У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 липня 2025 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд в складі колегії суддів:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

за участю секретаря ОСОБА_4

учасників судового провадження:

прокурора ОСОБА_5

захисника ОСОБА_6

підозрюваного ОСОБА_7

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Центрального районного суду м. Миколаєва від 11 липня 2025 року щодо

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

-підозрюваного за ч. 1 ст. 114-1 КК України.

Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції.

Ухвалою слідчого судді Центрального районного суду м. Миколаєва від 11 липня 2025 року продовжено підозрюваному ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 08.09.2025.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу.

Захисник просить ухвалу слідчого судді скасувати і постановити нову ухвалу, якою застосувати ОСОБА_7 запобіжний захід, не пов`язаний з триманням під вартою, а саме цілодобовий домашній арешт за адресою: АДРЕСА_1 , поклавши на нього наступні обов`язки: прибувати за кожною вимогою слідчого, прокурора, суду; не відлучатися з м. Миколаєва без дозволу слідчого, прокурора або суду; повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та місця роботи; утримуватися від спілкування зі свідками та потерпілими у кримінальному провадженні, за виключенням випадків спільної участі у проведенні слідчих дій у вказаному кримінальному провадженні; здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Або визначити ОСОБА_7 заставу - 20 розмірів прожиткового мінімумів для працездатних осіб, але не більше меж, визначених ч.5 ст.182 КПК України, з покладенням обов`язків, визначених ст.194 КПК України.

На думку апелянта, підозра є необґрунтованою, а ризики, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України - надуманими.

Просить врахувати, що ОСОБА_7 раніше не судимий, має міцні соціальні зв`язки, має велику сім`ю, цивільну дружину, батьків літнього віку, які мають хронічні невиліковні захворювання, потребують постійної допомоги та догляду.

На думку апелянта, слідчий суддя фактично не визначив розмір застави, який повинен був обов`язково визначити, не враховував ні майновий стан підозрюваного та сімейний стан, а також дані про батьків.

Встановлені слідчим суддею обставини.

Слідчий звернувся до слідчого судді Центрального районного суду м.Миколаєва з клопотанням про продовження строку застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_7 в межах строку досудового розслідування. В обґрунтування клопотання вказав, що для завершення досудового розслідування необхідно провести ряд слідчих та процесуальних дій. Необхідність продовження строку дії запобіжного заходу обумовлена тим, що ризики, які стали підставою для обрання запобіжного заходу, продовжують існувати та не зменшилися.

Органами досудового розслідування ОСОБА_7 підозрюється у вчинені злочину проти основ національної безпеки України, який будучи обізнаним про особливий період на території України, усвідомлюючи роль та значення ЗСУ у захисті держави та громадян від збройної агресії рф, діючи з прямим умислом та з корисливих мотивів, на виконання вказівок представників спец служб держави-агресора здійснював підпали автомобілів ЗСУ за грошову винагороду.

При прийнятті оскаржуваного рішення слідчий суддя зазначив, що обираючи запобіжний захід, а в подальшому продовжуючи строк його дії, досліджено надані органом досудового розслідування матеріали, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 114-1 КК України. Враховуючи обставини кримінального провадження, ступінь тяжкості кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_7 , який відноситься до категорії тяжкого злочину, слідчий суддя дійшов висновку про доведення прокурором обставин, які свідчать про те, що продовжують існувати ризики, передбачені п. п. 1, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України. Слідчий суддя дійшов висновку, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів, ніж тримання під вартою, на даному етапі досудового розслідування не зможе запобігти встановленим ризикам.

Слідчий суддя зазначив, що з матеріалів долучених слідчим до клопотання слідчому судді, вбачається, що для закінчення досудового розслідування необхідно виконати наступний обсяг слідчих (процесуальних) дій: висновки молекулярно-генетичних експертиз та пожежно-технічної експертизи; провести тимчасові доступ до інформації, яка перебуває у розпорядженні операторів мобільного зв`язку; у зв`язку із отриманими даними, вирішити питання про остаточну кваліфікацію дій підозрюваного; виконати вимоги ст.ст. 290, 291, 293 КПК України з підозрюваними і захисниками та надати їм достатньо часу для ознайомлення з матеріалами кримінального провадження, скласти та направити завчасно до суду обвинувальний акт та реєстр матеріалів досудового розслідування.

З огляду на характер підозри у вчинені умисного злочину проти основ національної безпеки України, вагомість встановлених ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, в силу положень ч. 4 ст. 183 КПК України, слідчий суддя вважав доцільним не визначати розмір застави.

Позиції учасників судового провадження.

Захисник ОСОБА_6 та підозрюваний ОСОБА_7 апеляційну скаргу підтримали.

Прокурор заперечував проти задоволення апеляційної скарги.

Встановлені судом апеляційної інстанції обставини.

Заслухавши доповідь судді, пояснення учасників судового провадження, вивчивши матеріали судового провадження та обговоривши викладені в апеляційній скарзі доводи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Слідчим відділом УСБ України в Миколаївській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №№000091 від 23.04.2025 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 114-1 КК України.

18.03.2025 ОСОБА_7 затримано в порядку п. 6 ч. 1 ст. 615 КПК України та 19.03.2025 йому повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 114-1 КК України, який відноситься до тяжких злочинів, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від 5 до 8 років.

Ухвалою слідчого судді Центрального районного суду м. Миколаєва від 20 березня 2025 року щодо ОСОБА_7 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 16.05.2025.

Ухвалою слідчого судді Центрального районного суду м. Миколаєва від 15.05.2025 строк досудового розслідування у кримінальному провадженні продовжено до 4 місяців, а підозрюваному ОСОБА_7 продовжено строк запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 12.07.2025.

Положення закону, якими керувався слідчий суддя та суд апеляційної інстанції.

Відповідно до ч. 3 ст. 197 КПК України строк тримання під вартою може бути продовжений слідчим суддею в межах строку досудового розслідування в порядку, передбаченому КПК України.

Частиною 3 ст. 199 КПК України передбачено, що клопотання про продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених в ст. 184 КПК України, повинно містити: 1) виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою; 2) виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

Частиною 5 ст. 199 КПК України передбачено, що слідчий суддя зобов`язаний відмовити у продовженні строку тримання під вартою, якщо прокурор, слідчий не доведе, що обставини, зазначені у частині третій цієї статті, виправдовують подальше тримання підозрюваного, обвинуваченого під вартою.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Частиною 2 ст. 194 КПК України передбачено, що слідчий суддя, суд зобов`язаний постановити ухвалу про відмову в застосуванні запобіжного заходу, якщо під час розгляду клопотання прокурор не доведе наявність всіх обставин, передбачених частиною першою цієї статті.

У відповідності до ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу.

Згідно ч.6 ст. 176 КПК України, під час дії воєнного стану до осіб, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених статтями 109-114-2, 258-258-6, 260, 261, 437-442-1 Кримінального кодексу України, за наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, застосовується запобіжний захід, визначений пунктом 5 частини першої цієї статті, тобто тримання під вартою.

Відповідно до ч. 3 ст. 183 КПК України, слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених КПК України, крім випадків, передбачених ч. 4 ст. 183 КПК України.

Разом з тим, відповідно до абз. 8 ч.4 ст. 183 КПК України, під час дії воєнного стану слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, передбаченого статтями 109-114-2, 258-258-6, 260, 261, 402-405, 407, 408, 429, 437-442-1 Кримінального кодексу України.

Мотиви, з яких суд апеляційної інстанції виходив при постановленні ухвали.

Щодо наявності обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення.

Питання щодо обґрунтованості підозри у вчиненні ОСОБА_7 інкримінованого йому кримінального правопорушення, знайшло своє підтвердження під час обрання йому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Всупереч доводам апелянта, обґрунтованість підозри ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 114-1 КК України, підтверджується долученими до клопотання матеріалами. У матеріалах провадження відсутні дані, які б спростовували обґрунтованість підозри на даній стадії кримінального провадження.

При розгляді зазначеного кримінального провадження, у відповідності до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», колегія суддів застосовує Конвенцію «Про захист прав людини і основоположних свобод» та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Так, відповідно до п. 219 рішення у справі «Нечипорук та Йонкало проти України» (Nechiporuk and Yonkalo v. Ukraine) від 21.04.2011, заява №42310/04, суд повторює, що термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення.

Не погоджуючись із доводами апелянта про необґрунтованість підозри, колегія суддів наголошує на тому, що на даному етапі досудового розслідування не може бути надана оцінка допустимості та належності доказів, оскільки триває досудове розслідування. Відповідно до положень ст.89, 94 КПК України, оцінка допустимості та належності доказів буде надана судом першої інстанції при розгляді кримінального провадження по суті.

Щодо наявності достатніх підстав вважати, що встановлені ризики, які виправдовують тримання підозрюваного під вартою, не зменшилися.

Колегія суддів погоджується з обґрунтуванням, наведеним слідчим суддею, що ризики, встановлені при обранні запобіжного заходу, продовжують існувати, та зазначає, що оскаржуване рішення в цій частині належно мотивоване.

За висновком слідчого судді, ОСОБА_7 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 114-1 КК України, яке відноситься до категорії тяжкого злочину, та за вчинення якого передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від 5 до 8 років.

Зазначена обставина сама по собі може бути мотивом та підставою для підозрюваного переховуватися від органів досудового розслідування чи суду. Тому є підстави вважати, що продовжує існувати ризик переховування підозрюваного від органів досудового розслідування та/або суду (п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України).

Також, продовжують існувати ризики перешкоджання кримінальному провадженню та вчинення іншого кримінального правопорушення чи продовження кримінального правопорушення, у якому підозрюється ОСОБА_7 , оскільки підозрюваний не працює, не має легальних джерел доходу, у якості джерела заробітку (згідно підозри) обрав злочинну діяльність, добровільно вчинення злочину не припинив, поки не був затриманий працівниками правоохоронного органу, підозрюваний може повернутися до співпраці з представниками держави-агресора та розпочати вчиняти кримінальне правопорушення проти основ національної безпеки України. (п.п. 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України).

Щодо обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

Слідчим суддею враховано, що досудове розслідування у цьому кримінальному провадженні триває, проте завершити досудове розслідування до закінчення строку дії попередньої ухвали про обрання запобіжного заходу не представляється можливим у зв`язку з необхідністю проведення ряду слідчих та процесуальних дій.

Слідчий суддя врахував специфіку кримінального правопорушення, значний перелік слідчих та розшукових дій, що необхідно провести у цьому кримінальному провадженні, зокрема, завершити процедуру розсекречення матеріалів негласних (слідчих) розшукових дій, проаналізувати відомості, отриманні за результатами вказаних негласних слідчих (розшукових) дій, провести слідчі (розшукові) дії, спрямовані на перевірку зазначених відомостей.

Закінчення досудового розслідування в межах строків, визначених ст. 219 КПК України, є неможливим з об`єктивних причин, обумовлених значним обсягом та специфікою процесуальних дій, необхідних для забезпечення належної якості досудового розслідування.

Щодо недостатності застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні.

У даному кримінальному провадженні, слідчим суддею встановлено, що надані сторонами кримінального провадження докази доводять обставини, які свідчать про недостатність застосування більш м`якого запобіжного заходу щодо ОСОБА_7 для запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні та забезпечення його належної процесуальної поведінки. Обраний щодо підозрюваного запобіжний захід у вигляді тримання під вартою є співмірним з існуючими ризиками, є достатнім стримуючим засобом, який здатен забезпечити гарантію його належної процесуальної поведінки на даній стадії кримінального провадження.

Колегія суддів, на підставі аналізу наданих матеріалів, дійшла висновку, що з огляду на обґрунтованість підозри та наявності встановлених ризиків, дії та поведінка підозрюваного потребують виняткового контролю, який здатний забезпечити лише запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Колегія суддів вважає, що слідчим, прокурором доведено, що обставини, зазначені у частині третій ст. 199 КПК України, виправдовують подальше тримання підозрюваного під вартою.

Щодо застави.

З огляду на те, що ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину проти Основ національної безпеки України, а також враховуючи наявність встановлених ризиків, колегія суддів вважає, що слідчий суддя обґрунтовано не визначив розмір застави у даному кримінальному провадженні з урахуванням вимог ч.4 ст. 183 КПК України.

З огляду на наведене, апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407 ч. 3, 409, 422, 532 КПК України,

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Центрального районного суду м. Миколаєва від 11 липня 2025 року щодо ОСОБА_7 , - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та не підлягає оскарженню в касаційному порядку.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3