Провадження №1-кп/761/1982/2025
В И Р О К

іменем України

09 червня 2025 року Шевченківський районний суд міста Києва у складі головуючої судді ОСОБА_1

секретаря судового засідання ОСОБА_2

за участі прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження відомості про яке внесенні в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №0003876 від 20.09.2023 року відносно

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, громадянина України, не одруженого, офіційно не працевлаштованого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого

26.10.2023 Солом`янським районним судом м. Києва за ч. 2 ст. 289 КК до 5 років п/в звільнено від відбування покарання з іспитовим строком на 2 роки 6 місяців

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 185 КК України

ВСТАНОВИВ

19 вересня 2023 року, приблизно о 18 годині 34 хвилини, ОСОБА_4 , рухався по бульвару Тараса Шевченка, що у м. Києві та проходячи повз будинок АДРЕСА_3 вирішив зайти у паркінг вказаного будинку. Після чого, ОСОБА_4 перебуваючи на в`їзді у паркінг біля стіни у кутку помітив електросамокат марки «Grosser Dominator 10" 60 V (2 мотори) (Osale)» на кермі, якого висіла сумка чорного кольору «Wildman», які належать потерпілому ОСОБА_5 . В цей час, у ОСОБА_4 винник умисел на таємне, повторне викрадення чужого майна (вчинення крадіжки), в умовах воєнного стану, який діє на території України відповідно до Указу Президента України №451/2023 від 26.07.2023.

Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_4 , діючи умисно, повторно та таємно, з корисливих мотивів, будучи достовірно впевненим у тому, що за його протиправними діями ніхто не спостерігає та не зможе завадити, 19 вересня 2023 року, приблизно о 18 годині 36 хвилини, перебуваючи на в`їзді у паркінг, що розташований в будинку № АДРЕСА_1, підійшов до електросамокату марки «Grosser Dominator 10" 60 V (2 мотори) (Osale)», вартістю 32 173 гривні 07 копійок, на кермі, якого висіла сумка чорного кольору «Wildman», вартістю 446 гривень 50 копійок, помітивши, що на ньому відсутні будь-які захисні кріплення, шляхом вільного доступу викотив (викрав) самокат з паркінгу.

Після чого, ОСОБА_4 з вищевказаним викраденим майном, покинув місце вчинення кримінального правопорушення та в подальшому розпорядився ним на власний розсуд, тим самим спричинивши потерпілому ОСОБА_5 матеріальної шкоди на загальну суму 32 619 гривень 57 копійок, в умовах воєнного стану.

Будучи допитаним у судовому засіданні, обвинувачений вину у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення беззаперечно визнав, дав вичерпні показання по суті справи, які повністю відповідають обставинам, викладеним у даному вироку щодо часу, способу, місця вчинення кримінального правопорушення та мотиву, розміру шкоди, завданому внаслідок крадіжки. Щиро розкаявся, просив суворо не карати.

З урахуванням думки обвинуваченого, інших учасників кримінального провадження, із застосуванням вимог ч.3 ст.349 КПК України, оскільки проти цього не заперечують учасники кримінального провадження, суд визнав недоцільним дослідження тих обставин, які ніким не оспорюються, щодо часу, місця, способу, мотиву та мети, форми вини, розміру завданої шкоди у зв`язку з відсутністю сумнівів в правильності розуміння їх змісту учасниками судового провадження, добровільності їх позицій. При цьому обвинуваченому роз`яснено, що у випадку не визнання таких обставин він буде позбавлений права оскаржувати ці обставини в суді апеляційної інстанції.

Таким чином, суд вважає доведенною винуватість ОСОБА_4 у вчиненні таємного викрадення чужого майна (крадіжка), вчиненому повторно, в умовах воєнного стану, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд, згідно з вимогами ст.ст.65-67 КК України та роз`ясненнями Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 «Про практику призначення судами кримінального покарання», враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особливості конкретного кримінального правопорушення й обставини його вчинення, особу винного, поведінку до вчинення кримінального правопорушення і після його вчинення, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання та вимоги ч.2 ст.50 КК України, відповідно до якої, покарання має на меті не тільки кару, а і виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень засудженим. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення особи та попередження нових кримінальних правопорушень.

Вивченням особи обвинуваченого встановлено, що останній на обліку у лікаря психіатра не перебуває, з 2021 року перебуває на обліку у лікаря нарколога, характеризується задовільно, раніше притягувався до кримінальної відповідальності, зокрема, за майнові злочини.

Обставиною, яка відповідно до ст.66 КК України пом`якшує покарання, суд визнає щире каяття.

Обставин, які згідно з ст. 67 КК України обтяжують покарання, судом не встановлено.

Призначаючи обвинуваченому вид та міру покарання, суд враховує характер та ступінь тяжкості скоєного, так, кримінальне правопорушення вчинене ОСОБА_4 , відповідно до положень ст. 12 КК України відноситься до тяжкого злочину, ставлення обвинуваченого до вчиненого, яке полягає у визнанні вини та щиросердному каятті, дані, які характеризують його особу, те, що він раніше судимий, офіційно не працевлаштований.

За сукупністю обставин вчинення кримінального правопорушення, його ступеня тяжкості, даних про особу обвинуваченого, суд вважає необхідним та достатнім для виправлення ОСОБА_4 та запобігання вчиненню ним нових кримінальних правопорушень застосування до нього покарання у виді позбавлення волі у межах санкції інкримінованої статті Особливої частини Кримінального кодексу України.

Під час судового розгляду встановлено, що ОСОБА_4 26.10.2023 Солом`янським районним судом м. Києва за ч. 2 ст. 289 КК засуджено до 5 років позбавлення волі з іспитовим строком на 2 роки 6 місяців, вирок набрав законної сили. Вирішуючи питання щодо призначення остаточного покарання в даному конкретному випадку суд керується висновками, висловленими у постанові ОП ККС у справі № 760/26543/17 від 15.02.2021, відповідно до якого якщо до особи, котра вчинила кримінальне правопорушення, вироком суду було застосоване звільнення від відбування покарання з випробуванням, а потім було встановлено, що вона винна ще й в інших злочинах, вчинених до постановлення цього вироку, в таких випадках питання про відповідальність особи за сукупністю вчинених нею кримінальних правопорушень має вирішуватись в залежності від того, чи залишається незмінним попередній вирок, за яким особа звільнена від відбування покарання з випробуванням, на момент постановлення нового вироку, і яке рішення приймає суд у новому вироку щодо покарання за злочини, вчинені до постановлення попереднього вироку. У випадку, коли попередній вирок залишився незмінним і прийняте в ньому рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням зберігає свою законну силу, а новим вироком особі призначається покарання, яке вона має відбувати реально, положення ч. 4 ст. 70 КК щодо призначення остаточного покарання особі з урахуванням попереднього вироку не застосовуються, а кожний вирок попередній, за яким особа звільнена від відбування покарання з випробуванням, та новий, за яким їй призначено покарання, що належить відбувати реально, виконуються самостійно.

Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в даному кримінальному провадженні не застосовувався, разом з тим з огляду на те, що ОСОБА_4 утримується під вартою за рішенням Солом`янського районного суду м. Києва у кримінальному провадженні № 00000499, підстав для застосування запобіжного заходу в межах даного провадження не вбачається.

Цивільний позов відсутній.

Процесуальні витрати в поряду ст. 124 КПК підлягають стягненню з обвинуваченого.

Питання щодо речових доказів вирішити у відповідності до ст. 100 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 374-376, 475 КПК України, суд

УХВАЛИВ

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 4 ст.185 КК України та призначити йому покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі.

Строк відбуття покарання ОСОБА_4 рахувати з моменту приведення вироку до виконання.

Вирок Солом`янського районного суду м. Києва від 26.10.2023, яким ОСОБА_4 засуджено за ч. 2 ст. 289 КК до 5 років позбавлення волі, та звільнено від відбування покарання з іспитовим строком на 2 роки та 6 місяців виконувати самостійно.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави процесуальні витрати (висновок експертного дослідження № СЕ-19/111-23/50901-ТВ) на користь держави в розмірі 1195 грн.

Речові докази: DVD-R диски залишити у матеріалах провадження.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Київського апеляційного суду через Шевченківський районний суд м. Києва упродовж тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору. Копія вироку не пізніше наступного дня після проголошення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Головуюча суддя ОСОБА_1