Справа №295/9732/21
УХВАЛА

14.08.2025 року м. Житомир

Богунський районний суд м. Житомира в колегіальному складі:

головуючого-судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,

з участю:

прокурора ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі кримінальне провадження №0003016 від 04.07.2020 про обвинувачення ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, розлучений, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого до арешту за адресою: АДРЕСА_2 , за ч. 1 ст. 121, ч. 1 ст. 263, ч. 3 ст. 309, ч. 2 ст. 345, ст. 348 КК України,

встановив:

Прокурор в судовому засіданні заявив клопотання про продовження строків тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_6 на 60 днів, оскільки відсутні підстави для зміни обраного запобіжного заходу, посилаючись на те, що ризики, передбачені ст. 177 КПК України, які стали підставою для обрання обвинуваченому запобіжного заходу, на теперішній час не змінилися.

Обвинувачений ОСОБА_6 та його захисник у судовому засіданні заперечували щодо задоволення клопотання прокурора. Вважає себе не винуватим, що доводи прокурора є припущеннями. Подальше тримання під вартою є безпідставним.

Захисник просив застосувати обвинуваченому більш м`який вид запобіжного заходу не пов`язаний з триманням під вартою.

Заслухавши думки учасників судового провадження, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

Ухвалою Богунського районного суду м. Житомира від 18.06.2021 обвинуваченому обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою, який в подальшому неодноразово продовжувався, останній раз ухвалою Богунського районного суду м. Житомира від 19.06.2025 до 17.08.2025 (включно).

Згідно з ч. 3 ст. 331 КПК України за наявності клопотань суд під час судового розгляду зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження запобіжного заходу до закінчення двомісячного строку з дня його застосування.

Відповідно до вимог ст. 194 КПК України на стадії досудового розслідування, під час застосування запобіжного заходу або продовження строку його дії має бути встановлена наявність трьох складових - чи є обгрунтована підозра; чи наявні достатні підстави вважати, що існує хоча б один з передбачених ст. 177 КПК України ризиків, на які вказує прокурор; чи може запобігти існуючим ризикам застосування до підозрюваного менш суворого запобіжного заходу.

Під час судового розгляду і вирішення питання продовження строку дії запобіжного заходу або його зміни оцінка обгрунтованості підозри не може бути надана через те, що особі висунуте обвинувачення і суд за наслідками дослідження наданих доказів має встановити, чи доведена винуватість особи поза розумним сумнівом.

Отже, до завершення судового розгляду, оцінка обґрунтованості підозри (обвинувачення) є передчасною, оскільки вона не може бути надана без дослідження усього комплексу наявних у справі доказів, а відтак оцінку доказів у їх сукупності та взаємозв`язку, суд буде надавати лише в нарадчій кімнаті під час вирішення справи по суті.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини доцільність продовження строку тримання під вартою ґрунтується на презумпції, що з перебігом ефективного розслідування справи зменшуються ризики, які стали підставою для взяття особи під варту на початковій стадії розслідування. Кожне наступне продовження строку тримання під вартою має містити детальне обґрунтування ризиків, що залишаються та їх аналіз, як підстава для втручання в право особи на свободу. Наявність підстав для тримання особи під вартою та доцільність продовження строку тримання під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання під вартою та продовження строку тримання під вартою може бути виправдано за наявності того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважають над принципом поваги до особистої свободи.

Приймаючи рішення про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд виходить з того, що судове рішення повинно забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці цінностей суспільства.

При вирішенні питання про продовження обвинуваченому ОСОБА_6 строку тримання під вартою, суд виходить не з принципу автоматичного продовження строку тримання під вартою, а з того, що ризики, які були підставою для обрання останньому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, не зникли та не зменшились навіть на даний час, будь-яких даних про зменшення чи відсутність ризику, передбаченого ст. 177 КПК України, для застосування стосовно обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою в судовому засіданні не встановлено.

Суд вважає, що обраний відносно обвинуваченого ОСОБА_6 запобіжний захід, з урахуванням його тривалості не виходить за межі розумного строку, відповідає особі обвинуваченого, який не має міцних соціальних зв`язків, розлучений, не є особою похилого віку, раніше неодноразово притягувався до адміністративної відповідальності, під час досудового розслідування ухилявся від органу досудового розслідування, у зв`язку з чим оголошувався 11.05.2021 слідчим в розшук; характеру та тяжкості діянь у вчиненні яких він обвинувачується, за найтяжче з яких передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від 9 до 15 років або довічне позбавлення волі, що в свою чергу дає обґрунтовані підстави вважати, що останній, перебуваючи на волі, може переховуватись від суду, може вчинити інше кримінальне правопорушення, та свідчить про наявність в поведінці ОСОБА_6 обґрунтованих ризиків, передбачених п.п. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, також кореспондується з характером суспільного інтересу,тому суд вважає виправданою необхідність продовження строку тримання обвинуваченого під вартою, оскільки, на переконання суду наразі жоден з більш м`яких запобіжних заходів не зможе в повній мірі запобігти зазначеним ризикам та забезпечити виконання належної процесуальної поведінки обвинуваченим під час судового розгляду даного кримінального провадження.

При цьому, захисником обвинуваченого ОСОБА_6 , під час судового засідання, як на підставу застосування щодо обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу, не наведено жодної обставини, яка б свідчила про втрату актуальності вищевказаних ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, тому її клопотання про застосування до обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу у виді застави є необґрунтованим, внаслідок чого задоволенню не підлягає.

Враховуючи викладене, суд дослідивши матеріали справи, вважає за доцільне клопотання прокурора задовольнити та продовжити строк дії застосованого до обвинуваченого ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на 60 днів, без визначення розміру застави, згідно положень ст. 183 КПК України.

Разом з тим, враховуючи викладене, підстав для покладення в основу свого рішення для зміни запобіжного заходу з тримання під вартою ОСОБА_6 на інший запобіжний захід не пов`язаний з триманням під вартою суд не вбачає.

Керуючись ст.ст. 177, 183, 184, 199, 331 КПК України,

постановив:

Продовжити ОСОБА_6 строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою до 12.10.2025 (включно), без визначення розміру застави.

В клопотанні сторони захисту про зміну запобіжного заходу ОСОБА_6 з тримання під вартою на інший запобіжний захід не пов`язаний з триманням під вартою - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Житомирського апеляційного суду протягом п`яти днів.

Головуючий суддя ОСОБА_1

Судді ОСОБА_3

ОСОБА_2