У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13.05.25 слідчий суддя Білоцерківського міськрайонного суду Київської області ОСОБА_1 , ознайомившись із матеріалами скарги ОСОБА_2 на бездіяльність слідчого Білоцерківського районного Управління поліції Головного управління Національної поліції в Київській області ОСОБА_3 у кримінальному провадженні № 0000022,

У С Т А Н О В И В:

13.05.2025 до слідчого судді Білоцерківського міськрайонного суду Київської області надійшла скарга ОСОБА_2 на бездіяльність слідчого Білоцерківського районного Управління поліції Головного управління Національної поліції в Київській області ОСОБА_3 у кримінальному провадженні № 0000022 в порядку 303 КПК України.

Скаржник ОСОБА_2 у своїй скарзі в порядку ст. 303 КПК України просить слідчого суддю викликати до суду як самого слідчого ОСОБА_4 так і його керівника ОСОБА_5 щоб в судовому порядку з`ясувати, чому вони намагаються перекласти вину гр. ОСОБА_6 як головуючої у пленарних засіданнях селищної ради керуючої процесом прийняття колективних рішень, на депутатів селищної ради?. Зобов`язати слідчого ОСОБА_4 і його керівника ОСОБА_5 вирішити питання із прокуратурою про виділення в окреме впровадження матеріалів справи № 0000022 від матеріалів впроваджень № 0000007 та № 0000929. Зобов`язати слідчого ОСОБА_4 сформувати та голосити підозру у вчиненні протиправного діяння за впровадженням № 0000022 попередньо погодивши це з прокуратурою. Зобов`язати слідчого ОСОБА_4 сформувати обвинувачення у вчиненні карного діяння за впровадженням № 0000022 та погодивши це з процесуальним прокурором направити матеріали до суду на розгляд справи по суті.

Слідчий суддя, дослідивши скаргу та додані до неї матеріали вважає за необхідне зазначити наступне.

Згідно з ч. 1 ст. 7 КПК України, зміст та форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження.

Відповідно до ч. 1 ст. 26 КПК України, сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом.

Порядок звернення до суду за судовим захистом у кримінальному провадженні врегульований Кримінальним процесуальним кодексом України.

Главою 26 КПК України визначено порядок оскарження рішень, дій чи бездіяльності під час досудового розслідування.

Частиною 1 ст. 303 КПК України передбачено, які рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача або прокурора підлягають оскарженню під час досудового провадження та визначено суб`єктів оскарження рішень.

Так, відповідно до частини 1 статті 303 КПК України на досудовому провадженні можуть бути оскаржені такі рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача, прокурора: 1) бездіяльність слідчого, дізнавача, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, у неповерненні тимчасово вилученого майна згідно з вимогами статті 169 цього Кодексу, а також у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк; 2) рішення слідчого, дізнавача, прокурора про зупинення досудового розслідування; 3) рішення слідчого, дізнавача про закриття кримінального провадження; 4) рішення прокурора про закриття кримінального провадження та/або провадження щодо юридичної особи; 5) рішення прокурора, слідчого, дізнавача про відмову у визнанні потерпілим; 6) рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача або прокурора при застосуванні заходів безпеки; 7) рішення слідчого, дізнавача, прокурора про відмову в задоволенні клопотання про проведення слідчих (розшукових) дій, негласних слідчих (розшукових) дій; 8) рішення слідчого, дізнавача, прокурора про зміну порядку досудового розслідування та продовження його згідно з правилами, передбаченими главою 39 цього Кодексу; 9-1) рішення прокурора про відмову в задоволенні скарги на недотримання розумних строків слідчим, прокурором під час досудового розслідування; 10) повідомлення слідчого, дізнавача, прокурора про підозру після спливу одного місяця з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні кримінального проступку або двох місяців з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні злочину, але не пізніше закриття прокурором кримінального провадження або звернення до суду із обвинувальним актом; 11) відмова слідчого, дізнавача, прокурора в задоволенні клопотання про закриття кримінального провадження з підстав, передбачених пунктом 9-1 частини першої статті 284 цього Кодексу.

Європейський суд з прав людини у своїй прецедентній практиці виходить із того, що положення пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному право на звернення до суду. Проте, право на суд не є абсолютним і воно може бути піддане обмеженням, тому що право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання з боку держави.

З вивченої скарги вбачається, що скаржник не оскаржує певну бездіяльність слідчого, а просить слідчого суддю викликати до суду як самого слідчого ОСОБА_4 так і його керівника ОСОБА_5 щоб в судовому порядку з`ясувати, чому вони намагаються перекласти вину гр. ОСОБА_6 як головуючої у пленарних засіданнях селищної ради керуючої процесом прийняття колективних рішень, на депутатів селищної ради?. Зобов`язати слідчого ОСОБА_4 і його керівника ОСОБА_5 вирішити питання із прокуратурою про виділення в окреме впровадження матеріалів справи № 0000022 від матеріалів впроваджень № 0000007 та № 0000929. Зобов`язати слідчого ОСОБА_4 сформувати та голосити підозру у вчиненні протиправного діяння за впровадженням № 0000022 попередньо погодивши це з прокуратурою. Зобов`язати слідчого ОСОБА_4 сформувати обвинувачення у вчиненні карного діяння за впровадженням № 0000022 та погодивши це з процесуальним прокурором направити матеріали до суду на розгляд справи по суті.

Отже, скаржник просить зобов`язати слідчого та прокурора вчинити вказані дії, які відносяться до дискреційних (виключних) повноважень слідчого та прокурора.

Системний аналіз КПК України дозволяє розширити підстави виділення матеріалів досудового розслідування в окреме. Так, ч. 10 ст. 216 КПК України та прямо уповноважує прокурора, який здійснює нагляд за досудовим розслідуванням, у разі неможливості виділення матеріалів в окреме провадження, своєю постановою визначати підслідність кримінальних правопорушень, якщо під час досудового розслідування буде встановлено інші кримінальні правопорушення, вчинені особою, щодо якої ведеться досудове розслідування, або іншою особою, якщо вони пов`язані зі кримінальними правопорушеннями, вчиненими особою, щодо якої ведеться досудове розслідування, і які не підслідні тому органу, який здійснює у кримінальному провадженні досудове розслідування. Наступна підстава походить зі змісту ч. 3 ст. 280 КПК України, згідно з якою, якщо у кримінальному провадженні є два або декілька підозрюваних, а підстави для зупинення стосуються не всіх, прокурор має право виділити досудове розслідування і зупинити його стосовно окремих підозрюваних. Обов`язковому виділенню в окреме провадження підлягають і матеріали особливих порядків кримінальних проваджень, у разі, якщо: 1) кримінальне провадження здійснюється щодо кількох осіб, які підозрюються чи обвинувачуються у вчиненні одного або кількох кримінальних правопорушень, і згода щодо укладення угоди досягнута не з усіма підозрюваними чи обвинуваченими, угода може бути укладена з одним (кількома) з підозрюваних чи обвинувачених. А кримінальне провадження щодо особи чи осіб, з якими досягнуто згоди, підлягає виділенню в окреме провадження ; 2) неповнолітній підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення разом із повнолітнім, повинна бути з`ясована можливість виділення в окреме цього кримінального провадження щодо неповнолітнього під час досудового розслідування

Тобто, у розумінні норм КПК України рішення щодо об`єднання чи виділення матеріалів досудового розслідування приймає виключно прокурор.

Крім цього, слідчий суддя зазначає, що підозра це передусім є процесуальним рішенням, яке приймається прокурором або слідчим за погодженням з прокурором на стадії досудового провадження і лише у випадку наявності достатніх доказів для підозри особи у вчиненні кримінального правопорушення.

Відповідно до ст. 2 КПК України визначено, що завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Відповідно до п. 18 ч. 1 ст. 3 КПК України, слідчий суддя - суддя суду першої інстанції, до повноважень якого належить здійснення у порядку, передбаченому цим Кодексом, судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні.

Відповідно до ч. 5 ст. 40 КПК України слідчий, здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог цього Кодексу, є самостійним у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку осіб, що не мають на те законних повноважень, забороняється. Органи державної влади, органи місцевого самоврядування, підприємства, установи та організації, службові особи, інші фізичні особи зобов`язані виконувати законні вимоги та процесуальні рішення слідчого.

Згідно з ч. 3 ст. 26 КПК України, слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом.

Частиною першою статті 303 КПК України встановлено вичерпний перелік рішень, дій чи бездіяльності слідчого або прокурора, які можуть бути оскаржені під час досудового розслідування.

Згідно з ч. 4 ст. 304 КПК України слідчий суддя відмовляє у відкритті провадження у разі, якщо скарга подана на рішення, дію чи бездіяльність слідчого, що не підлягає оскарженню.

Враховуючи викладене, слідчий суддя вважає за необхідне відмовити у відкритті провадження за скаргою ОСОБА_2 на бездіяльність слідчого Білоцерківського районного Управління поліції Головного управління Національної поліції в Київській області ОСОБА_3 у кримінальному провадженні № 0000022.

На підставі викладеного, керуючись статтями 303, 304, 309 КПК України, слідчий суддя,

П О С Т А Н О В И В :

У відкритті провадження за скаргою ОСОБА_2 на бездіяльність слідчого Білоцерківського районного Управління поліції Головного управління Національної поліції в Київській області ОСОБА_3 у кримінальному провадженні № 0000022 - відмовити.

Копію ухвали невідкладно надіслати особі, яка подала скаргу, разом зі скаргою та усіма доданими до неї матеріалами.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Якщо ухвалу слідчого судді було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання копії судового рішення.

СуддяОСОБА_7