Справа № 446/2077/25
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09.09.2025 м.Кам`янка-Бузька

Кам`янка-Бузький районний суд Львівської області в складі:

головуючого - судді ОСОБА_1

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши в спрощеному провадженні без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження обвинувальний акт у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000101 від 19.08.2025 за обвинуваченням:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця с.Прибужани, Кам`янка-Бузького району Львівської області, військовослужбовця, який проходить службу на посаді номера обслуги групи снайперів 2 загону спеціального призначення військової частини НОМЕР_1 в званні «старший солдат», з 02.11.2022 вважається таким, що самовільно залишив військову частину, особа без інвалідності, зареєстрований та фактично проживаючий за адресою: АДРЕСА_1 , з середньою освітою, відповідно до ст.89 КК України раніше не судимий

у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 126 КК України,

встановив:

10.03.2022 наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) ОСОБА_3 зараховано до спісків особового складу військової частини НОМЕР_1 , на всі види забезпечення, де він проходив в подальшому військову службу у військовому званні «старший солдат» на посаді номера обслуги снайперів 2 загону спеціального призначення. З 02 листопада 2022 року старший солдат ОСОБА_3 вважається таким, що самовільно залишив військову частину та знятий з продовольчого забезпечення. Будучи військовослужбовцем, старший солдат ОСОБА_3 відповідно до вимог ст.ст. 11,16,127,128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та ст.ст. 1,4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, зобов`язаний неухильно додержуватись Конституції та законів України, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, бути дисциплінованим, поводитися з гідністю й честю, не допускати самому і стримувати інших від негідних вчинків. Проте, військовослужбовець військової частини НОМЕР_1 старший солдат ОСОБА_3 став на шлях протиправної діяльності та вчинив кримінальне правопрушення.

15 серпня 2025 року приблизно о 21:00 год., ОСОБА_3 , знаходячись в приміщенні кімнати житлового будинку, що за адресою: АДРЕСА_1 , достовірно знаючи про те, що здоров`я будь-якої людини рівною мірою охороняється законом, протиправне посягання на нього є кримінально карним, під час конфлікту, на грунті раптово виниклих неприязних відносин із ОСОБА_4 , маючи умисел направлений на завдання фізичного болю останній, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій та їх наслідки, бажаючи їх настання, умисно наніс ОСОБА_4 два удари кулаком правої руки в обличчя та один удар кулаком правої руки в праву руку потерпілої, тим самим завдавши ОСОБА_4 фізичну біль і не спричинив тілесних ушкоджень.

Такими діями ОСОБА_3 вчинив кримінальний проступок, передбачений ч. 1 ст. 126 КК України умисне завдання ударів, яким завдано фізичного болю і не спричинено тілесних ушкоджень.

04.09.2025 прокурор у кримінальному провадженні прокурор Львівської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону ОСОБА_5 подав до Кам`янка-Бузького районного суду Львівської області обвинувальний акт у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000101 від 19.08.2025 за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 126 КК України, в якому зазначив клопотання про його розгляд у спрощеному порядку без проведення судового розгляду в судовому засіданні.

Відповідно до положень ч. 2 ст. 12 КК України кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 126 КК України, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_3 є кримінальним проступком.

Частиною 1 статті 381 КПК України визначено, що суд розглядає обвинувальний акт щодо вчинення кримінального проступку без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження, якщо обвинувачений не оспорює встановлені під час дізнання обставини і згоден з розглядом обвинувального акту за його відсутності.

Як видно з доданої до обвинувального акту письмової заяви підозрюваного ОСОБА_3 , яка складена в присутності захисника ОСОБА_6 підозрюваний беззаперечно визнав свою винуватість у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 126 КК України, згідний із встановленими досудовим розслідуванням обставинами, ознайомлений з обмеженням права апеляційного оскарження згідно з ч. 2 ст. 302 КПК України та погодився на розгляд обвинувального акту у спрощеному провадженні за його відсутності.

Потерпіла ОСОБА_4 в свою чергу також склала письмову заяву, яка додана до обвинувального акту, в якій висловила згоду із встановленими досудовим розслідуванням обставинами, вказала, що ознайомлена з обмеженням права апеляційного оскарження згідно з ч. 2 ст. 302 КПК України та погодилася на розгляд обвинувального акту у спрощеному провадженні за її відсутності.

Окрім цього, до обвинувального акту долучено матеріали досудового розслідування № 0000101 від 19.08.2025 та документи, що засвідчують беззаперечне визнання підозрюваним своєї винуватості.

Відтак, з урахуванням викладеного, суд вважає за необхідне розглянути обвинувальний акт щодо вчинення кримінального проступку без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження.

Дослідивши матеріали кримінального провадження, суд дійшов висновку, що вина обвинуваченого ОСОБА_3 у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 126 КК України - умисне завдання ударів, яким завдано фізичного болю і не спричинено тілесних ушкоджень - доведена повністю встановленими органом досудового розслідування обставинами.

Відповідно до положень ст. 50 КК України до особи, визнаної винною за вироком суду у вчиненні кримінального правопорушення застосовується покарання, яке є заходом примусу і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого.

Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Згідно з ч. 1 ст. 65 КК України суд призначає покарання: в межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення, за винятком випадків, передбачених ч. 2 ст. 53 цього Кодексу; відповідно положень Загальної частини цього Кодексу; враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особи винного, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Обвинувачений ОСОБА_3 вчинив кримінальний проступок, передбачений ч. 1 ст. 126 КК України.

Обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченого, у відповідності до ст. 66 КК України суд визнає щире каяття.

Обставинами, які обтяжують покарання ОСОБА_3 відповідно до ст. 67 КК України судом не встановлено.

Досліджуючи дані, які характеризують особу обвинуваченого суд бере до уваги, що обвинувачений ОСОБА_3 в порядку ст. 89 КК України раніше не судимий, на обліку в наркологічному та психоневрологічному диспансерах не перебуває, по місця проживання характеризується задовільно.

З урахуванням зазначених обставин, відповідно до вимог кримінального закону і передбаченої цим законом санкції, обвинуваченому ОСОБА_3 необхідно для його виправлення і попередження нових кримінальних правопорушень призначити покарання в межах санкції, передбаченої ч. 1 ст. 126 КК України у виді штрафу.

Процесуальних витрат у даному кримінальному провадженні немає, речових доказів немає, цивільний позов не заявлявся.

Заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, не застосовувались.

Керуючись ст. 381, 382 Кримінального процесуального кодексу України, суд

ухвалив:

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 126 КК України та призначити йому покарання у виді штрафу в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 гривень.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на вирок може бути подана до Львівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня отримання його копії.

Вирок суду, ухвалений за результатами спрощеного провадження в порядку, передбаченому ст. 381, 382 КПК України, не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, не дослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставин.

Копія вироку не пізніше наступного дня за днем його ухвалення, надсилається учасникам судового провадження.

Суддя ОСОБА_1