Справа № 357/6191/25
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29.05.2025 Білоцерківський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участі: секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

сторін кримінального провадження:

прокурора Білоцерківської окружної прокуратури ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в м. Біла Церква обвинувальний акт у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до ЄРДР за № 0000575 від 28.02.2025, щодо

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Біла Церква Київської обл., громадянина України, з середньою освітою, розлученого, працюючого без офіційного працевлаштування різноробочим, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого,

обвинуваченого у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України,

з укладеною 29.05.2025 між прокурором Білоцерківської окружної прокуратури Київської області ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_4 за участі захисника ОСОБА_5 угодою про визнання винуватості,-

У С Т А Н О В И В:

І. Формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним.

28 лютого 2025 року, близько 10 години, ОСОБА_4 , перебуваючи в будинку за адресою: АДРЕСА_3 , де проживає ОСОБА_6 , під час спільного вживання алкогольних напоїв, помітив на столі мобільний телефон марки «Redmi Note 10Pro Onyx Grey» 128 GB, який належить потерпілому ОСОБА_6 . В цей час у ОСОБА_4 виник протиправний умисел на таємне викрадення чужого майна.

Реалізуючи свій протиправний умисел, ОСОБА_4 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, знаходячись у вказаному місці та у вказаний час, діючи умисно, повторно, таємно від оточуючих, скориставшись тим, що за його діями ніхто не спостерігає, а саме потерпілий ОСОБА_6 заснув після вживання алкогольних напоїв, з корисливих мотивів, з метою незаконного збагачення за рахунок чужого майна, в умовах воєнного стану, шляхом вільного доступу, зі столу викрав вказаний «Redmi Note 10Pro Onyx Grey» 128 GB вартістю 3290 гривень 00 копійок.

В подальшому ОСОБА_4 з місця вчинення кримінального правопорушення зник, викраденим майном розпорядився на власний розсуд, чим спричинив потерпілому ОСОБА_6 майнової шкоди на суму 3290 гривень 00 копійок..

Таким чином, суд кваліфікує дії обвинуваченого ОСОБА_4 за ч.4 ст.185 КК України за кваліфікуючими ознаками, а саме як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, в умовах воєнного стану.

ІІ. Відомості про укладення угоди сторонами кримінального провадження та позиції сторін щодо можливості її затвердження.

29.05.2025 між прокурором Білоцерківської окружної прокуратури Київської області ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_4 за участі захисника ОСОБА_5 укладено угоду про визнання винуватості, яку подано у підготовчому судовому засіданні, також до матеріалів провадження долучено письмову заяву-згоду потерпілого ОСОБА_6 .

У судовому засіданні прокурор, вважаючи, що при укладені даної угоди дотримані вимоги і правила КПК України та КК України, не заперечував проти затвердження угоди про визнання винуватості, просив призначити обвинуваченому покарання, визначене угодою сторін кримінального провадження.

Потерпілий ОСОБА_6 в судове засідання не з`явився, подав заяву про проведення судового розгляду вказаного кримінального провадження без його участі.

У судовому засіданні обвинувачений беззастережно визнав себе винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України, зазначив, що розуміє надані йому законом права, розуміє наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, визначені ст. 473 КПК України, характер пред`явленого обвинувачення та вид покарання, яке до нього буде застосоване в результаті затвердження угоди про визнання винуватості та наполягав на затвердженні угоди.

Захисник просив затвердити угоду про визнання винуватості та призначити покарання, визначене в угоді, підтримавши позицію обвинуваченого.

ІІІ. Мотиви суду щодо затвердження угоди про визнання винуватості та призначення покарання.

Розглядаючи питання в порядку п.1 ч.3 ст.314 КПК України про затвердження угоди, суд виходить з наступного.

Відповідно до ч. 3 ст.474 КПК України якщо угоди досягнуто під час судового провадження, суд невідкладно зупиняє проведення процесуальних дій і переходить до розгляду угоди.

Згідно з ч. 4 ст.469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена щодо кримінальних проступків, нетяжких злочинів, тяжких злочинів, злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам. Укладення угоди про визнання винуватості у кримінальному провадженні щодо уповноваженої особи юридичної особи, яка вчинила кримінальне правопорушення, у зв`язку з яким здійснюється провадження щодо юридичної особи, а також у кримінальному провадженні щодо кримінальних правопорушень, внаслідок яких шкода завдана державним чи суспільним інтересам або правам та інтересам окремих осіб, у яких беруть участь потерпілий або потерпілі, не допускається, крім випадків надання всіма потерпілими письмової згоди прокурору на укладення ними угоди.

Відповідно до п.п.1-6 ч.7 ст. 474 КПК України суд перевіряє угоду на відповідність вимогам цього Кодексу та/або закону. Суд відмовляє у затвердженні угоди, якщо умови угоди суперечать вимогам цього Кодексу та/або закону.

У зв`язку з наведеним, суд має підстави розглянути дане провадження відповідно до положень ст. 471, 474 КПК України.

Так, згідно з умовами угоди про визнання винуватості обвинувачений зобов`язується беззастережно визнати обвинувачення в обсязі пред`явленого обвинувачення у судовому провадженні.

Сторонами узгоджено, що при затвердженні угоди, ОСОБА_4 можливо призначити покарання: за ч. 4 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі строком 5 (п`ять) років. На підставі ст. 71 КК України за сукупністю вироків частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Білоцерківського міськрайонного суду від 05.02.2024 до покарання, призначеного за даним вироком, та остаточно призначити ОСОБА_4 покарання у виді позбавлення волі строком 5 (п`ять) років 1 (один) місяць.

Суд, заслухавши пояснення сторін кримінального провадження, дійшов висновку, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

При цьому, судом з`ясовано, що ОСОБА_4 повністю усвідомлює зміст укладеної з прокурором угоди про визнання винуватості, характер обвинувачення, щодо якого визнає себе винним, цілком розуміє свої права, визначені ст. 474 ч.4 п.1 КПК України, а також наслідки укладення, затвердження даної угоди, передбачені ст. 473 ч.2 КПК України, та наслідки її невиконання, передбачені ст. 476 КПК України. Також судом встановлено, що потерпілим надано прокурору письмову заяву-згоду на укладення угоди про визнання винуватості, що узгоджується із вимогами ч.4 ст.469 КПК України.

Зміст угоди про визнання винуватості відповідає вимогам ст. 472 КПК України.

При призначенні покарання обвинуваченому, суд у відповідності до ст.ст.65-67 КК України враховує ступінь тяжкості скоєного кримінального правопорушення, особу винного, а також обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Обвинувачений ОСОБА_4 скоїв умисні кримінальні правопорушення проти власності, має постійне місце проживання, характеристика за місцем проживання відсутня, розлучений, неповнолітніх дітей на утриманні не має, працює без офіційного працевлаштування, перебуває на обліку військовозобов`язаних в ІНФОРМАЦІЯ_2 як засуджений та на обліку Білоцерківського РВ № 1 філії ДУ «Центр пробації» у м.Києві та Київській області за вироком Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 05.02.2024, яким засуджений за ч.1 ст.309 КК України до покарання у виді обмеження волі строком 5 (п`ять) років, на підстав ст.75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням строком 3 (три) роки та покладенням обов`язків, передбачених ст.76 КК України. Згідно з довідкою КНП БМР «Білоцерківська міська лікарня № 4» № 417 від 11.03.2025 обвинувачений медичну допомогу у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не отримує. З матеріалів кримінального провадження також вбачається, що обвинувачений не досяг пенсійного віку, не належить до осіб з інвалідністю.

Окрім цього, ОСОБА_4 раніше судимий: 21.11.2002 Білоцерківським міськрайонним судом за ч. 3 ст. 185, ч. 1 ст. 309, ст. 70 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком 4 (чотири) роки, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком 3 (три) роки та покладенням обов`язків, передбачених ст.76 КК України; 04.06.2003 Білоцерківським міськрайонним судом за ч. 3 ст. 185 ст. 71 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком 4 (чотири) роки 6 (шість) місяців; 04.06.2009 Білоцерківським міськрайонним судом за ст. 15, ч. 3 ст. 185, ч. 3 ст. 185, ч.3 ст. 357, ч. 1 ст. 70 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком 4 (чотири) роки 3 (три) місяці; 22.01.2014 Білоцерківським міськрайонним судом за ч. 3 ст. 185, ст. 15, ч. 3 ст. 185, ч. 1 ст. 309, ст. 70, ст. 71 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком 5 (п`ять) років 6 (шість) місяців; 25.01.2021 Оболонським районним судом м. Києва за ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 186, ч. 1 ст. 309, ст. 70 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком 4 (чотири) роки 6 (шість) місяців; 25.01.2022 Білоцерківським міськрайонним судом за ч. 1 ст. 358, ч. 4 ст. 358, ч. 3 ст. 185, ч. 1 ст. 70, ч. 4 ст. 70 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком 3 (три) роки; 25.01.2022 Білоцерківським міськрайонним судом за ч. 1 ст. 358, ч. 3 ст. 185, ч. 4 ст. 358, ч. 1 ст. 70 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком 4 (чотири) роки; 16.01.2024 Білоцерківським міськрайонним судом за ч. 1 ст. 309 КК України до покарання у виді обмеження волі строком 3 (три) роки, на підставі ст.75 КК України звільнений від відбування показання з іспитовим строком 2 (два) роки та покладення обов`язків, передбачених ст.76 КК України; 05.02.2024 Білоцерківським міськрайонним судом за ч. 1 ст. 309, ч. 4 ст. 70 КК України до покарання у виді обмеження волі строком 5 (п`ять) років, на підставі ст.75 КК України звільнений від відбування показання з іспитовим строком 3 (три) роки та покладенням обов`язків, передбачених ст.76 КК України; 02.04.2024 Білоцерківським міськрайонним судом за ч. 4 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком 5 (п`ять) років; 01.08.2024 Білоцерківським міськрайонним судом за ч. 2 ст. 15, ч. 4 ст.185, ч. 4 ст. 185, ч. 1 ст. 70, ч. 4 ст. 70, ст.ст. 71,72 до покарання у виді позбавлення волі строком 5 (п`ять) років 3 (три) місяці. Згідно з ухвалою Коростенського міськрайонного суду Житомирської області звільнений від відбування покарання у зв`язку з усуненням караності діяння на підставі ЗУ № 3886-ІХ від 18.07.2024, вважається засудженим 05.02.2024 Білоцерківським міськрайонним судом за ч. 1 ст. 309, ч. 4 ст. 70 КК України до покарання у виді обмеження волі строком 5 (п`ять) років, на підставі ст.75 КК України звільнений від відбування показання з іспитовим терміном 3 (три) роки та покладенням обов`язків, передбачених ст.76 КК України. 11.02.2025 звільнений з Коростенської ВК № 71 Житомирської області.

До обставин, які відповідно до ст. 66 КК України пом`якшують покарання обвинуваченого, суд відносить активне сприяння розкриттю злочину.

Водночас, суд не визнає обставиною, яка зазначена в обвинувальному акті та угоді про визнання винуватості, що пом`якшує покарання, яка визначена п.1 ч.1 ст.66 КК України - щире каяття обвинуваченого, з огляду на таке.

Так, розкаяння передбачає, окрім визнання особою факту вчинення злочинних дій, ще й дійсне, відверте, а не уявне визнання своєї провини у вчиненому певному злочині, щирий жаль з приводу цього та осуд своєї поведінки, що насамперед повинно виражатися у визнанні негативних наслідків злочину для потерпілої особи, намаганні особи відшкодувати завдані злочином збитки, бажанні виправити наслідки вчиненого. Факт щирого каяття особи у вчиненні злочину повинен знайти своє відображення в матеріалах кримінального провадження (постанова ВС ККС від 18 вересня 2019 року у справі №166/1065/18). Так, суд установив, що обвинувачений не ухилявся від слідства та суду, давав показання, свою провину в результаті судового розгляду визнав, але не висловив жаль з приводу учиненого ним та щиро не покаявся. Окрім того, суд також враховує численні систематичні притягнення ОСОБА_4 до кримінальної відповідальності за скоєння кримінальних правопорушень проти власності та стійку злочинну спрямованість обвинуваченого.

Проте, обставиною, що пом`якшує покарання, яка не визначена ст.66 КК України, суд визнає визнання вини обвинуваченим.

Інших обставин, із тих, які не визначені ст. 66 КК України, але б тією чи іншою мірою могли б впливали на пом`якшення покарання, суд не встановив.

До обставин, які відповідно до ст. 67 КК України обтяжують покарання обвинуваченого, суд відносить вчинення кримінального правопорушення особою, що перебуває у стані алкогольного сп`яніння.

Оскільки умови угоди про визнання винуватості, її форма та зміст відповідають вимогам КПК України та КК України, дії обвинуваченого вірно кваліфіковані за ч.4 ст.185 КК України, а саме як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, в умовах воєнного стану, що згідно з положеннями ст. 12 КК України, відноситься до категорії тяжких злочинів, враховуючи данні про особу винного, його ставлення до вчиненого, позиції потерпілого та його письмову згоду щодо укладення угоди, приймаючи до уваги наявність пом`якшуючої та обтяжуючої покарання обставин, відповідно до ч. 4 ст. 469 КПК України, угода про визнання винуватості може бути укладена у даному кримінальному провадженні, суд дійшов висновку про наявність всіх правових підстав для затвердження цієї угоди, і призначення ОСОБА_4 узгодженої сторонами міри покарання у виді позбавлення волі в межах санкції ч.4 ст.185 КК України, оскільки вважає, що ОСОБА_4 є особою небезпечною для суспільства, має деформацію життєвих принципів, систематично вчиняє кримінальні правопорушення зокрема, проти власності, належних висновків для себе не зробив, що свідчить про його виняткову зухвалість, стійку злочинну, антисоціальну спрямованість.

Окрім цього, вироком Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 05.02.2024, зміненим в частині призначеного покарання ухвалою Київського апеляційного суду від 18.06.2024, ОСОБА_4 засуджено за ч.1 ст.309, ч.4 ст.70 КК України до покарання у виді обмеження волі строком 5 (п`ять) років, на підставі ст.75 КК України звільнено від відбування покарання з іспитовим строком 3 (три) роки та покладено обов`язки, передбачені ст.76 КК України. Вирок набрав законної сили 18.06.2024.

У відповідності до ч.1 ст.71 КК України, якщо засуджений після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання вчинив нове кримінальне правопорушення, суд до покарання, призначеного за новим вироком, повністю або частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком..

Згідно з положеннями п.п. «б» п.1 ч.1 ст.72 КК України, при складанні покарань за сукупністю кримінальних правопорушень та сукупністю вироків менш суворий вид покарання переводиться в більш суворий вид виходячи з такого їх співвідношення: одному дню позбавлення волі відповідає два дні обмеження волі.

Кримінальне правопорушення, яке скоєно обвинуваченим ОСОБА_4 , та яке є предметом вказаного кримінального провадження, скоєно обвинуваченим після ухвалення вироку Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 05.02.2024, а тому суд остаточне покарання призначає на підставі ч.1 ст.71, ч.1 ст.72 КК України.

IV. Мотиви ухвалення інших рішень щодо питань, які вирішуються судом при ухваленні вироку.

Судом встановлено, що у цьому кримінальному провадженні щодо обвинуваченого ухвалою слідчого судді Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 25.04.2025 обрано запобіжний захід у виді домашнього арешту в певний період доби строком до 24.06.2025.

Цивільний позов не заявлено.

Питання щодо речових доказів слід вирішити згідно з вимогами ст. 100 КПК України.

Витрати на залучення експерта у кримінальному провадженні відсутні.

На підставі викладеного та керуючись ст. 185 КК України, ст.ст. 374-376, 469, 472-475 КПК України, суд,-

У Х В А Л И В:

Затвердити угоду від 29.05.2025 по розгляду обвинувального акту у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000575 від 28.02.2025, про визнання винуватості, укладену між прокурором Білоцерківської окружної прокуратури Київської області ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_4 за участі захисника ОСОБА_5 .

Визнати ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , винуватим у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, та призначити узгоджене сторонами угоди покарання у виді позбавлення волі строком 5 (п`ять) років.

Відповідно до ч.1 ст.71, ст.72 КК України, за сукупністю вироків, частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 05.02.2024, зміненим в частині призначеного покарання ухвалою Київського апеляційного суду від 18.06.2024, до покарання, призначеного за даним вироком, та призначити ОСОБА_4 узгоджене сторонами угоди покарання у виді позбавлення волі строком 5 (п`ять) років 1 (один) місяць.

Початок строку відбування покарання ОСОБА_4 обчислювати з моменту звернення вироку до виконання, тобто з моменту його затримання..

Запобіжний захід щодо обвинуваченого ОСОБА_4 у виді домашнього арешту в певний період доби строком до 24.06.2025 залишити без змін.

Речові докази:

?мобільний телефон марки Redmi Note 10Pro Onyx Grey, який відповідно до постанови про визнання та приєднання до матеріалів кримінального провадження речових доказів від 30.03.2025, розписки ОСОБА_6 від 30.04.2025 передано на відповідальне зберігання ОСОБА_6 залишити власнику ОСОБА_6 .

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржений до Київського апеляційного суду через Білоцерківський міськрайонний суд Київської області протягом тридцяти днів з дня проголошення вироку:

- обвинуваченим, виключно з підстав: призначення судом покарання, суворішого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених частинами четвертою, шостою, сьомою статті 474 цього Кодексу, в тому числі не роз`яснення йому наслідків укладення угоди;

- прокурором виключно з підстав: призначення судом покарання, менш суворого, ніж узгоджене сторонами угоди; затвердження судом угоди у провадженні, в якому згідно з частиною четвертою статті 469 цього Кодексу угода не може бути укладена.

Копію вироку суду негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя: ОСОБА_1