ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/817/204/25 Доповідач - ОСОБА_2
Категорія - продовження строків тримання під вартою
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 серпня 2025 р. Колегія суддів Тернопільського апеляційного суду в складі:

головуючого судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі - ОСОБА_5 ,

з участю підозрюваного - ОСОБА_6 ,

захисника - ОСОБА_7 ,

прокурора - ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Тернопільського апеляційного суду матеріали кримінального провадження №11-сс/817/204/25 за апеляційною скаргою захисника підозрюваного ОСОБА_6 - адвоката ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 01 серпня 2025 року про продовження щодо підозрюваного ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, -

В С Т А Н О В И Л А :

Ухвалою слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 01 серпня 2025 року клопотання старшого слідчого в ОВС слідчого відділу УСБУ в Тернопільській області ОСОБА_9 , погоджене заступником керівника Тернопільської обласної прокуратури ОСОБА_10 про продовження строку тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_6 задоволено, продовжено строк тримання під вартою підозрюваного до 29.09.2025.

Не погоджуючись із рішенням слідчого судді, захисник підозрюваного ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій просить його змінити та обрати до підозрюваного більш м`який запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту або визначити розмір застави.

Посилається на те, що переховування ОСОБА_6 від органів досудового розслідування нічим не підтверджується з огляду на відсутність в матеріалах справи доказів його перебування в розшуку чи намірів уникати слідства, натомість, з поданих документів вбачається, що він веде сімейний спосіб життя, дотримується сімейних цінностей та допомагає матері й бабусі, яка потребує догляду.

Наголошує на тому, що ризик впливу підозрюваного на свідків або експертів є необґрунтованим та не підтверджений жодними належними доказами оскільки свідок у кримінальному провадженні вже допитаний та має змінені анкетні дані, а відомостей про можливий вплив на експертів у матеріалах немає.

Зазначає, що застосування до підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу, зокрема цілодобового домашнього арешту з носінням електронного браслета та забороною спілкування з іншими особами, повністю усуває ризики, визначені статтею 177 КПК України, і відповідає цілям кримінального провадження.

Стверджує, що орган досудового розслідування зробив помилковий аналіз обставин, намагаючись надати їм ознак більш тяжкого правопорушення посилаючись на те що з матеріалів клопотання (зокрема, з телефонних переписок) вбачається, що ОСОБА_6 шукав підробіток через телеграм-канали ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) у зв`язку з важким матеріальним становищем, а не з метою ослаблення держави чи вчинення терористичного акту.

Підкреслює, що у телефонних повідомленнях йдеться лише про обговорення оплати та завдань без ознак умислу на насильницькі дії, під час допиту ОСОБА_6 добровільно видав предмети, які орган досудового розслідування трактує як засоби для вчинення злочину, при цьому відмовившись завершити будь-які незаконні дії, а придбані ним речі мають суто побутове або господарське призначення (телефон для матері, шприци для свиней, ваги для контролю дієти, побутові хімікати тощо).

Наголошує на тому, що у матеріалах відсутні будь-які ознаки наміру ОСОБА_6 придбавати речовини чи предмети, які могли б бути використані для виготовлення вибухових або небезпечних засобів (окислювачі, електроліти, селітра, лампочки 0.3 В, стартові SIM-карти тощо, що виключає умисел на вчинення терористичного акту або будь-яких дій на шкоду державі.

Вважає доцільним змінити запобіжний захід на домашній арешт, оскільки підозрюваний не має доступу до жодних доказів, що могли б бути знищені (усі вилучені під час обшуку), не знає свідків та не може на них впливати, а його пересування під контролем електронного засобу виключає можливість ухилення від слідства чи перешкоджання провадженню.

Не погоджується з висновком слідчого судді про наявність ризику вчинення нового злочину або перешкоджання провадженню, оскільки за час попереднього тримання під вартою (понад 30 днів) органом досудового розслідування проведено лише одну слідчу дію - слідчий експеримент.

Зазначає, що стан здоров`я ОСОБА_6 критичний і унеможливлює його подальше утримання в умовах СІЗО (Чортківська УВП №26) оскільки він має інсулінозалежний цукровий діабет 1 типу з важкими ускладненнями (кетоацидоз, панкреатит, судоми), потребує суворої дієти та добової дози інсуліну понад 60 одиниць, що офіційно підтверджується медичними довідками та епікризами. На підтвердження вказаних доводів наводить припис Додатку 13 до Порядку організації надання медичної допомоги засудженим, згідно з яким цукровий діабет із добовою дозою інсуліну понад 60 одиниць належить до захворювань, несумісних із перебуванням під вартою без належного лікування.

Підкреслює, що під час утримання в СІЗО державою не забезпечується необхідна кількість інсуліну, ліки купує мати підозрюваного, а умови утримання та відсутність спеціальної дієти призводять до різкого погіршення стану здоров`я, загрожуючи його життю.

Посилається на практику Європейського суду з прав людини (справа «Манчіні проти Італії»), згідно з якою домашній арешт прирівнюється за наслідками до позбавлення волі, але є менш суворим заходом і може досягти тих самих процесуальних цілей.

Стверджує, що застосування тримання під вартою без визначення застави є занадто суворим заходом, невиправданим з огляду на особу підозрюваного - молодий вік, відсутність судимостей, міцні соціальні зв`язки, позитивну характеристику та критичний стан здоров`я.

Заслухавши суддю-доповідача, підозрюваного та його захисника, які підтримали апеляційну скаргу з мотивів у ній викладених та прокурора, який щодо задоволення апеляційної скарги заперечив, вивчивши матеріали кримінального провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів прийшла до наступних міркувань.

Відповідно до ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим, тобто ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом, на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу, з наведенням належних і достатніх мотивів та підстав його ухвалення.

Як вбачається із матеріалів справи, слідчим відділом УСБУ в Тернопільській області здійснюється досудове розслідування у об`єднаному кримінальному провадженні, №0000043 від 09.06.2025, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 113 та ч. 1 ст. 14, ч. 1 ст. 258 КК України.

09.06.2025 внесено відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000043, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 113 КК України, зокрема за фактом того, що 03.06.2025 громадянин України ОСОБА_6 , з метою ослаблення держави вчинив підпал релейної шафи АТ «Українська залізниця», що знаходиться на автодорозі між м. Борщів та с. Цигани Чортківського району Тернопільської області, на залізничному перегоні Тересин-Скала-Подільська (4км.), яка має важливе народногосподарське та оборонне значення, скоєний в умовах воєнного стану.

В ході здійснення досудового розслідування у даному кримінальному провадженні 11.06.2025 о 03 год. 10 хв. ОСОБА_6 затримано в порядку ст. 208 КПК України.

11.06.2025 ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 113 КК України, тобто у вчиненні з метою ослаблення держави підпалу, спрямованого на зруйнування, пошкодження об`єкта, який має важливе народногосподарське значення, вчиненому в умовах воєнного стану (диверсії).

Ухвалою слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 12.06.2025 стосовно ОСОБА_6 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 03 год. 10 хв. 09.08.2025, без визначення розміру застави.

Окрім цього, 26.06.2025 внесено відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000044, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 14, ч. 1 ст. 258 КК України, зокрема за фактом того, що у травні - червні 2025 року громадянин України ОСОБА_6 , погодившись на пропозицію невстановленої особи в месенджері «Telegram» з акаунтом « ОСОБА_11 » отримавши від останнього грошові кошти, придбавши визначення останнім предмети та інгредієнти, створив умови необхідні для виготовлення саморобного вибухового пристрою для подальшого вчинення терористичного акту на території Тернопільської області.

27.06.2025 у кримінальному провадженні № 0000044 від 26.06.2025, ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 14, ч. 1 ст. 258 КК України, тобто у готуванні до вчинення терористичного акту, тобто вчинення вибуху, який створював небезпеку для життя чи здоров`я людини або заподіяння значної майнової шкоди чи настання інших тяжких наслідків, з метою порушення громадської безпеки, залякування населення.

Постановою заступника керівника Тернопільської обласної прокуратури від 09.07.2025 матеріали досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000043 від 09.06.2025 за підозрою ОСОБА_6 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 113 КК України, та матеріали досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000044 від 26.06.2025 за підозрою ОСОБА_6 у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 14, ч. 1 ст. 258 КК України, об`єднано в одне провадження за № 0000043.

Ухвалою слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 01 серпня 2025 року клопотання старшого слідчого в ОВС слідчого відділу УСБУ в Тернопільській області ОСОБА_9 , погоджене заступником керівника Тернопільської обласної прокуратури ОСОБА_10 про продовження строку тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_6 задоволено, продовжено строк тримання під вартою підозрюваного до 29.09.2025, яка є предметом перегляду в апеляційному порядку.

Колегія суддів погоджується з висновком слідчого судді про обґрунтованість підозри ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень, яка підтверджується матеріалами кримінального провадження, які слідчий суд дослідив у судовому засіданні та детально навів в ухвалі(протокол огляду місця події від 09.06.2025; протокол допиту свідка від 09.06.2025; протокол проведення слідчого експерименту від 03.07.2025; протокол допиту представника юридичної особи, яка є потерпілим - начальника ВСП «Тернопільська дистанція сигналізації і зв`язку» РФ «Львівська залізниця» АТ «Українська залізниця» від 08.07.2025; протокол обшуку від 10-11.06.2025; протоколом огляду від 11.06.2025; протокол огляду від 13.06.2025; протокол огляду від 19.06.2025; протокол допиту свідка від 25.07.2025.)

Як вірно встановлено слідчим суддею, на даний час не зменшилися та продовжують існувати ризики, передбачені ст. 177 КПК України, а саме: переховування підозрюваного від органів досудового розслідування та/або суду, що зумовлено підозрою ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 14, ч. 1 ст. 258, ч. 2 ст. 113 КК України, одне з яких є особливо тяжким злочином відповідно до ст.12 КК України та за яке передбачено покарання виключно у виді позбавлення волі на строк п`ятнадцять років або довічне позбавлення волі, а тому, усвідомлюючи тяжкість інкримінованого злочину та розмір покарання, яке йому загрожує, підозрюваний може умисно переховуватись від органів досудового розслідування та суду; незаконного впливу на свідків у цьому кримінальному провадженні, оскільки, ризик надання ними неправдивих показань або відмови від дачі показань не зменшився з огляду на те, що згідно зі ст. 23 КПК України на стадії судового розгляду доказове значення матимуть показання цих осіб, отримані безпосередньо судом саме під час усного допиту у судовому засіданні ; ризик вчинити інше аналогічне кримінальне правопорушення, оскільки ОСОБА_6 може знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, оскільки на даний час органом досудового розслідування проведено першочергові слідчі дії, спрямовані на встановлення обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженню, у зв`язку із цим органом досудового розслідування проводяться слідчі (розшукові) дії, спрямовані на проведення повного та об`єктивного дослідження всіх обставин вчинення кримінальних правопорушень ОСОБА_6 , водночас, підозрюваний перебуваючи на волі, для уникнення від кримінальної відповідальності, може знищити, приховати або спотворити документи, речі, які в подальшому будуть використані як докази у зазначеному кримінальному провадженні та мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; ризик того, що підозрюваний може вчинити інше кримінальне правопорушення, оскільки не працює, відтак законного джерела доходу не має, у даному кримінальному провадженні підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушення, з корисливих мотивів, що в цілому свідчить про те, що підозрюваний, переслідуючи корисливий мотив, з метою власної вигоди, може вчинити інше аналогічне кримінальне правопорушення.

Відповідно до положень ч. 3 ст. 199 КПК України слідчий суддя навів обставини, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про застосування строку тримання під вартою, якими є необхідність проведенння значного обсягу слідчих та процесуальних дій, існування яких не обов`язково повинно бути зумовлене тим, що підозрюваний може перешкоджати досудовому розслідуванню.

Також слідчий суддя врахував обставини, визначені ст.178 КПК України, зокрема те що ОСОБА_6 не має постійного місця роботи та законного джерела доходу, та підозрюється у вчиненні злочину проти основ національної безпеки України з корисливих мотивів, що свідчить про те, що останній, переслідуючи корисливий мотив, з метою власної вигоди, може вчинити інше аналогічне кримінальне правопорушення.

Посилання захисника на недоведеність вказаних ризиків, колегія суддів вважає необґрунтованими з огляду на існування вищезгаданих обставин, що підтверджує те, що ОСОБА_6 має реальну можливість їх здійснити у цьому кримінальному провадженні в майбутньому, а застосовання запобіжного заходу має на меті попередження ризиків здійснення такої поведінки підозрюваним та, як наслідок, унеможливлення здійснення негативного впливу на хід та результати кримінального провадження.

Тобто в даному випадку, слідчий суддя зробив вірні висновки прогностичного характеру, коли доказування спрямоване не на подію, яка відбулася в минулому, а на встановлення фактичних даних, які дозволять стверджувати про подію, яка може статися з достатньою долею ймовірності у майбутньому.

Колегія суддів вважає, що ухвала слідчого судді відповідає практиці Європейського Суду з прав людини щодо забезпечення судовим рішенням не тільки прав підозрюваного, визначених ст.5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, а й високих стандартів охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Також слідчий суддя з урахуванням особи підозрюваного, наявних ризиків, обставин вчинення кримінального правопорушення, вірно не визначив розмір застави, оскільки відповідно до п. 5 ч. 4 ст. 183 КПК України це є його правом. При цьому колегія суддів виходить з того що ОСОБА_6 підозрюється у готуванні до вчинення терористичного акту, тобто вчинення вибуху, який створював небезпеку для життя чи здоров`я людини або заподіяння значної майнової шкоди чи настання інших тяжких наслідків, з метою порушення громадської безпеки, залякування населення, тобто у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 14, ч. 1 ст. 258 КК України, а також у вчиненні з метою ослаблення держави підпалу, спрямованого на зруйнування, пошкодження об`єкта, який має важливе народногосподарське значення, вчиненому в умовах воєнного стану (диверсії), тобто у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 113 КК України.

Перевіряючи доводи захисника про те, що переховування ОСОБА_6 від органів досудового розслідування нічим не підтверджується, колегія суддів вважає їх необґрунтованими, оскільки тяжкість інкримінованого злочину та передбачене за нього покарання (позбавлення волі строком до 15 років або довічне ув`язнення) самі по собі свідчать про реальність ризику ухилення від правосуддя. Такий висновок узгоджується з практикою ЄСПЛ у справі «Ілійков проти Болгарії», де зазначено, що суворість можливої санкції є важливим чинником для оцінки ризику переховування.

Таким чином, відсутні підстави вважати, що менш суворі запобіжні заходи зможуть забезпечити належну поведінку підозрюваного, з огляду на що колегія суддів погоджується з рішенням слідчого судді, щодо продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави, оскільки прокурор в повному обсязі довів суду обставини, які виправдовують обмеження права підозрюваного на свободу, оскільки обумовлені суспільною необхідністю, є пропорційними та обґрунтованими щодо обмеження конституційних прав і свобод підозрюваного.

Твердження захисника про те, що ухвала суду першої інстанції є передчасною і незаконною, колегія суддів оцінює критично, оскільки з ухвали слідчої судді вбачається, що продовження строку тримання під вартою зумовлене конкретними, визначеними діями, які необхідно провести у межах слідства, зокрема: допити свідків, вилучення та огляд документів, завершення експертиз та дослідження речових доказів.

Доводи апелянта щодо недоведення прокурором неможливості застосування до його підзахисного більш м`якого запобіжного заходу, колегія суддів вважає необґрунтованими з огляду на підозру у скоєнні ним кримінальних правопорушень, одне з яких є особливо тяжким, його підвищену суспільну небезпеку, необхідність проведення у даному кримінальному провадженні ряду слідчих (розшукових) дій, а також ролі ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень. Окрім того, вимоги захисника про застосування до підозрюваного запобіжного заходу у виді домашнього арешту або застави не можуть бути задоволені оскільки згідно з вимогами КПК України у вказаній категорії злочинів (ч. 2 ст. 113 КК України) передбаченого застосування лише безальтернативного запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Наявність у ОСОБА_6 постійного місця проживання, молодий вік, відсутність судимостей, міцні соціальні зв`язки, позитивна характеристика та критичний стан здоров`я, не є достатніми стримуючими факторами для запобігання настанню існуючих ризиків.

Посилання захисника на побутовий характер вилучених речей та відсутність наміру підозрюваного придбавати небезпечні предмети не спростовує обґрунтованості підозри. Як встановив слідчий суддя, сукупність доказів (протоколи огляду місця події, допити свідків, обшуки, слідчий експеримент) свідчить про можливу причетність підозрюваного до вчинення кримінальних правопорушень, а на цій стадії провадження закон не вимагає доведення вини поза розумним сумнівом.

Перевіряючи твердження захисника про критичний стан здоров`я ОСОБА_6 колегія суддів виходить з того що сторона захисту не надала належних доказів на підтвердження того що підозрюваний позбавлений можливості отримувати необхідне лікування в умовах УВП №26 чи у разі необхідності у лікувальному закладі охорони здоров`я України.

Отже, підстави для задоволення апеляційної скарги захисника підозрюваного та скасування оскаржуваної ухвали щодо ОСОБА_6 відсутні.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 - адвоката ОСОБА_7 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 01 серпня 2025 року про продовження щодо підозрюваного ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, - залишити без змін.

Ухвала є остаточною та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий

Судді