ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа №: 631 / 1923 / 24 Головуючий 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження №: 11-кп/818/ 1434 /25 Головуючий апеляційної інстанції: ОСОБА_2
Категорія: ч.1 ст.115 КК України
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 червня 2025 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду у складі: головуючого судді ОСОБА_2 , суддів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , при секретареві ОСОБА_5 , з участю прокурора ОСОБА_6 , з участю обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника адвоката ОСОБА_8 , без участі всіх інших учасників по даній справі, а саме представника потерпілих ОСОБА_9 , належним чином повідомлених про розгляд справи, від яких надійшли заяви про розгляд справи без них, за умови, що заяв про відкладення розгляду справи ні від кого не надходило, розглянувши у відкритому судовому засіданні, в режимі відеоконференції, в залі суду в м. Харкові справу за апеляційними скаргами обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника адвоката ОСОБА_8 на вирок Нововодолазького районного суду Харківської області від 26.02.2025 року, -

ВСТАНОВИЛА:

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Вказаним вироком ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця селища міського типу Нова Водолага Харківської області, громадянина України (паспорт серії НОМЕР_1 , виданий 14.10.2014 року Нововодолазьким РС ГУДМС України в Харківській області), із середньою освітою, неодруженого, без утриманців, індивідуальний код платника податків НОМЕР_2 , військовослужбовця військової служби за контрактом військової частини НОМЕР_3 Збройних Сил України у військовому званні солдат, який зареєстрований та фактично проживав до затримання за адресом: АДРЕСА_1 ; раніше судимого: 14.01.2022 року Нововодолазьким районним судом Харківської області за ч.2 ст.186 КК України до 4 років 1 місяця позбавлення волі. Звільнений з ДУ «Диканівська виправна колонія (№ 12)» 28.05.2024 року умовно-достроково від подальшого відбування покарання на невідбутий строк 2 роки 1 місяць 26 днів на підставі ухвали Червонозаводського районного суду міста Харкова від 27.05.2024 року за статтею 81-1 Кримінального кодексу України, у зв`язку із військовою службою за контрактом,

визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.115 КК України та призначено йому покарання у виді 7 (семи) років 9 (дев`яти) місяців позбавлення волі.

В силу приписів ч.ч.1,4 ст.71 КК України ОСОБА_7 за сукупністю вироків до покарання, призначеного за цим вироком, частково приєднано невідбуту частину покарання за вироком Нововодолазького районного суду Харківської області від 14.01.2022 року та остаточно призначено йому до відбування покарання у виді 8 (восьми) років позбавлення волі.

Згідно із ч.5 ст.72 КК України, строк відбуття покарання ОСОБА_7 , визначено обчислювати з моменту його фактичного затримання, із подальшим обранням запобіжного заходу у виді тримання під вартою, тобто з 03.10.2024 року, зарахувавши час попереднього ув`язнення день за день.

Застосований до ОСОБА_7 запобіжний захід у виді тримання під вартою у ДУ «ХАРКІВСЬКИЙ СЛІДЧИЙ ІЗОЛЯТОР», вирішено залишити без змін до набрання вироком законної сили, оскільки не відпали мета та підстави його застосування.

Долю речових доказів та питання щодо арешту майна, вирішено відповідно до вимог ст. 100, 174 КПК України.

Згідно вказаного вироку, ОСОБА_7 обвинувачується у тому, що 02 жовтня 2024 року він перебував за місцем своєї реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 , за яким на той час також мешкав ОСОБА_10 . Вказані особи спілкувалися та вживали спиртні напої, а потім приблизно після 14 години 00 хвилин, більш точного часу як під час досудового розслідування, так і в суді встановити не виявилось за можливе, коли вони вже перебували у стані алкогольного сп`яніння, між ними виникла сварка, про яку ОСОБА_7 в телефонному режимі повідомив матері ОСОБА_11 Остання разом із ОСОБА_12 прийшли за вказаною адресою, де ОСОБА_7 в їх присутності умисно, з метою нанесення ОСОБА_10 тілесних ушкоджень невизначеного ступеню тяжкості, наніс йому два удари кулаком правої руки в область обличчя та один удар цією ж рукою в область корпусу. Після цього мати обвинуваченого та ОСОБА_12 відтягнули його від потерпілого, вивели на вулицю, розраховуючи на те, що ОСОБА_7 покине житло, в якому знаходився ОСОБА_10 . Але, залишившись без спостереження, ОСОБА_7 того ж дня після 16 години 00 хвилин, більш точного часу як під час досудового розслідування, так і в суді встановити не виявилось за можливе, повернувся в житло ОСОБА_10 . Там у нього на ґрунті раніше виниклих неприязних відношень до потерпілого, з`явився раптовий, злочинний умисел, направлений на протиправне заподіяння смерті ОСОБА_10 і, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, користуючись тим, що вони з потерпілим на одинці і за ними та їх діями ніхто не спостерігає, з метою реалізації свого умислу, направленого на протиправне заподіяння смерті ОСОБА_10 , діючи умисно, усвідомлюючи суспільно - небезпечний характер своїх дій та передбачаючи реальну можливість настання суспільно - небезпечних наслідків у вигляді його смерті, свідомо допускаючи їх настання, керуючись мотивом неприязного відношення, яке склалось незадовго до події, умисно наніс два удари кулаком правої руки в область обличчя ОСОБА_10 , який не втримався на ногах і впав на підлогу, а ОСОБА_7 задля досягнення своєї злочинної мети, спрямованої на протиправне заподіяння смерті потерпілому, продовжив наносити йому множинні удари ногами, взутими у військові «берці», в область голови, чим спричинив ОСОБА_10 множинні синці та садна на голові, тулубі, кінцівках, які носять ознаки легких тілесних ушкоджень та крововилив у м`які покрови правих тім`яної та лобної ділянок голови, крововилив під тверду і м`які оболонки, забій головного мозку лівої півкулі. У своєму перебігу вказана закрита черепно-мозкова травма з внутрішньочерепними крововиливами і забоєм головного мозку призвела до гострого порушення мозкового кровообігу, що за ступенем тяжкості стосовно до оцінки його у живих осіб, відноситься до тяжких тілесних ушкоджень за ознаками небезпечних для життя. Завдаючи ударів, ОСОБА_7 не припиняв побиття потерпілого до того моменту, поки не почув передсмертні хрипи ОСОБА_10 , після чого останній помер на місці. Його смерть наступила в період часу, що обчислюються 18 - 22 годинами до огляду трупа на місці його виявлення (14 15 годин 03.10.2024 року), а причиною смерті стала зазначена вище закрита черепно-мозкова травма з внутрішньочерепними крововиливами, забоєм головного мозку, яка призвела до гострого порушення мозкового кровообігу.

Вказані дії обвинуваченого ОСОБА_7 кваліфіковані судом за ч.1 ст.115 КК України, як вбивство, тобто умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала.

На зазначений вирок суду першої інстанції обвинуваченим та його захисником подано апеляційні скарги.

Захисник в своїй апеляційній скарзі просить пом`якшити обвинуваченому ОСОБА_7 покарання, вважаючи його занадто суворим, посилаючись на визнання обвинуваченого себе винним в повному обсязі та щирому розкаянні його у скоєному.

Вважає, що призначене покарання є надто суворим з огляду на повне визнання вини, щире каяття та сприяння слідству під час досудового розслідування, і просить його зменшити.

Обвинувачений в своїй апеляційній скарзі просить зменшити призначене йому покарання до 7 років 6 місяці позбавлення волі та врахувати визнання ним своєї провини, щирого каяття, активного сприяння розкриттю злочину. Просив врахувати, що потерпіла сторона не має до нього ніяких претензій, будь-якої шкоди державі або громадським інтересам ним не заподіяно, а також те, що він на момент вчинення злочину, боронив нашу Державу а власним бажанням на підставі контракту зі Збройними Силами України.

Позиції учасників апеляційного провадження.

Обвинувачений та його захисник просили задовольнити вимоги апеляційних скарг в повному обсязі.

Прокурор заперечував проти задоволення апеляційної скарги, вважав вирок законним та обґрунтованим.

Потерпіла ОСОБА_9 , в судове засідання не з`явилась, була належним чином повідомленою про розгляд справи, надала заяву про розгляд справи без неї.

Мотиви прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи обвинуваченого та його захисника, думку прокурора, дослідивши представлені матеріали кримінального провадження, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги обвинуваченого та його захисника задоволенню не підлягають, зважаючи на наступне.

Відповідно до ст.370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Згідно ст.404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Колегія суддів, дослідивши матеріали кримінального провадження і доводи апеляційних скарг обвинуваченого та його захисника, встановила, що суд першої інстанції з достатньою повнотою, в межах визначеного судом обсягу, дослідив обставини вчинення обвинуваченим інкримінованого йому кримінального правопорушення, дав належну правову оцінку, правильно кваліфікував його дії та обґрунтовано дійшов висновку про його винуватість у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.115 КК України, призначивши ОСОБА_7 покарання, яке відповідає вимогам ст. 65 КК України.

При призначенні обвинуваченому ОСОБА_7 покарання, судом першої інстанції було враховано ступінь тяжкості вчиненого ОСОБА_7 злочину, його суспільну небезпечність, а також відомості щодо особи обвинуваченого, зокрема те, що він на момент вчинення інкримінованого йому злочину, був раніше судимим, судимість у встановленому законом порядку не відбута, не знята та не погашена, холостий, без утриманців, з офіційним місцем реєстрації, за яким характеризується посередньо, офіційно не працевлаштований, проте є військовослужбовцем за контрактом, а тому має стабільний дохід та заробіток, на диспансерному обліку у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває, на будь-яку тяжку хворобу не хворіє, є осудним, вчинив інкриміноване йому кримінальне правопорушення в стані алкогольного сп`яніння, сприяв розкриттю кримінального правопорушення та щиро кається у вчиненому.

Враховуючи вищенаведене, суд першої інстанції, відповідно до вимог ст.66 КК України, визнав обставинами, що пом`якшують покарання, - щире каяття обвинуваченого, а також активне сприяння досудовому розслідуванню. Також судом враховано, при призначенні покарання обтяжуючу покарання обставину, зокрема, вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння.

Крім цього, при призначенні ОСОБА_7 покарання, суд врахував позицію сторони обвинувачення, яка вважала за можливе призначити обвинуваченому міру покарання у виді позбавлення волі на строк 7 років 6 місяців, а також позицію потерпілої та захисту, які прохали суворо не карати, й керуючись принципом законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, враховуючи особу винного, який повністю визнав себе винуватим у вчиненому, щиро розкаявся та активно сприяв розкриттю злочину, мету, мотиви, обставини та характер вчиненого ним кримінального правопорушення, відповідно до яких будь-якої шкоди державним та громадським інтересам заподіяно не було, проте потягнуло смерть людини, а також його поведінку під час та після вчинення злочинних дій, зокрема, той факт, що обвинувачений на момент вчинення злочину боронив нашу державу за власним бажанням на підставі контракту із Збройними Силами України, дійшов висновку, що виправлення ОСОБА_7 можливе лише в ізоляції та поміщенні його на певний строк до кримінально-виконавчої установи закритого типу.

Враховуючи вищевикладене, суд призначив ОСОБА_7 покарання за вчинення злочину, передбаченого ч.1 ст.115 КК України, у виді позбавлення волі на строк 7 років 9 місяців.

Крім того, суд, відповідно до приписів ч.ч.1,4 ст.71 КК України до покарання, призначеного за цим вироком частково приєднав ОСОБА_7 не відбуту частину покарання за попереднім вироком суду від 14.01.2022 року, й остаточно призначив йому покарання у виді позбавлення волі на строк 8 років позбавлення волі, вважаючи, що саме таке покарання буде необхідним й достатнім для виправлення засудженого та попередження вчинення ним нових злочинів.

Підстав вважати призначене судом першої інстанції покарання явно несправедливим, у зв`язку з його суворістю, колегія суддів не вбачає. Доводи про необхідність пом`якшення призначеного ОСОБА_7 покарання, з урахуванням визнання обвинуваченого себе винним, його щире каяття, а також відомості щодо особи обвинуваченого, були судом враховані при призначення ОСОБА_7 покарання. При цьому, об`єктивно відсутні інші обставини ніж ті, що встановлені судом першої інстанції і зазначені обвинуваченим, які пом`якшують покарання, а тому, призначення більш м`якого виду покарання, в даному випадку, - не стане ефективним та дієвим для досягнення мети щодо виправлення ОСОБА_7 . Такий вид і міра покарання, на думку колегії суддів, буде достатньою для виправлення обвинуваченого та запобігання вчиненню нових злочинів, беручи до уваги, зокрема, що обвинуваченим скоєно злочин проти життя та здоров`я особи, який, відповідно до приписів ст.27 Конституції України, є фундаментальним конституційним правом кожної людини, що гарантує невід`ємність та непорушність життя кожного, а також зобов`язує державу його захищати.

Також слід врахувати, що призначене ОСОБА_7 покарання не є максимальним, що передбачене санкцією інкримінованої обвинуваченому статті, а своїм розміром наближене до нижньої межі, передбаченого санкцією статті 115 КК України, покарання.

Відповідно до ч. 2 ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Відповідно до норм ст. 65 КК України та роз`яснень, наведених в п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», призначаючи покарання у кожному конкретному випадку, суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.

На думку колегії суддів, при призначені ОСОБА_7 покарання, суд у повній мірі дотримався вимог кримінального закону, що містяться у нормах ст.ст. 50, 65, 66, 67, 70 КК України, призначивши покарання в межах санкцій, ч.1 ст.115 КК України та, дотримуючись принципу законності, індивідуалізації, справедливості та обґрунтованості покарання.

Таким чином, призначене судом першої інстанції покарання у той спосіб, як це зазначено у вироку, на думку колегії суддів, є необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів, а тому відповідає вимогам ст.ст. 50 та 65 КК України, оскільки за своїм видом і розміром є справедливим.

З огляду на викладене, при апеляційному перегляді кримінального провадження не встановлено підстав для скасування вироку за доводами апеляційної скарги обвинуваченого та ого захисника.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які б тягли за собою скасування ухваленого обвинувального вироку також не вбачається, внаслідок чого вирок суду першої інстанції слід залишити без змін, а апеляційні скарги обвинуваченого та його захисника без задоволення.

Керуючись ч.6 ст.9, ст.7, 392, 393, 404, 405, ч.1 ст.407, 418, 419, 423, 424-426 КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Вирок Нововодолазького районного суду Харківської області від 26.02.2025 року по справі щодо ОСОБА_7 , обвинуваченого за ч. 1 ст. 115 КК України, - залишити без змін.

Апеляційні скарги обвинуваченого та його захисника, - залишити без задоволення.

Ухвала набуває законної сили з моменту її проголошення.

Касаційна скарга на дане судове рішення, в порядку ч.1 ст.424 КПК України, може бути подана безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Судді:

____________ _____________ ____________

ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3