ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/1372/25 Справа № 173/2088/24 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 квітня 2025 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

Головуючого, судді доповідача ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю:

секретаря ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000066 від 03.06.2024 року, за апеляційною скаргою представника потерпілого ОСОБА_7 - адвоката ОСОБА_8 на вирок Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 28 січня 2025 року щодо

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Соколівка, Верхньодніпровського району, Дніпропетровської області, громадянина України, українця, з середньою загальною освітою, працюючого на посаді машиніста ЗБМ ВЦМКР AT «Придніпровська Укрзалізниця», одруженого, на утриманні неповнолітніх дітей не маючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, -

ВСТАНОВИЛА:

В апеляційній скарзі представник потерпілого просить частково скасувати вирок Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 28 січня 2025 року та ухвалити новий вирок, яким цивільний позов ОСОБА_7 задовольнити в повному обсязі, а в іншій частині вирок суду залишити без змін.

Обґрунтовуючи апеляційні вимоги, зазначає, що суд першої інстанції допустив неповноту судового розгляду та істотно порушив вимоги кримінального процесуального закону, цивільного процесуального закону, а висновки суду не відповідають викладеним у судовому рішенні фактичним обставинам кримінального провадження.

Вказує, що суд першої інстанції, оцінивши обсяг моральних страждань потерпілого, визначив розмір моральної шкоди у сумі 5000 грн., що не є співмірним та справедливим, а також не було надано вмотивовану оцінку кожному аргументу, викладеному у цивільному позові.

Крім того зазначає, що суд першої інстанції не врахував ту обставину, що наступного дня після скоєного злочину ОСОБА_7 планував святкувати своє день народження, а наявність тілесних ушкоджень позбавила останнього можливості насолодитись святом в колі друзів та гостей, що в свою чергу виключало можливість фіксувати цей святковий день на фото та відео, щоб в подальшому не пам`ятати жахливі події скоєного, і ці негативні спогади будуть нагадувати йому про це все його життя.

Також вказує, що станом на 1 січня 2025 року розмір мінімальної заробітної плати складає 8000 грн. без врахування податків, а тому сума в 5000 грн. не може бути справедливою. Враховуючи цинізм скоєного відносно потерпілого злочину, зухвале ставлення обвинуваченого та його поведінку під час судового розгляду, вважає, що вирок підлягає скасуванню в частині цивільного позову, з ухваленням нового вироку, яким цивільний позов підлягає задоволенню у повному обсязі.

Також апеляційну скаргу на вирок суду було подано прокурором у кримінальному провадженні ОСОБА_10 , втім до початку апеляційного розгляду прокурор від неї відмовився, відмова були прийнята судом та апеляційний розгляд здійснювався лише за апеляційною скаргою представника цивільного позивача.

Обвинувачений, потерпілий та його представник до суду апеляційної інстанції не з`явилися, про день та час апеляційного розгляду були повідомлені належним чином, про причини неявки суд не повідомили, питання про відкладення розгляду справи не порушували. Зважаючи на викладене, а також приймаючи до уваги, що з урахуванням змісту апеляційних вимог участь вказаних осіб в апеляційному розгляді не є обов`язковою, колегія суддів вважає за необхідне здійснити апеляційний розгляд за їх відсутності.

Оскаржуваним вироком суду ОСОБА_9 визнано винним у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, і призначено йому покарання у виді 150 годин громадських робіт.

Цивільний позов ОСОБА_7 до ОСОБА_9 про відшкодування моральної шкоди - задоволено частково.

Стягнуто із ОСОБА_9 на користь ОСОБА_7 5 000 (п`ять тисяч) грн. на відшкодування спричиненої моральної шкоди.

В задоволенні решти позовних вимог - відмовлено.

ОСОБА_9 визнано винуватим та засуджено за те, що останній 27.05.2024 року близько 15 год. 30 хв., більш точний час в ході проведення досудового розслідування не встановлено, знаходився поблизу гаражу будинку свого сусіда ОСОБА_11 за адресою: АДРЕСА_1 , де, під час словесного конфлікту, на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин під час спілкування з ОСОБА_7 , у ОСОБА_9 виник злочинний умисел, спрямований на протиправне спричинення ОСОБА_7 тілесних ушкоджень, після чого ОСОБА_9 , реалізовуючи свій злочинний умисел спрямований на протиправне спричинення ОСОБА_7 , тілесних ушкоджень у невизначеній кількості та тяжкості, діючи умисно, цілеспрямовано, цілковито усвідомлюючи протиправність своїх дій та розуміючи їх наслідки, знаходячись у гаражі, стоячи перед потерпілим обличчям до обличчя, на відстані витягнутої руки, наніс ОСОБА_7 один удар кулаком правої руки по голові, в область лівої щоки, під ліве око. Від вказаного удару потерпілий похитнувся та налетів на автомобіль котрий стояв поряд у гаражі вдарившись об нього правою стороною голови. Після цього потерпілий та ОСОБА_9 перемістилися із гаражу на вулицю, де в той час, коли потерпілий перебував поблизу свого автомобіля ВАЗ 2101, ОСОБА_9 наніс не менше одного удару кулаком правої руки в область лівого ока потерпілого ОСОБА_7 від якого останній похитнувся та впав, вдарившись правою задньою частиною голови об свій автомобіль ВАЗ 2101.

У результаті умисних дій ОСОБА_9 , відповідно до висновку судово-медичного експерта № 814-Е від 12.06.2024, у ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , виявлені тілесні ушкодження у вигляді: в лівій щічній ділянці, на 4 см на зовні від лівого кута роту та вгору від нього - блідий, фіолетово-рожевий синець, уривчастого характеру, овальний, вертикальний, з припухлістю та нечіткими межами, 5,4x3,Зсм. Подібного характеру: більш інтенсивно забарвлений синець в області верхнього полюсу правої вушної раковини з розповсюдженням на задню поверхню, на ділянці по передній поверхні - 4,2x2,Зсм, горизонтальний, по задній - 3,2x1,Зсм, вертикальний. На тлі нього, по передній поверхні, на 1,8см вгору від козелка вуха, з розповсюдженням на зовні - уривчасте, смугасте, горизонтальне садно, 2,3x0,2см, які згідно п.п. 2.2.3. «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених Наказом МОЗ України № 6 від 17.01.1995р. відносяться до легких тілесних ушкоджень, які мають незначні скороминущі наслідки. Могли бути утворені від дії тупого твердого предмету (предметів) з обмеженою контактуючою поверхнею або при співударі о такий (такі), давність їх утворення може відповідати терміну, вказаному в постанові про призначення судово-медичної експертизи.

Дії обвинуваченого у цій частині були кваліфіковані у вироку за ч. 1ст. 125 КК України за ознаками спричинення умисного легкого тілесного ушкодження.

Заслухавши суддю-доповідача; прокурора, який апеляційну скаргу представника потерпілого не підтримав; перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши наведені в апеляційній скарзі доводи, колегія суддів з урахуванням положень ст. 404 КПК України, згідно із якими суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги, приходить до наступного.

Так, висновки суду першої інстанції про фактичні обставини вчинення кримінального правопорушення, правильність кваліфікації дій обвинуваченого ОСОБА_9 за ч. 1 ст. 125 КК України, доведеність його вини, законність та справедливість за видом та розміром призначеного йому покарання в апеляційному порядку не оспорюються, у зв`язку з чим судом апеляційної інстанції не переглядаються.

Аналізуючи доводи апеляційної скарги представника потерпілого про неспівмірність визначеного розміру моральної шкоди моральним стражданням, фактично завданим потерпілому ОСОБА_7 , колегія суддів приходить до наступного висновку.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 61 КПК України, цивільним позивачем у кримінальному провадженні є фізична особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, а також юридична особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової шкоди, та яка в порядку, встановленому КПК України, пред`явила цивільний позов.

Згідно ч. 1 ст. 128 КПК України особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння.

Відповідно до ч. 1 ст. 129 КПК України суд, ухвалюючи обвинувальний вирок, постановляючи ухвалу про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково, чи відмовляє в ньому.

Цивільні правовідносини, що виникають з приводу відшкодування шкоди, заподіяної злочином, врегульовані положеннями ст. 1177 ЦК України, згідно якій шкода, завдана особі, яка потерпіла від кримінального правопорушення, відшкодовується відповідно до закону.

Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими КПК України. Якщо процесуальні правовідносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.

Вирішуючи цивільний позов, суд зобов`язаний об`єктивно дослідити обставини справи, з`ясувати учасників та характер правовідносин, що склалися між ними, встановити розмір шкоди, заподіяної внаслідок вчинення злочину, а також визначити порядок її відшкодування.

Згідно із п. 3, п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 р. № 5 "Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди", під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого - спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Цих вимог закону під час вирішення цивільного позову суд першої інстанції дотримався в повному обсязі, під час судового розгляду було встановлено дійсний обсяг заподіяної потерпілому моральної шкоди.

Враховуючи ступінь, глибину та тривалість моральних та фізичних страждань, спричинених обвинуваченим потерпілому, судом першої інстанції було вірно визначено розмір відшкодування моральної шкоди за заподіяння легких тілесних ушкоджень, які мали незначні скороминущі наслідки, у сумі 5000 грн., який є достатнім, відповідає фактичним обставинам справи, принципам розумності і справедливості, та не матиме наслідком збагачення потерпілого за рахунок обвинуваченого.

З огляду на викладене колегія суддів не вбачає підстав для збільшення суми відшкодування моральної шкоди, а доводи апеляційної скарги оцінює критично, оскільки вони не містять нових істотних для справи відомостей, що не були враховані судом першої інстанції, та полягають у переоцінці доказів та фактичних обставин справи, яким суд першої інстанції, на переконання колегії суддів, надав належну оцінку, та оспорюванні реалізації судом його дискреційних повноважень щодо оцінки розміру моральної шкоди.

Враховуючи зазначене, у задоволенні апеляційної скарги належить відмовити.

Керуючись ст. ст. 405, 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу представника потерпілого ОСОБА_7 - адвоката ОСОБА_8 , - залишити без задоволення.

Вирок Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 28 січня 2025 року щодо ОСОБА_9 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з дня її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Судді: