення питання про звільнення судді ОСОБА_3 з посади судді Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області відомостей про факт вчинення суддею ОСОБА_3 особливо тяжкого злочину;

4. за фактом ухвалення посадовими особами Вищої ради правосуддя завідомо незаконного рішення про звільнення судді ОСОБА_3 з посади судді Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області у зв`язку з поданням заяви про відставку, та надати їй копію витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань.

У скарзі заявниця стверджує, що в листопаді-грудні 2017р. голова Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області ОСОБА_3 , домовившись з посадовими особами ДПСУ про незаконне полювання на острові Кислицький (ділянка Державного кордону України, Ізмаїльський район Одеської області), переправився на вказаний острів незаконно, разом з гр.гр. ОСОБА_4 і ОСОБА_5 на так званому «поромі «Кислицький»» (поромі ВИЛ-0224-К), - що незаконно використовувався ОСОБА_5 і ОСОБА_4 на підставі підроблених документів, і на тому острові суддя ОСОБА_3 застрелив (поранив) місцевого мешканця /гр. ОСОБА_6 / з вогнепальної зброї. При цьому, з метою доставлення ОСОБА_3 на острів Кислицький для керування вищезазначеним «поромом«Кислицький» (пором ВИЛ-0224-К), ОСОБА_4 і ОСОБА_5 використовували підроблені документи на цей пором. Так званий «пором «Кислицький»» (насправді пором ВИЛ-0224-К) незадовго до події на полюванні було захоплено ОСОБА_4 , ОСОБА_7 і ОСОБА_5 в результаті нападу з використанням вогнепальної зброї на підставі підроблених документів, виготовлених у вересні 2017 року у приміщенні Ізмаїльської місцевої прокуратури Одеської області ОСОБА_8 , ОСОБА_5 , ОСОБА_4 , ОСОБА_7 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та іншими особами за загальним злочинним керівництвом керівника Ізмаїльської місцевої прокуратури Одеської області ОСОБА_8 та за злочинного корупційного сприяння суддів Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області, посадових осіб суду, прокуратури та поліції, включаючи керівника Ізмаїльської місцевої прокуратури ОСОБА_8 ; суддя ОСОБА_3 та його охоронці відвезли ще живого потерпілого, застреленого суддею ОСОБА_3 , до Ізмаїльської лікарні, де йому зробили дві операції, і хотіли ампутувати руку. Проте згодом з огляду на більш ніж реальну загрозу для життя потерпілого суддею ОСОБА_3 разом з посадовими особами прокуратури та поліції було ухвалено таємне злочинне рішення перевезти потерпілого до Одеської обласної клінічної лікарні з одночасним максимальним приховуванням вказаного особливо тяжкого злочину від реєстрації в Єдиному реєстрі досудових розслідувань. Факт вбивства людини суддею ОСОБА_3 і факт перебування потерпілого в лікарні керівник Ізмаїльської місцевої прокуратури Одеської області ОСОБА_8 , інші прокурори, посадові особи органів поліції, слідчі судді Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області ОСОБА_12 , ОСОБА_13 і ОСОБА_14 та їх наближені приховали від громадськості, оскільки не хотіли, щоб ця історія спливла назовні. У подальшому, в корупційному та злочинному приховуванні вбивства людини суддею ОСОБА_3 на острові Кислицький брали участь майже усі судді Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області, включаючи слідчих суддів ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , які упродовж всього періоду з моменту здійснення нападу на пором ВИЛ-0224-К з боку ОСОБА_5 , ОСОБА_4 і ОСОБА_7 надавали вказаним особам корупційну підтримку у легалізації підроблених документів на ім`я ОСОБА_4 на так званий пором «Кислицький»» У подальшому голова Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області ОСОБА_13 віддав злочинний наказ продовжувати приховувати факт вбивства людини суддею ОСОБА_3 та факт знаходження потерпілого в лікарні. Відтак, за вказівкою голови суду ОСОБА_13 керівник апарату Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області ОСОБА_17 вчинила низку злочинних дій, спрямованих на приховуванні інформації про злочин вбивства, вчинений суддею ОСОБА_3 , від реєстрації в Єдиному реєстрі досудових розслідувань. У подальшому голова Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області ОСОБА_12 віддав злочинний наказ продовжувати приховувати факт вбивства людини суддею ОСОБА_3 та факт знаходження потерпілого в лікарні. Відтак за вказівкою голови суду ОСОБА_12 керівник апарату Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області ОСОБА_17 вчинила низку злочинних дій, спрямованих на подальше приховування інформації про злочин вбивства, вчинений суддею ОСОБА_3 , від реєстрації в Єдиному реєстрі досудових розслідувань. Справа про вбивство людини суддею ОСОБА_18 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 до Верховного Суду та Одеського апеляційного суду не надходила. Це означає, що справа, документи та відповідні докази були знищені на місцевому рівні, у тому числі завдяки спільним злочинним зусиллям суддів ОСОБА_12 , ОСОБА_14 , ОСОБА_13 , ОСОБА_16 і ОСОБА_15 , а також прокурора ОСОБА_8 , посадових осіб прокуратури та поліції, а також членів ВККС України та Вищої ради правосуддя, які приховали факт вбивства у процесі кваліфікаційного оцінювання судді ОСОБА_3 та подальшого звільнення судді ОСОБА_3 у відставку.

Однак, стверджує у скарзі заявниця, її вимоги були проігноровані, тому вона звертається до слідчого судді зі скаргою, якою просить зобов`язати уповноваженого слідчого Ізмаїльського РВП ГУНП в Одеській області та Ізмаїльську окружну прокуратури внести до ЄРДР відомості за наступними фактами: умисного та цілеспрямованого приховування посадовими особами ВККС України під час кваліфікаційного оцінювання судді ОСОБА_3 відомостей про факт вчинення особливо тяжкого злочину суддею ОСОБА_3 ; ухвалення посадовими особами ВККС України завідомо незаконного рішення про відповідність судді Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області ОСОБА_3 займаній посаді; умисного та цілеспрямованого приховування посадовими особами Вищої ради правосуддя при вирішенні питання про звільнення судді ОСОБА_3 з посади судді Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області відомостей про факт вчинення суддею ОСОБА_3 особливо тяжкого злочину; ухвалення посадовими особами Вищої ради правосуддя завідомо незаконного рішення про звільнення судді ОСОБА_3 з посади судді Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області у зв`язку з поданням заяви про відставку; зобов`язати уповноваженого слідчого Ізмаїльського РВП ГУНП в Одеській області відкрити кримінальне провадження за вказаними вище фактами.

Згідно ст.3 КПК України досудове розслідування стадія кримінального провадження, яка починається з моменту внесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань і закінчується закриттям кримінального провадження або направленням до суду обвинувального акту, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, клопотання про звільнення особи від кримінальної відповідальності; досудове слідство форма досудового розслідування, в якій здійснюється розслідування злочинів; дізнання форма досудового розслідування, в якій здійснюється розслідування кримінальних проступків; а дізнавач службова особа підрозділу дізнання органу Національної поліції, органу безпеки, органу Бюро економічної безпеки України, органу Державного бюро розслідувань, Національного антикорупційного бюро України, у випадках, установлених цим Кодексом, уповноважена особа іншого підрозділу зазначених органів, які уповноважені в межах компетенції, передбаченої цим Кодексом, здійснювати досудове розслідування кримінальних проступків.

Згідно п.п.1,2ч.1ст.7 КПК України зміст та форма кримінального провадження мають відповідати загальним засадам кримінального провадження, якими, зокрема, є верховенство права та законність. У випадках, якщо положення цього Кодексу не регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, застосовуються загальні засади кримінального провадження, визначені частиною першою статті 7 цього Кодексу (ч.6ст.9 КПК України). Встановлення правил підсудності має важливе значення для правильного функціонування судової системи, а також для виконання судами покладених на них завдань і визначення суду, компетентного здійснювати кримінальне провадження щодо конкретного кримінального правопорушення. Підсудність є ефективним засобом, який сприяє тому, щоб конкретна кримінальна справа розглядалася і вирішувалася судом законним, компетентним, незалежним і неупередженим, як того вимагають ст.7 Загальної декларації прав людини та ч.1ст.14 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права. Відповідно до п.1ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (надалі - Конвенція) «кожен при встановленні обґрунтованості будь-якого кримінального обвинувачення, висунутого проти нього, має право на розгляд судом, встановленим законом». А, відповідно до ч.1ст.8 ЗУ «Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016 №1402-VIII ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи в суді, до підсудності якого вона віднесена процесуальним законом. За допомогою правил підсудності забезпечується рівність всіх громадян перед законом і судом (ст.24 Конституції України та ст.10 КПК України). Питання про важливість суворого дотримання правил підсудності вбачається й з практики Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ). Зокрема, ЄСПЛ розглядає порушення вимог п.1ст.6 Конвенції, - як порушення правил територіальної підсудності внаслідок передання справи з одного суду до іншого без належного законного обґрунтування, незважаючи на наявність чітких підстав зміни територіальної підсудності, встановлених в КПК України (п.98 рішення ЄСПЛ у справі «Фельдман проти України»). Статтею 32 КПК України визначені загальні правила територіальної підсудності, зокрема, скарги на рішення, дії чи бездіяльність розглядаються за правилами гл.26 КПК України - слідчим суддею того місцевого суду, в межах юрисдикції якого знаходиться орган досудового розслідування. Зазначені правила застосовуються й до розгляду скарг і клопотань, територіальна підсудність стосовно яких прямо не визначена кримінальним процесуальним законом. Тобто, за правилами територіальної підсудності скарга на рішення, дію чи бездіяльність слідчого, дізнавача, прокурора подається до місцевого суду в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться орган досудового розслідування.

Судовий контроль за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні під час досудового розслідування здійснюється слідчим суддею суду першої інстанції, в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться орган досудового розслідування. Для визначення того, до якого місцевого суду може бути подано скаргу або клопотання слідчому судді ключове значення мають дві підстави: 1) територіальна юрисдикція місцевого суду; 2) знаходження органу досудового розслідування в межах відповідної територіальної юрисдикції місцевого суду.

Згідно з п. 3розділу ХІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про судоустрій та статус суддів» районні, міжрайонні, районні у містах, міські, міськрайонні суди продовжують здійснювати свої повноваження до утворення та початку діяльності місцевого окружного суду, юрисдикція якого розповсюджується на відповідну територію.

Таким чином, юрисдикція місцевого суду поширюється на відповідний район або кілька районів, район у місті, місто або місто і певний район навколо нього. Підсудність слідчому судді у кримінальному провадженні визначається за загальним правилом, що кримінальне провадження здійснюється судом, у межах територіальної юрисдикції якого вчинено кримінальне правопорушення. А, згідно ст.32 КПК України, "Кримінальне провадження здійснює суд, у межах територіальної юрисдикції якого вчинено кримінальне правопорушення." Відповідно до ч.1ст.218 КПК України досудове розслідування здійснюється слідчим (дізнавачем) того органу досудового розслідування, під юрисдикцією якого знаходиться місце вчинення кримінального правопорушення. Згідно ст. 304 ч. 2 п. 2 КПК України скарга на рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача чи прокурора, передбачені частиною першою статті 303 цього Кодексу, повертається, якщо вона не підлягає розгляду в цьому суді, тобто подана з порушенням правил територіальної підсудності. Відповідно до ст. 306 ч. 1 КПК України скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача чи прокурора розглядаються слідчим суддею місцевого суду, а в кримінальних провадженнях щодо кримінальних правопорушень, віднесених до підсудності Вищого антикорупційного суду, - слідчим суддею Вищого антикорупційного суду згідно з правилами судового розгляду, передбаченими статтями 318-380 цього Кодексу, з урахуванням положень глави 26 КПК України. А, зі змісту положень глави 26 КПК України вбачається, що територіальна підсудність скарг не визначена, однак відповідно до норм Кримінального процесуального Кодексу України заяви, скарги під час досудового розслідування розглядає слідчий суддя місцевого суду, у межах територіальної юрисдикції якого знаходиться орган досудового розслідування. Таким чином, з урахуванням положень ст.9ч.6 КПК України, зазначене правило слід застосовувати і до розгляду скарг та клопотань, територіальна підсудність щодо яких прямо не визначена процесуальним законом.

Встановлення правил підсудності має важливе значення для правильного функціонування судової системи, а також для виконання судами покладених на них завдань і визначення суду, компетентного здійснювати кримінальне провадження щодо конкретного кримінального правопорушення. Підсудність є ефективним засобом, який сприяє тому, щоб конкретна кримінальна справа розглядалася і вирішувалася судом законним, компетентним, незалежним і неупередженим, як того вимагають ст.7 Загальної декларації прав людини та ч.1ст.14 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права. Таку правову позицію висловив ВС в рішенні від 22.04.2020 у справі №51-1901впс-20.

Згідно п.1ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (надалі Конвенція) «кожен при встановленні обґрунтованості будь-якого кримінального обвинувачення, висунутого проти нього, має право на розгляд судом, встановленим законом». А відповідно до ч.1ст.8 ЗУ «Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016 №1402-VIII ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи в суді, до підсудності якого вона віднесена процесуальним законом. За допомогою правил про підсудність забезпечується також рівність всіх громадян перед законом і судом (ст.24 Конституції України та ст.10 КПК України). Будучи одним з проявів цієї конституційної засади, чітко встановлена законом підсудність набуває ознак суб`єктивного права людини на законного суддю, тобто права будь-якої людини знати наперед, який саме суд і в якому складі відповідно до закону правомочний здійснювати стосовно нього судове провадження, якщо така необхідність виникне. Важливість суворого дотримання правил про підсудність доводиться і практикою Європейського суду з прав людини. Зокрема, як порушення вимог п.1ст.6 Конвенції ЄСПЛ розглядає порушення правил територіальної підсудності внаслідок передання справи з одного суду до іншого без належного законного обґрунтування, незважаючи на наявність чітких підстав зміни територіальної підсудності, встановлених у КПК України (див. пункт 98 рішення ЄСПЛ у справі «Фельдман проти України»).

Чинним КПК України зокрема, п.2ч.2ст.304, регламентовано повернення скарги, яка не підлягає розгляду в цьому суді, при цьому не передбачено, які саме випадки вказують на неможливість розгляду скарги саме в цьому суді.

Тому, враховуючи вищевикладене, слідчий суддя дійшов висновку, що, у даному випадку необхідно звернутись до загальних засад кримінального провадження, а саме - законності, що регламентована ч.6ст.9 КПК України, якою визначено, що у випадках, коли положення цього Кодексу не регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, застосовуються загальні засади кримінального провадження, визначені ч.1ст.7 цього Кодексу, тому слідчий суддя, слідчий та прокурор мають керуватися виключно положеннями КПК України та нормативно-правовими актами, які йому не суперечать.

Виходячи з того, що законодавець у більшості випадків прямо зазначає, що судовий контроль за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні під час досудового розслідування здійснюється слідчим суддею суду першої інстанції, в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться орган досудового розслідування, що здійснює досудове розслідування (ч.7ст.100,ч.2 ст.132, ч.1ст.184, ч.1ст.192, ч.1ст.199, ч.1ст.201, ч.3ст.244), то, з урахуванням положень ч.6ст.9 КПК України, правильним є застосування зазначеного правила й до розгляду скарг, клопотань, територіальна підсудність щодо яких прямо не визначена процесуальним законом (зокрема ч.1ст.306 КПК України).

Згідно ст.33-1 КПК України - Вищому антикорупційному суду підсудні кримінальні провадження стосовно корупційних кримінальних правопорушень, передбачених в примітці статті 45 Кримінального кодексу України, статтями 206-2, 209, 211, 366-2, 366-3 КК України. Відповідно до ч.2 цієї статті - слідчі судді Вищого антикорупційного суду здійснюють судовий контроль за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальних провадженнях щодо кримінальних правопорушень, віднесених до підсудності Вищого антикорупційного суду відповідно до частини першої цієї статті.

Отже, вищевказана скарга про вчинення злочину посадовими особами ВККС України та Вищої ради правосуддя "щодо надання злочинного сприяння судді та голові Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області ОСОБА_3 " - має розглядатися слідчим суддею щодо кримінальних правопорушень, віднесених до підсудності Вищого антикорупційного суду відповідно до ст.33-1 КПК України.

Враховуючи викладене, вищевказану скаргу гр. ОСОБА_2 мала подати до Вищого антикорупційного суду . Таким чином, на підставі п.2 ч. 2ст.304 КПК України, скарга підлягає поверненню, оскільки її подано з порушенням правил територіальної підсудності, тобто дана скарга не підлягає розгляду Болградським районним судом Одеської області.

Одночасно слідчий суддя вважає за необхідне роз`яснити заявнику, що повернення скарги не позбавляє заявника звернутися з цією ж скаргою до належного суду. Крім того, ст.ст.307,309КПК України визначено вичерпний перелік ухвал слідчого судді, які можуть бути оскаржені в апеляційному порядку під час досудового розслідування. А. тому можливість оскарження ухвали слідчого судді, якою повернуто скаргу не передбачена чинним кримінально-процесуальним Законом.

Керуючись ст.ст.32-33,218,303-304 КПК України, суд

постановив:

Повернути без розгляду ОСОБА_2 її скаргу від 02.07.2025р. до Ізмаїльської окружної прокуратури Одеської області та Ізмаїльського РВП ГУНП в Одеській області про вчинення злочину посадовими особами ВККС України та Вищої ради правосуддя щодо надання злочинного сприяння судді та голові Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області ОСОБА_3 після вчинення ним вбивства людини з вогнепальної зброї на острові Кислицький за сприяння ОСОБА_4 і ОСОБА_5 , для подання її до належного суду.

Роз`яснити заявнику, що повернення скарги не позбавляє його права повторного звернення до слідчого судді, суду у порядку, що передбачений КПК України з дотриманням територіальної підсудності.

Ухвала апеляційному оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1