Справа № 203/2526/24
Провадження № 1-кп/0203/455/2025
У Х В А Л А

02.09.2025 року Центральний районний суд міста Дніпра

у складі: головуючого судді - ОСОБА_1

при секретарі - ОСОБА_2

за участю: прокурора - ОСОБА_3

захисника - ОСОБА_4

обвинуваченої ОСОБА_5

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в м. Дніпрі обвинувальний акт у кримінальному провадженні внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000403 від 28.08.2019 року відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Києва, гр. України, з вищою освітою, не судимої, яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , обвинуваченої у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 365-2 КК України, -

встановив:

До Кіровського районного суду м. Дніпропетровська надійшов обвинувальний акт стосовно ОСОБА_5 за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 365-2 КК України.

В підготовчому судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 просив призначити обвинувальний акт до судового розгляду, як такий що відповідає вимогам ст.291 КПК України.

Захисник ОСОБА_4 заперечував проти призначення справи до судового розгляду, просив повернути обвинувальний акт прокурору з підстав неповноти викладання фактичних обставин кримінального правопорушення, не розкриття всіх ознак складу злочину, відсутності належної правової кваліфікації, тобто не відповідності вимогам ст.291 КПК України. Захисник посилається на те, що ухвалою Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 11.04.2023 обвинувальний акт було повернуто прокурору, яка була залишена в силі ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 11.09.2023. Апеляційний суд зазначив, що в обґрунтуванні обвинувального акту відсутнє посилання на існування мети вчинення кримінального правопорушення, тобто мети отримання обвинуваченою неправомірної вигоди, що дає підстави вважати нерозкритою суб`єктивну сторону, а також необґрунтованим обвинувачення в цілому. Також суд зазначив, що в обвинувальному акті відсутні час, місце, спосіб, умисел та інші обставини отримання неправомірної вигоди.

Сторона захисту вважає, що недоліки, про які зазначив апеляційний суд, так і не були усунені, зокрема, прокурор в обвинувальному акті так і не розкрив та не зазначив існування мети вчинення ОСОБА_5 протиправних дій, яка повинна вказувати та розкривати суб`єктивну сторону її протиправних дій, чим порушено вимоги п.5 ч.2 ст.191 КПК України, що є підставою для повернення обвинувального акту прокурору.

ОСОБА_5 підтримала доводи захисника та просила повернути обвинувальний акту прокурору.

Прокурор зазначив, що апеляційний суд в ухвалі від 11.09.2023 вказав, що суб`єктивна сторона злочину, передбаченого ст. 365-2 КК України з матеріальним складом, визначається психічним ставленням особи до самого діяння та передбачає спеціальну мету одержання неправомірної вигоди як особисто так і для іншої фізичної або юридичної особи зловживаючи повноваженнями, що відображено в ст. 364 КК, яка є загальною нормою по відношенню до інших кримінально-правових норм, що передбачають відповідальність за злочини у сфері службової діяльності.

В обвинувальному акті чітко зазначено, що ОСОБА_5 з метою неправомірної вигоди для третіх осіб, а саме ТОВ «СПЕЦ ГРУП» та ТОВ «СТАРТ ГРУП 2019», здійснили дії, які кваліфіковані на ч.3 ст.365-2 КК України.

Вислухавши учасників судового розгляду, суд приходить до наступного.

Відповідно до п.3 ч.3 ст.314 КПК України, за результатами підготовчого провадження суд має право прийняти рішення щодо повернення обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру прокурору, якщо вони не відповідають вимогам Кримінального процесуального кодексу України.

Згідно з ч.1 ст.91 КПК України, у кримінальному провадженні підлягають доказуванню, зокрема, 1) подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення); 2) винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення.

Згідно з ч. 4 ст. 110 КПК України обвинувальний акт є процесуальним документом, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування. Обвинувальний акт повинен відповідати вимогам, передбаченим ст. 291 КПК України, яка, в свою чергу, містить вичерпний перелік відомостей, які повинен містити обвинувальний акт і вони є обов`язковими для їх виконання слідчим і прокурором.

Відповідно до п.5 ч.2 ст.291 КПК України, обвинувальний акт має містити виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.

Суд звертає увагу, що дотримання зазначеної вимоги до змісту обвинувального акта є однією із гарантій права особи, яка обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, на захист, оскільки пред`явлення конкретного обвинувачення і чітке викладення фактичних обставин кримінального правопорушення надає обвинуваченій особі можливість ефективно захищатися від такого обвинувачення та використовувати всі передбачені кримінально-процесуальним законом права на свій захист.

Органом досудового розслідування дії ОСОБА_5 кваліфіковані за ч. 3 ст. 365-2 КК України, як зловживання своїми повноваженнями державного реєстратора, з метою отримання неправомірної вигоди, що спричинило тяжкі наслідки державним інтересам.

Об`єктивна сторона злочину, передбаченого ч. 1 ст. 365-2 КК України, характеризується трьома обов`язковими ознаками: діянням використанням особою, яка здійснює професійну діяльність, пов`язану з наданням публічних послуг, своїх повноважень всупереч своїм повноваженням, що полягає в певних діях або бездіяльності суб`єкта з метою отримання неправомірної вигоди; наслідками, що виявляються у завданні істотної шкоди охоронюваним законом правам або інтересам окремих громадян, державним чи громадським інтересам або інтересам юридичних осіб; причинним зв`язком між діянням і наслідками. Злочин є закінченим з моменту заподіяння істотної шкоди охоронюваним законом правам або інтересам окремих громадян, державним чи громадським інтересам або інтересам юридичних осіб (матеріальний склад).

Суб`єктивна сторона злочину, передбаченого ст. 365-2 КК України, з матеріальним складом, визначається психічним ставленням особи до самого діяння та передбачає спеціальну мету одержання неправомірної вигоди як особисто так і для іншої фізичної або юридичної особи зловживаючи повноваженнями, що відображено в ст. 364 КК, яка є загальною нормою по відношенню до інших кримінально-правових норм, що передбачають відповідальність за злочини у сфері службової діяльності (розділ XVII Особливої частини КК).

До обов`язкових ознак суб`єктивної сторони також належать: а) корисливий мотив; б) спеціальна мета - отримання неправомірної вигоди для себе чи інших осіб.

Дослідженням змісту обвинувального акту встановлено, що в обвинувальному акті відсутні відомості щодо мети скоєння протиправних дій, яка повинна полягати у наявності користі отримання неправомірної вигоди, зокрема не зазначено яку саме користь матеріальну або не матеріальну отримала ОСОБА_5 , також не зазначено час, місце, спосіб, умисел та інші обставини отримання такої вигоди тощо, що у відповідності до ст.91 КПК України підлягає доказуванню.

Суд приходить до висновку, що після повернення обвинувального акту, стороною обвинувачення в новому обвинувальному акті не виправлені всі недоліки, які були зазначені як в ухвалі Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 11.04.2023, за якою обвинувальний акт було повернуто прокурору, так і в ухвалі Дніпровського апеляційного суду від 11.09.2023, за якою зазначена ухвала була залишена в силі.

Європейський суд з прав людини у справі «Абрамян проти Росії» від 09 жовтня 2008 року зазначив, що у тексті підпункту «а» п. 3 ст. 6 Конвенції вказано на необхідність приділяти особливу увагу роз`ясненню «обвинувачення» особі, стосовно якої порушено кримінальну справу. Деталі вчинення злочину можуть відігравати вирішальну роль під час розгляду кримінальної справи, оскільки саме з моменту доведення їх до відома підозрюваного він вважається офіційно письмово повідомленим про фактичні та юридичні підстави пред`явленого йому обвинувачення (рішення від 19.12.1989 у справі «Камасінскі проти Австрії» № 9783/82, п. 79). Крім того, Суд констатував, що положення підпункту «а» п. 3 ст. 6 Конвенції необхідно аналізувати у світлі більш загальної норми про право на справедливий судовий розгляд, гарантоване п. 1 цієї статті. У кримінальній справі надання повної, детальної інформації щодо пред`явленого особі обвинувачення та, відповідно, про правову кваліфікацію, яку суд може дати відповідним фактам, є важливою передумовою забезпечення справедливого судового розгляду ( рішення від 25.03.1999 у справі «Пелісьєта Сассі проти Франції», п.52).

Таким чином, висунуте особі обвинувачення повинно бути зрозумілим як сторонам кримінального провадження, так і суду.

Формулювання обвинувачення має бути конкретним, тобто в ньому повинно бути детально описано місце вчинення злочину, час, спосіб вчинення, зокрема конкретні дії (бездіяльність), які були скоєні обвинуваченим, ознаки суб`єктивної сторони злочину (форма вини, мотив, мета) та інші обставини, які мають значення для кримінального провадження, так як зазначені обставини, відповідно до положень ст. 91 КПК України, підлягають доказуванню у кримінальному провадженні.

Враховуючи те, що в мотивувальній частині вироку суду за наслідком розгляду кримінальної справи, відповідно до положень ст.374 КПК України, обов`язково зазначається формулювання обвинувачення, суд вважає, що відсутність в обвинувальному акті висунутого особі обвинувачення є тим недоліком, без якого не може розпочатися судовий розгляд та, відповідно, проводитися судове слідство, пов`язане із вирішенням обвинувачення (так як воно відсутнє) і вказаний недолік, згідно норм КПК України, може бути усунутий лише на стадії підготовчого судового засідання відповідно до процедури, визначеної ст. 314 КПК України.

Аналіз наведених обставин та вимог закону дозволяє зробити висновок про невідповідність обвинувального акту вимогам ст. 291 КПК України, що унеможливлює призначення його до судового розгляду, у зв`язку з чим суд вважає за необхідне повернути обвинувальний акт прокурору як такий, що не відповідає КПК України.

На підставі викладеного та керуючись п.3 ч.3 ст. 314 КПК України, суд -

ухвалив:

Обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0000403 від 28.08.2019 року за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.365-2 КК України - повернути прокурору.

Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду через Центральний районний суд міста Днпіра протягом семи днів з дня її оголошення.

Суддя ОСОБА_1