Роздільнянський районний суд Одеської області
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 511/2303/21

Номер провадження: 1-кп/511/235/25

23.09.2025 року Роздільнянський районний суд Одеської області в складі:

головуючого судді - ОСОБА_1

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

за участю: прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого - ОСОБА_4 ,

захисника обвинуваченого адвоката - ОСОБА_5 ,

законного представника неповнолітніх потерпілих ОСОБА_6 ,

представника потерпілого - адвоката ОСОБА_7 ,

розглянувши у закритому судовому засіданні в залі суду м. Роздільна Одеської області клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою по кримінальному провадженню № 0000784, внесеного до ЄРДР від 20.04.2021 року за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Єлизаветівка Роздільнянського району Одеської області, громадянина України, з середньо-спеціальною освітою, не одруженого, офіційно не працюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.152, ч.3 ст.153 КК України,

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Роздільнянського районного суду Одеської області на розгляді перебуває дане кримінальне провадження.

Відносно ОСОБА_4 , обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, продовжений ухвалою суду до 30 серпня 2025 року включно.

В судовому засіданні прокурор заявив клопотання про необхідність продовження на період судового розгляду даного кримінального провадження обвинуваченому ОСОБА_4 запобіжного заходу у виді тримання під вартою терміном на 60 днів, мотивоване тим, що обвинувачений звинувачується у вчиненні особливо тяжкого та тяжкого злочинів, згідно обвинувального акту потерпілі від злочину діти, вважає, що більш м`які запобіжні заходи не забезпечать належної процесуальної поведінки обвинуваченого, ризики, раніше встановлені судом, передбачені п.п.1,2,3 ч.1 ст.177 КПК України не відпали не зменшилися.

Прокурор в судовому засіданні клопотання підтримав та просив його задовольнити.

Представники неповнолітніх потерпілих підтримали думку прокурора.

Обвинувачений та його захисник заперечували проти продовження обвинуваченому такого виду запобіжного заходу, просили обрати більш м`який запобіжний захід. На думку сторони захисту, прокурор переписує попередні клопотання, доказів наявності ризиків не надає, обвинувачений наміру ухилятися від суду не має, на свідків та потерпілих жодного разу не впливав, всі ризики, зазначені прокурором є припущенням, твердження прокурора, що винуватість обвинуваченого підтверджена дослідженими в судовому засіданні доказами не відповідає дійсності.

Відповідно до ч.3 ст. 331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати, обрати або продовжити запобіжний захід щодо обвинуваченого.

Відповідно до положень ст.177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам, зокрема переховуватися від суду, незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому кримінальному провадження.

При вирішенні питання про обрання, продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою суд повинен врахувати обставини, передбачені ст.178 КПК України, зокрема, тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується особа та дані, які її характеризують і можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

Суд, заслухавши думку прокурора, представників потерпілих, обвинуваченого і захисника, давши оцінку обґрунтованості заявленого клопотання, прийшов до висновку про його задоволення з наступних підстав.

Суд по теперішній час вважає, що продовжує існувати ризик ухилення та переховування обвинуваченого від суду та не виконання його процесуальних рішень, оскільки він звинувачується у вчиненні тяжкого та особливо тяжкого злочинів проти здоров`я неповнолітніх і продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченого є виправданим заходом, оскільки цього вимагає справжній інтерес суспільства. (п.1 ч.1 ст.177 КПК України) .

Також суд вважає вагомою обставиною для тримання обвинуваченого під вартою наявність у кримінальному провадженні неповнолітніх потерпілих, з матір`ю яких ОСОБА_4 перебував в цивільному шлюбі згідно обвинувального акту, а також заяви матері на попередніх судових засіданнях про погрози з боку обвинуваченого на її адресу, що свідчить про наявність ризику, передбаченого п.3 ч.1 ст. 177 КПК України, а саме, що обвинувачений ОСОБА_4 за відсутності менш суворого запобіжного заходу зможе незаконно впливати на неповнолітніх потерпілих та їх законного представника свою колишню співмешканку, дізнавшись про місце їх проживання і знаючи місце проживання бабуся неповнолітніх потерпілих матері законного представника.

Відповідно до роз`яснень Верховного Суду від 02.03.3022 року «Щодо окремих питань здійснення кримінального провадження в умовах воєнного стану» при розгляді клопотань органів досудового розслідування суд використовує всі наявні документи і матеріали справи, зокрема і судові рішення у формі, в якій вони внесені до Єдиного державного реєстру судових рішень.

Матеріали кримінального провадження перебувають у розпорядженні суду.

Ризики, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений може здійснювати спроби протидії кримінальному провадженню у формах, що передбачені ч.1 ст.177 КПК, слід вважати наявними за умови встановлення обґрунтованої ймовірності можливості здійснення обвинуваченим зазначених дій.

При цьому, КПК не вимагає доказів того, що обвинувачений обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому, оскільки під поняттям «ризик» - слід розуміти обґрунтовану ймовірність протидії кримінальному провадженню у формах, передбачених ч.1 ст.177 КПК.

Запобіжний захід застосовується/продовжується з метою попередження ризиків здійснення такої поведінки обвинуваченого та, як наслідок, унеможливлення здійснення негативного впливу на хід та результати кримінального провадження. Тобто в даному випадку, слідчий, прокурор, слідчий суддя чи суд мають зробити висновки прогностичного характеру, коли доказування спрямоване не на подію, яка відбулася в минулому, а на встановлення фактичних даних, які дозволять стверджувати про подію, яка може статися з достатньою долею ймовірності у майбутньому.

Час перебування обвинуваченого ОСОБА_4 під вартою не свідчить про те, що відпав ризик впливу на потерпілих та свідків, та як відносно нього був ухвалений обвинувальний вирок судом першої інстанції, але він був скасований судом апеляційної інстанції з процесуальних підстав, розгляд справи розпочався судом першої інстанції спочатку і вказані особи підлягають новому допиту в судовому засіданні.

Наразі триває дослідження письмових доказів сторони обвинувачення.

Також суд вважає, що раніше встановлені судом фактори, пов`язані зі способом життя обвинуваченого, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками вказують на те, що ОСОБА_4 офіційно не працевлаштований, за місцем реєстрації не проживає, має закордонний паспорт та за родом своєї діяльності неодноразово перетинав кордон, а тому з огляду на норми ч. 5 ст.176 КПК України лише запобіжний захід у виді тримання під вартою здатен мінімізувати ймовірність вчинення обвинуваченим дій, спрямованих на ухилення від можливого покарання.

Суд вважає, що дані ризики є триваючими і вони не відпали на час на час розгляду даного клопотання.

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 31.03.2025 року встановлено наявність ризику переховування обвинуваченого від суду, оскільки обвинувачений усвідомлює імовірність повторного визнання його вини за висунутим обвинуваченням у вчиненні особливо тяжкого та тяжкого злочинів.

Матеріали справи не містять інших даних про застереження, які б унеможливлювали перебування обвинуваченого під вартою. Стороною захисту також не надано будь-яких документів, які б свідчили про неможливість перебування останнього під вартою.

Відповідно до ч. 3 ст. 183 КПК України суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

Згідно п. 1 ч. 4 ст. 183 КПК України, слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні: щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування.

З урахуванням викладеного, враховуючи, що ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, вчинених із застосуванням насильства та погрозою його застосування відносно неповнолітніх осіб, суд приходить до переконання про необхідність продовження застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави.

Керуючись ст.ст. 177, 178, 183, 194, 331 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

Клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_4 - задовольнити.

Продовжити ОСОБА_4 , обвинуваченому у вчиненні кримінальних правопорушень за ч. 4 ст. 152, ч. 3 ст. 153 КК України, запобіжний захід у виді тримання під вартою на строк 60 (шістдесят) днів до 21 листопада 2025 року (включно).

Копію ухвали направити до Державної установи "Одеська виправна колонія (№14)" - для виконання, прокурору, ОСОБА_4 - для відома.

Ухвала суду підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала підлягає оскарженню протягом п`яти днів з дня її проголошення до Одеського апеляційного суду відповідно до п. 1-1 ч. 2 ст. 395 КПК України.

Суддя: ОСОБА_1