Справа № 463/5897/25 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-сс/811/1859/25 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 липня 2025 року м. Львів

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Львівського апеляційного суду в складі

головуючої судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові, апеляційну скаргу ОСОБА_5 та ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Личаківського районного суду м. Львова від 7 липня 2025 року про відмову в задоволенні скарги ОСОБА_5 , ОСОБА_6 на постанову слідчого Львівського районного управління поліції №1 Головного управління Національної поліції у Львівській області ОСОБА_7 від 26 грудня 2024 року про закриття кримінального провадження №0002998 від 22 жовтня 2024 року

за участі секретаря судового засідання ОСОБА_8 ,

апелянтів ОСОБА_5 , ОСОБА_6

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_5 , ОСОБА_6 звернулися до слідчого судді з скаргою на постанову слідчого Львівського районного управління поліції №1 Головного управління Національної поліції у Львівській області ОСОБА_7 від 26 грудня 2024 року про закриття кримінального провадження №0002998 від 22 жовтня 2024 року.

Скаргу мотивували тим, що оскаржуваною постановою слідчого закрито кримінальне провадження, передбачене ч. 2 ст. 190 КК України у зв`язку із відсутності в діяннях ОСОБА_9 складу кримінального правопорушення,

Вважав, що «зухвалість та особливий цинізм шахрайства ОСОБА_9 , щодо введення в оману судових експертів та суду полягає в тому, що у висновку експертів вартість експертизи становить 24 тис. грн. та дані витрати покладені судом на відповідача, а 16 тис. грн. вартості послуг адвоката позивача, мала б бути зараховано в рахунок належної йому решти частки земельної ділянки будинковолодіння»

Також зазначав, що копія постанови отримана ними 25 червня 2025 року.

Ухвалою слідчого судді Личаківського районного суду м. Львова від 7 липня 2025 року відмовлено у задоволенні скарги ОСОБА_5 , ОСОБА_6 на постанову слідчого Львівського районного управління поліції №1 Головного управління Національної поліції у Львівській області ОСОБА_7 від 26 грудня 2024 року про закриття кримінального провадження №0002998 від 22 жовтня 2024 року.

На дану ухвалу ОСОБА_5 , ОСОБА_6 подали апеляційну скаргу, в якій просять ухвалу слідчого судді скасувати, та прийняти нову ухвалу, якою скасувати постанову слідчої про закриття кримінального провадження, або направити скаргу на новий судовий розгляд.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги покликається на те, що слідчий та суд прийшли до помилкового висновку, що в цивільній справі за позовом ОСОБА_9 до ОСОБА_6 суд першої інстанції та апеляційної інстанції не встановили складу кримінального правопорушення в діях позивача та інших учасників справи.

Наголошує, що висновки суду суперечать вимогам ч. 2 ст. 78 ЦПК України.

Заслухавши доповідача, доводи апелянтів ОСОБА_5 та ОСОБА_10 на підтримку аргументів апеляційної скарги, вивчивши матеріали судової справи та кримінального провадження №0002998 від 22 жовтня 2024 року, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

Згідно зі ст. 2 КПК України завданням кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Відповідно до ст. 9 КПК України слідчий зобов`язаний всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

Положеннями п. 4 ч. 1 ст. 91 КПК України визначено, що у кримінальному провадженні підлягають доказуванню, зокрема, обставини, які є підставою закриття кримінального провадження.

Згідно з ч. 2 ст. 93 КПК України сторона обвинувачення здійснює збирання доказів шляхом проведення слідчих (розшукових) дій та негласних слідчих (розшукових) дій, витребування та отримання від органів державної влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, службових та фізичних осіб речей, документів, відомостей, висновків експертів, висновків ревізій та актів перевірок, проведення інших процесуальних дій, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 94 КПК України прокурор, слідчий суддя, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України кримінальне провадження закривається при встановленні відсутності в діяннях складу кримінального правопорушення.

З аналізу наведених процесуальних норм вбачається, що закриття кримінального провадження є закінченням досудового розслідування та одним із способів його остаточного вирішення, яке відбувається в силу наявності обставин, що виключають кримінальне провадження або за наявності підстав для звільнення особи від кримінальної відповідальності. Прийняття рішення про закриття кримінального провадження можливе лише після всебічного, повного та об`єктивного дослідження всіх обставин кримінального провадження та безпосереднього дослідження і оцінки слідчим показань, речей і документів, які стосуються цього провадження, у їх сукупності.

В силу завдань кримінального провадження слідчий повинен вчинити всі необхідні дії при проведенні досудового розслідування, які спрямовані на збирання, перевірку та оцінку доказів, версій у їх сукупності.

У рішенні Європейського Суду з прав людини від 13 січня 2011 року в справі «Михалкова та інші проти України» розтлумачено, що за статтею 1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод держава зобов`язана «гарантувати кожному, хто перебуває під її юрисдикцією, права і свободи, визначені у Конвенції», що також опосередковано вимагає наявності будь-якої форми ефективного розслідування. Розслідування має бути ретельним, безстороннім і сумлінним. Розслідування повинне забезпечити встановлення винних осіб та їх покарання. Органи державної влади повинні вжити всіх заходів для отримання всіх наявних доказів, які мають відношення до події, показань очевидців, доказів експертиз. Будь-які недоліки у розслідуванні, які підривають його здатність встановити відповідальну особу, створюють ризик недодержання такого стандарту.

Як встановлено колегією суддів апеляційного суду, постановою слідчого Львівського районного управління поліції №1 Головного управління Національної поліції у Львівській області ОСОБА_7 від 26 грудня 2024 року, кримінальне провадження №0002998 від 22 жовтня 2024 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України, на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України закрито.

З матеріалів кримінального провадження № 0002998 від 22 жовтня 2024 року встановлено, що СВ ЛРУП №1 ГУНП у Львівській області проводилося досудове розслідування у кримінальному провадженні, відомості про яке внесено до ЄРДР за №0002998 від 22 жовтня 2024 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України.

Під час досудового розслідування, слідчим було долучено рішення Личаківського районного суду м. Львова від 23 лютого 2024 року та постанову Львівського апеляційного суду від 29 липня 2024 року (справа №463/6184/19), також було допитано в якості потерпілу ОСОБА_6 .

З протоколу допиту ОСОБА_6 вбачається, що остання вважає, що їй було завдано матеріальна шкода в розмірі 51 000 гривень, які були стягнуті з ОСОБА_6 «за результатами експертної комісії, за результатами судів».

Положеннями ч. 2 ст. 190 КК України, передбачено відповідальність за заволодіння чужим майном або придбання права на майно шляхом обману чи зловживання довірою, що вчинене повторно, або за попередньою змовою групою осіб, або таке, що завдало значної шкоди потерпілому.

Об`єктивна сторона шахрайства полягає у заволодінні майном або придбанні права на майно шляхом обману чи зловживання довірою. У результаті шахрайських дій потерпілий власник, володілець, особа, у віданні або під охороною якої знаходиться майно, добровільно передає майно або право на майно винній особі. Безпосередня участь потерпілого у передачі майнових благ і добровільність його дій є обов`язковими ознаками шахрайства, які відрізняють його від викрадення майни та інших злочинів проти власності.

Як зазначив слідчий у постанові про закриття кримінального провадження, об`єктивна сторона шахрайства полягає у заволодінні майном або придбанні права на майно шляхом обману чи зловживання довірою. У результаті шахрайських дій потерпілий власник, володілець, особа, у віданні або під охороною якої знаходиться майно, добровільно передає майно або право на майно винній особі. Безпосередня участь потерпілого у передачі майнових благ і добровільність його дій є обов`язковими ознаками шахрайства, які відрізняють його від викрадення майни та інших злочинів проти власності.

Як встановлено слідчим із рішення Личаківського районного суду м. Львова від 23 лютого 2024 року у справі №463/6184/19, позов ОСОБА_9 до ОСОБА_6 про встановлення порядку користування земельною ділянкою задоволено; встановлено порядок користування земельною ділянкою з кадастровим номером :07:007:0006, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , шляхом надання у спільне користування ОСОБА_9 та ОСОБА_6 : частини земельної ділянки під житловим будинком площею 27 м2 (коридори) з наступними геометричними розмірами по периметру в метрах: 1,70; 4,70; 2,85; 2,35; 4,62; 1,01; 0,52; 3,37; 1,83; 4,45; 4,70; частини земельної ділянки для проходу-проїзду до господарських будівель, що належать ОСОБА_6 (гаражу літера Б, сараю літера В, сараю літера Г) площею 35 кв.м. з наступними геометричними розмірами по периметру в метрах: 3,0; 12,29; 2,83; 12,07; у користування ОСОБА_9 надати дві земельні ділянки загальною площею 0,0154 га (154 м2) з наступними геометричними розмірами по периметру в метрах: перша ділянка (площею 0,0104 га (104 м2)): 1,35; 5,53; 12,29; 4,74; 8,93; 0,97; 3,27; 4,62; 2,35; 2,85; 4,70; 1,70; 3,97; друга ділянка (площею 0,0050 га (50 м2)) - 5,52; 8,90; 5,69; 8,77 згідно з додатком №2 до висновку експертів №1935-E від 11 серпня 2023 року;

встановлено сервітут, з метою надання ОСОБА_9 вільного доступу до приміщень: коридор І площею 11,0 кв.м., коридор 1-1 площею 6,4 кв.м., коридор 1-7 площею 4,7 кв.м., коридор ІІ площею 10,7 кв.м., що перебувають у спільному користуванні ОСОБА_9 та ОСОБА_6 на праві власності (згідно з договором дарування від 3 грудня 2002 серія ВАВ №829342);

встановлено сервітут, з метою надання ОСОБА_6 вільного доступу для проходу-проїзду до господарських будівель, що їй належать (гаражу літера Б, сараю літера В, сараю літера Г площею 35 кв.м. з наступними геометричними розмірами по периметру в метрах: 3,0; 12,29; 2,83; 12,07;

вирішено стягнути з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_9 704 гривні 80 копійок судового збору; 24088 гривень 70 копійок витрат на проведення експертизи; 10500 гривень витрат на професійну правничу допомогу.

Вказане рішення було оскаржено та залишено в силі постановою Львівського апеляційного суду 29 липня 2024 року, набрало законної сили.

Колегія суддів звертає увагу, що апелянти не зазначають, які конкретні дії дають підстави вважати, що могло мати місце скоєння кримінального правопорушення, які додаткові слідчі чи процесуальні дії мали б бути вчинені в межах кримінального провадження, не вчинення яких перешкоджає встановлення істини у справі.

Закриття кримінального провадження - це закінчення досудового розслідування, яке відбувається в силі наявності обставин, що виключають кримінальне провадження або за наявності підстав для звільнення особи від кримінальної відповідальності. Подальше розслідування, після закриття кримінального провадження, є неможливим до того часу, коли постанова про закриття кримінального провадження не буде скасована в установленому КПК порядку.

Прийняття рішення про закриття кримінального провадження можливе лише після дослідження усіх обставин кримінального провадження та безпосереднього дослідження і оцінки слідчим показань, речей і документів, які стосуються цього провадження, у їх сукупності.

Колегією суддів встановлено, що під час досудового розслідування проведено усі необхідні слідчі (розшукові) дії для встановлення обставин, які підлягають доказуванню, обставини вчинення кримінального провадження, не встановлено складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України.

Апеляційний суд звертає увагу, що слідчий, здійснюючи свої повноваження, відповідно до вимог КПК України, є самостійним у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку осіб, що не мають на те законних повноважень забороняється (ч. 5 ст. 40 КПК України).

Також апеляційний суд зазначає, що незгода особи з проведеними слідчими (розшуковими) діями під час досудового розслідування, їх видом (видами) та обсягом не є безумовним свідченням неповноти чи неправильності слідства.

В апеляційній скарзі не наведено доводів, які б спростовували висновки слідчого судді місцевого суду.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які були б підставою для скасування чи зміни ухвали слідчого судді, колегією суддів не встановлено.

Ураховуючи вищенаведене, на переконання колегії суддів апеляційного суду, оскаржувана ухвала суду першої інстанції є законною й обґрунтованою, тому підстав для її скасування немає.

Керуючись ст.ст. 404, 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів

ПОСТАНОВИЛА

ухвалу слідчого судді Личаківського районного суду м. Львова від 7 липня 2025 року про відмову в задоволенні скарги ОСОБА_5 , ОСОБА_6 на постанову слідчого Львівського районного управління поліції №1 Головного управління Національної поліції у Львівській області ОСОБА_7 від 26 грудня 2024 року про закриття кримінального провадження №0002998 від 22 жовтня 2024 року - залишити без змін, а апеляційну скаргу ОСОБА_5 та ОСОБА_6 - без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4