Справа № 461/4108/25
Провадження № 1-в/461/79/25
УХВАЛА

06.06.2025 року колегія суддів Галицького районного суду м. Львова

у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3

за участю:

секретаря судового засідання: ОСОБА_4

прокурора ОСОБА_5 ,

засудженого ОСОБА_6 (в режимі відеоконференції),

захисника ОСОБА_7 (в режимі відеоконференції),

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання захисника ОСОБА_7 , в інтересах засудженого ОСОБА_6 про заміну покарання у виді довічного позбавлення волі на покарання у виді позбавлення волі на певний строк, ?

В С Т А Н О В И В:

Захисник ОСОБА_7 , в інтересах засудженого ОСОБА_6 ,, звернулась до суду з клопотанням про заміну покарання у вигляді довічного позбавлення волі на позбавлення волі на певний строк.

В обґрунтування клопотання покликається на те, що вироком Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 15.01.2015 року, залишеного без змін ухвалою Апеляційного суду Івано-Франківської області від 24.09.2015 року, ОСОБА_6 визнано винним у вчиненні злочинів, передбачених ст.ст. 28 ч. 3, 15 ч. 2, 115 ч.2 п.п. 1,6,13, ст.ст. 28 ч. 3, 115 ч.2 п.п.4,6,13, ч. 4 ст. 187, ч. 1 ст. 70 КК України та засуджено до довічного позбавлення волі.

Ухвалою Новгород-Сіверського районного суду Чернігівської області від 18.03.2016 року засудженому ОСОБА_6 строк попереднього ув`язнення з 16.12.2009 року по 24.09.2015 року зараховано в строк відбування покарання за правилами, передбаченими ст. 72 КК України, з розрахунку: 1 день відповідає двом дням позбавлення волі.

16.12.2015 року для подальшого відбування покарання був направлений до ДУ «Новгород-Сіверська УВП (№ 31)».

3 13.09.2004 року був переведений для подальшого відбування покарання до ДУ «Львівська УВП (№ 19)».

13.11.2024 року прибув до ДУ «Київський слідчий ізолятор» для розгляду кримінального провадження.

Строк відбуття покарання ОСОБА_6 обчислюється з часу його затримання 16.12.2009 року.

Захисник вказує, що таким чином, до винесення вказаного вироку, ОСОБА_6 фактично відбуто 13,5 років. (з яких 2475 днів попереднього ув`язнення х 2 = 4950 днів).

На даний час, засудженим фактично відбуто понад 21 рік покарання у вигляді позбавлення волі.

Зазначає, що згідно характеристики на засудженого ОСОБА_6 , наданої начальником СІЗО ДУ «Київський слідчий ізолятор», останній характеризується посередньо, стягнень та заохочень не має. Відносно представників адміністрації вказаної державної установи тактовний, ввічливий. Зовні охайний, дотримується правил особистої гігієни, обережний та розважливий.

На підставі вищенаведеного, захисник просить задовольнити подане нею клопотання, та з урахуванням ч.5 ст. 82 КК України замінити засудженому ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , покарання, призначене вироком Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 15.01.2015 року, у виді довічного позбавлення волі на покарання у виді позбавлення волі строком до п`ятнадцяти років, врахувавши фактичний термін відбуття покарання.

У судовому засіданні засуджений клопотання підтримав та просив таке задовольнити.

Захисник клопотання підтримала, просила його задовольнити з мотивів наведених у клопотанні. Додатково зауважила, що засуджений висловлює бажання долучитись до Збройних Сил України в період війни з Російською Федерацією.

Прокурор в судовому засіданні заперечив проти задоволення клопотання та зазначив, що засудженим не дотримано процедури та порядку звернення з відповідним клопотанням. Крім того, зауважив, що засуджений, перебуваючи в ДУ «Новгород-Сіверська УВП (№ 31)», тричі звертався до адміністрації вказаної установи з клопотанням про заміну покарання у виді довічного позбавлення волі на більш м`яке. Однак, йому було відмовлено, так як останній не став на шлях виправлення.

Дослідивши клопотання та додані до нього матеріали, суд приходить до наступного висновку.

Пунктами 2,3, 14 ч.1 ст. 537 КПК України, зокрема передбачено, що під час виконання вироків суд, визначений ч. 2 п.1ст. 539 цього Кодексу, в даному випадку суд, за місцем виконання вироку, має право вирішувати інші питання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким та всякого роду сумніви і протиріччя, що виникають при виконанні вироку.

Відповідно до ч. 1ст. 74 КК України звільнення засудженого від покарання або подальшого його відбування, заміна більш м`яким, а також пом`якшення призначеного покарання, крім звільнення від покарання або пом`якшення покарання на підставі закону України про амністію чи акта про помилування, може застосовуватися тільки судом у випадках, передбачених цим Кодексом.

З долучених до клопотання матеріалів вбачається, що вироком Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 15.01.2015 року, залишеного без змін ухвалою Апеляційного суду Івано-Франківської області від 24.09.2015 року, ОСОБА_6 визнано винним у вчиненні злочинів, передбачених ст.ст. 28 ч. 3, 15 ч. 2, 115 ч.2 п.п. 1,6,13, ст.ст. 28 ч. 3, 115 ч.2 п.п.4,6,13, ч. 4 ст. 187, ч. 1 ст. 70 КК України та засуджено до довічного позбавлення волі.

16.12.2015 року для подальшого відбування покарання був направлений до ДУ «Новгород-Сіверська УВП (№ 31)».

3 13.09.2004 року був переведений для подальшого відбування покарання до ДУ «Львівська УВП (№ 19)».

13.11.2024 року прибув до ДУ «Київський слідчий ізолятор» для розгляду кримінального провадження за його обвинуваченням у вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 255-1, ч. 1 ст. 255-2 КК України.

Ухвалою Новгород-Сіверського районного суду Чернігівської області від 18.03.2016 року засудженому ОСОБА_6 строк попереднього ув`язнення з 16.12.2009 року по 24.09.2015 року зараховано в строк відбування покарання за правилами, передбаченими ст. 72 КК України, з розрахунку: 1 день відповідає двом дням позбавлення волі.

Таким чином, станом на момент розгляду судом клопотання, ОСОБА_6 фактично відбуто 21 рік покарання у вигляді позбавлення волі.

Частини 1, 5 статті 82 Кримінального кодексу України передбачають, що невідбута частина покарання у виді обмеження, позбавлення волі або покарання у виді довічного позбавлення волі можуть бути замінені судом більш м`яким покаранням, строк якого обчислюється з дня заміни невідбутої частини покарання або покарання у виді довічного позбавлення волі більш м`яким. У цих випадках більш м`яке покарання призначається в межах строків, установлених у Загальній частині цього Кодексу для даного виду покарання, і не повинне перевищувати невідбутого строку покарання, призначеного вироком. Покарання у виді довічного позбавлення волі може бути замінено на покарання у виді позбавлення волі строком від п`ятнадцяти до двадцяти років, якщо засуджений відбув не менше п`ятнадцяти років призначеного судом покарання.

Частина 3 ст. 154 КВК України передбачає, що стосовно засудженого, щодо якого відповідно до статей 81, 82 Кримінального кодексу України може бути застосовано умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, заміну покарання у виді довічного позбавлення волі на покарання у виді позбавлення волі на певний строк або заміну невідбутої частини покарання більш м`яким, орган або установа виконання покарань у місячний термін надсилає клопотання до суду у порядку, встановленому кримінальним процесуальним законодавством. Адміністрація органу або установи виконання покарань після відбуття засудженим установленого Кримінальним кодексом України строку покарання зобов`язана в місячний термін розглянути питання щодо можливості представлення його до умовно-дострокового звільнення від відбування покарання, заміни покарання у виді довічного позбавлення волі на покарання у виді позбавлення волі на певний строк або заміни невідбутої частини покарання більш м`яким.

Частина 12 ст. 154 КВК України зазначає, що разом із поданням щодо можливості представлення засудженого до довічного позбавлення волі до заміни невідбутої частини покарання більш м`яким адміністрація виправної колонії подає до суду висновок щодо ступеня виправлення засудженого до довічного позбавлення волі.

Визначення ступеня виправлення засудженого до довічного позбавлення волі та складення висновку здійснюються за участю уповноваженого органу з питань пробації.

Порядок та методика визначення ступеня виправлення засудженого до довічного позбавлення волі встановлюються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері виконання кримінальних покарань.

Основною метою подання висновку щодо ступеня виправлення засудженого до довічного позбавлення волі є забезпечення суду інформацією, що є необхідною для визначення можливості заміни покарання у виді довічного позбавлення волі на більш м`яке та визначення в індивідуальному порядку строку позбавлення волі засудженому, стосовно якого вирішується зазначене питання.

Частина 13 ст. 154 КВК України передбачає, шо особа, засуджена до довічного позбавлення волі, додатково до подання щодо можливості представлення її до заміни покарання на більш м`яке у виді позбавлення волі на певний строк повинна подати індивідуальний план виправлення та ресоціалізації.

Такий план має містити заходи, здійснення яких у період відбування більш м`якого покарання у виді позбавлення волі на певний строк дасть змогу засудженій особі усунути фактори, що можуть негативно впливати на утримання від вчинення повторного кримінального правопорушення, та факти, що свідчать про перспективи виправлення та ресоціалізації засудженої особи після звільнення.

Форма індивідуального плану виправлення та ресоціалізації визначається центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері виконання кримінальних покарань.

Наказом Міністерства юстиції України від 19.01.2023 № 294/5 «Про затвердження визначення ступеня виправлення засудженого» (надалі Наказ МЮУ № 294/5), відповідно до підпункту 6 пункту 1 розділу І Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо виконання рішень Європейського суду з прав людини», статей 81, 82 Кримінального кодексу України, частин дванадцятої та тринадцятої статті 154 Кримінально-виконавчого кодексу України, абзацу третього пункту 2 постанови Кабінету Міністрів України від 28 грудня 1992 року № 731 «Про затвердження Положення про державну реєстрацію нормативно-правових актів міністерств та інших органів виконавчої влади» затверджено Порядок визначення ступеня виправлення засудженого; Методику визначення ступеня виправлення засудженого та Форму індивідуального плану виправлення та ресоціалізації.

Так, відповідно до п. 3 Порядку визначення ступеня виправлення засудженого, затвердженого Наказом МЮУ № 294/5 адміністрація установи після відбуття засудженим установленого статтями 81, 82 Кримінального кодексу України строку покарання зобов`язана в місячний термін розглянути питання та надіслати клопотання до суду щодо можливості представлення засудженого до заміни покарання у порядку, встановленому кримінальним процесуальним законодавством.

Разом з поданням до суду надаються документи, перелік яких встановлений пунктом 9 розділу VI Інструкції про роботу відділів (груп, секторів, старших інспекторів) контролю за виконанням судових рішень установ виконання покарань та слідчих ізоляторів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 08 червня 2012 року № 847/5, зареєстрованої у Міністерстві юстиції України 14 червня 2012 року за № 957/21269, який передбачає наступне: на засудженого, стосовно якого прийнято позитивне рішення про подання матеріалів до суду щодо умовно-дострокового звільнення від відбування покарання, заміни покарання у виді довічного позбавлення волі на покарання у виді позбавлення волі на певний строк або заміни невідбутої частини покарання більш м`яким, підрозділ готує до суду подання, яке містить анкетні дані, у тому числі про наявність чи відсутність непогашених та незнятих судимостей, про відбуту частину строку покарання, поведінку засудженого, ставлення до праці та навчання за весь час відбування покарання), та висновок щодо ступеня виправлення засудженого (далі - висновок), форма якого наведена в додатку до Методики визначення ступеня виправлення засудженого.

Згідно характеристики на засудженого, яка була надана ДУ «Київський слідчий ізолятор вбачається, що ОСОБА_6 з 31.12.2009 перебував в ДУ «Івано-Франківський слідчий ізолятор» до дисциплінарної відповідальності не притягувався, стягнень і заохочень не мав, характеризувався посередньо.

З 16.12.2015 ОСОБА_6 відбував покарання в ДУ «Новгород-Сіверська УВП (31)» За час відбування в установі засуджений характеризувався негативно, мав 52 стягнення, заохочень не мав.

З 21.10.2024 ОСОБА_6 перебував в ДУ «Львівська УВП (№ 19)». За час перебування в установі характеризувався посередньо, стягнень і заохочень не мав.

З 13.11.2024 ОСОБА_6 прибув до ДУ «Київський слідчий ізолятор» з ДУ «Львівська УВП (№ 19)» на підставі ухвали Печерського районного суду м. Києва від 10.10.2024 для розгляду кримінального провадження за його обвинуваченням у вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 255-1, ч. 1 ст. 255-2 КК України. За час перебування в установі характеризується посередньо, стягнень і заохочень не має.

Кримінальне провадження відносно ОСОБА_6 знаходиться в провадженні Печерського районного суду м. Києва.

Відносно представників адміністрації установи тактовний, ввічливий. Дотримується правил особистої гігієни, стежить за своїм зовнішнім виглядом, охайний. Спальне місце не завжди утримує у задовільному стані. Зовні охайний, за собою завжди слідкує. За складом характеру спокійний, послідовний та докладний у своїх справах, обережний та розважливий. Відповідно до ст. 110, 112 Кримінально-виконавчого кодексу України підтримує доброзичливі стосунки з рідними шляхом отриманням посилок і передач.

Враховуючи, що засуджений ОСОБА_6 виявив бажання самостійно звернутись до суду із заявою, щодо заміни його покарання у виді довічного позбавлення волі на більш м`яке, то на цю ситуацію поширюється п. 10 Порядку визначення ступеня виправлення засудженого, затвердженого Наказом МЮУ № 294/5, де вказано, що якщо засуджений виявив бажання звернутися до суду особисто щодо заміни покарання відповідно до статей 81, 82 Кримінального кодексу України та в інших випадках, передбачених кримінально-виконавчим законодавством, він письмово звертається до адміністрації установи.

Адміністрація установи протягом тридцяти днів безкоштовно зобов`язана надати засудженому копії документів, передбачених абзацом другим пункту 3 цього Порядку, для подальшої подачі їх до суду в установленому законодавством порядку.

З аналізу долучених до клопотання засудженого ОСОБА_6 додатків вбачається, що останнім. не дотримано порядку визначеного ст. 154 КВК України та порядком визначення ступеня виправлення засудженого затвердженого Наказом МЮУ № 294/5, в частині повноти та переліку поданих до суду документів та не долучено вищевказані додатки. Також не вбачається, що засуджений звертався із відповідною заявою про надання йому необхідних додатків документів, до адміністрації установи в якій він відбуває покарання.

На підставі наведеного вище, із врахуванням того, що засудженим не дотримано передбаченого законодавством порядку звернення до суду із заявою про заміну покарання у вигляді довічного позбавлення волі на позбавлення волі на певний строк, що суперечить діючому законодавству, колегія суддів приходить до висновку що клопотання захисника ОСОБА_7 , в інтересах засудженого ОСОБА_6 про заміну покарання у вигляді довічного позбавлення волі на позбавлення волі на певний строк не підлягає до задоволення.

На підставі викладеного, керуючись ст. 81, 82 КК України, ст. 154 КВК України, ст.ст. 537, 539 КПК України, колегія суддів-

П О С Т А Н О В И Л А :

У задоволенні клопотання захисника ОСОБА_7 , в інтересах засудженого ОСОБА_6 про заміну покарання у вигляді довічного позбавлення волі на позбавлення волі на певний строк - відмовити.

На ухвалу може бути подано апеляційну скаргу до Львівського апеляційного суду через Галицький районний суд міста Львова протягом 7 днів з дня її постановлення.

Повний текст ухвали складено та підписано 06 червня 2025 року.

Головуючий суддя ОСОБА_1

Судді ОСОБА_2

ОСОБА_3