У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 червня 2025 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд у складі колегії суддів:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

за участю секретаря ОСОБА_4 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_5 на ухвалу Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 18 грудня 2024 року про відмову в задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_5 про заміну невiдбутої частини покарання бiльш м`яким.

Учасники судового провадження:

прокурор ОСОБА_6 ,

засуджений ОСОБА_5 .

Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції.

Ухвалою Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 18 грудня 2024 року в задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_5 про заміну невiдбутої частини покарання бiльш м`яким відмовлено.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги.

В апеляційній скарзі засуджений ОСОБА_5 просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та постановити нову, якою задовольнити його клопотання про заміну невiдбутої частини покарання бiльш м`яким (пробаційним наглядом).

Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу.

В апеляційній скарзі засуджений ОСОБА_5 вказує на те, що Вознесенським міськрайонний суд Миколаївської області було порушено норми ч. 1 ст. 411 КПК України і ухвала Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області містить невідповідність висновків суду першої інстанції фактичним обставинам кримінального провадження, тому судове рішення вважає таким, що не відповідає фактичним обставинам кримінального провадження.

Стверджує, що суд не взяв до уваги те, що він має батька інваліда 2 групи, його мати померла, здійснювати догляд за батьком, який є інвалідом пенсійного віку, немає кому, а також те, що він під час відбування покарання 21.06.2022 р. одружився, 12.09.2023 р. у нього народилась дитина, дружина перебуває у відпустці по догляду за дитиною, не працює і єдиним годувальником у сім?ї, який би матеріально забезпечував її, може бути він.

Апелянт відзначає, що при винесенні ухвали судом фактично не було взято до уваги його позитивну характеристику, надану установою, у якій, на даний час, він відбуває покарання та усні пояснення їх представника, який не заперечував проти заміни покарання більш м`яким.

Зазначає, що саме характеристика від адміністрації Державної установи «Вознесенська виправна колонія (№ 72)» є об`єктивною, оскільки в цій колонії він відбуває покарання та щодня спілкується із співробітниками колонії, які оцінюють його поведінку, моральні якості та дії, які ним вчиняються для того, щоб стати на шлях виправлення.

На думку апелянта, твердження прокурора про те, що він веде пристосовницький спосіб життя, що не може свідчити про його виправлення, містять ознаки упередженості, суб`єктивності та відсутності жодної доказової бази, яка б підтверджувала ці доводи.

Обставини, встановлені судом першої інстанції.

До Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області надійшло клопотання засудженого ОСОБА_5 про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким (пробаційний нагляд), яке мотивоване тим, що він має батька інваліда 2 групи, його мати померла, а отже за батьком немає кому доглядати. Також він має дружину та малолітню дитину ІНФОРМАЦІЯ_1 . Дружина не працює, а отже його сім`я знаходиться в скрутному матеріальному становищі.

Дослідивши матеріали особової справи, суд першої інстанції встановив, що ОСОБА_5 засуджений 22.06.2021 р. Арцизьким районним судом Одеської області за ч. 2 ст. 286 КК України, до 7 років 6 місяців позбавлення волі. З 01.02.2022 р. відбуває покарання у Державній установі «Вознесенська виправна колонія (№ 72)». Офіційно працевлаштований у майстерні установи. Приймає активну участь у реалізації програми диференційованого виховного впливу на засуджених до позбавлення волі «Фізкультура та спорт». Згідно характеристики засудженого, останній спілкується з засудженими зокрема позитивної спрямованості, підтримує зв`язок з рідними шляхом побачень, отримує посилки та передачі, засудженому проведено оцінку ступеню ризику вчинення повторного кримінального злочину рівень ризику «низький».

За весь час відбування покарання засуджений мав 16 стягнень, які погашені у встановленому законом порядку та 7 заохочень (три у 2023 році та чотири у 2024 році) в той час коли покарання у виді позбавлення волі відбуває з 16.01.2020 р. Згідно протоколу № 5 засідання профілактичної комісії з постановки на профілактичні обліки засуджених Державної установи «Вознесенська виправна колонія (№ 72)» від 08.06.2022 р., ОСОБА_5 був поставлений на профілактичний облік, як схильний до злочинної непокори вимогам адміністрації та дій, що дезорганізують роботу установи виконання покарань, а згідно протоколу № 1 від 19.01.2023 р., він був залишений на вищезазначеному профілактичному обліку. Офіційно працевлаштований до майстерні установи лише 06.11.2024 р.

Враховуючи викладене, суд першої інстанції дійшов висновку, що вказані обставини свідчать про пристосовницьких характер відбування покарання засудженим ОСОБА_5 та розцінюється судом як намір засудженого довести, що він став на шлях виправлення з метою застосування до нього ст. 82 КК України, а тому клопотання про заміну йому невiдбутої частини покарання більш м`яким покаранням пробаційним наглядом подано передчасно і задоволенню не підлягає.

Заслухавши доповідь судді, засудженого на підтримку апеляційної скарги, думку прокурора, який заперечив проти задоволення апеляційної скарги, дослідивши матеріали провадження та особової справи засудженого, апеляційний суд доходить наступного.

Обставини, встановлені судом апеляційної інстанції.

Відповідно до ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу.

Згідно зі ст. 50 КК України, покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні кримінального правопорушення, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого. Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Відповідно до ч. 1 ст. 59-1 КК України, покарання у виді пробаційного нагляду полягає в обмеженні прав і свобод засудженого, визначених законом і встановлених вироком суду, із застосуванням наглядових та соціально-виховних заходів без ізоляції від суспільства.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 82 КК України, невідбута частина покарання у виді обмеження, позбавлення волі або покарання у виді довічного позбавлення волі можуть бути замінені судом більш м`яким покаранням, строк якого обчислюється з дня заміни невідбутої частини покарання або покарання у виді довічного позбавлення волі більш м`яким. У цих випадках більш м`яке покарання призначається в межах строків, установлених у Загальній частині цього Кодексу для даного виду покарання, і не повинне перевищувати невідбутого строку покарання, призначеного вироком.

Згідно п. 1 ч. 4 ст. 82 КК України, заміна невідбутої частини покарання більш м`яким можлива після фактичного відбуття засудженим не менше третини строку покарання, призначеного судом за кримінальний проступок або нетяжкий злочин, крім корупційних кримінальних правопорушень або кримінальних правопорушень, пов`язаних з корупцією, порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особами, які керували транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебували під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, а також за необережний тяжкий злочин.

За змістом статті 82 КК України та згідно з роз`ясненнями Постанови Пленуму Верховного Суду України від 26 квітня 2002 року № 2 «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким», заміна невідбутої частини покарання більш м`яким може бути застосована, якщо засуджений фактично відбув передбачений ч. 4 ст. 82 КК України відповідний строк покарання та став на шлях виправлення (ч. 3 ст. 82 КК України), яке він довів своєю сумлінною поведінкою і ставленням до праці. Сумлінна поведінка полягає у зразковому дотриманні засудженим вимог режиму, беззаперечному виконанні законних вказівок і розпоряджень адміністрації установи виконання покарань, відсутності порушень дисципліни, товариському ставленні до інших засуджених. Сумлінне ставлення до праці характеризується постійною свідомою участю у суспільно-корисній праці, систематичним виконанням трудових обов`язків, відсутністю трудових порушень за весь час відбування покарання.

Відповідно до ч. 1 ст. 6 КВК України, виправлення засудженого процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки.

При заміні покарання більш м`яким, як це передбачено у ч. 1 ст. 82 КК України, спочатку визначається невідбута частина покарання за вироком, а потім можливість її заміни на більш м`яке покарання, саме на строк, який невідбутий і щоб більш м`яке покарання за вимогами Загальної частини КК України, не було більшим, ніж воно може бути призначене за законом.

Заміна невідбутої частини покарання більш м`яким полягає у поліпшенні становища засудженого шляхом зменшення обсягу та характеру карально-виховного впливу, при цьому більш м`яке покарання призначається у межах строків, установлених у Загальній частині КК України для даного виду покарання і не повинно перевищувати невідбутого строку покарання, призначеного вироком.

Розглядаючи клопотання про заміну невiдбутої частини покарання бiльш м`яким, суду слід ретельно з`ясовувати ставлення засудженого до вчиненого кримінального правопорушення, праці, навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях, а також наміри засудженого щодо залучення до суспільно корисної праці.

Приймаючи рішення про задоволення клопотання про заміну невiдбутої частини покарання бiльш м`яким або відмову в такому, суд повинен його мотивувати.

Вказаних вимог закону, на думку апеляційного суду, судом першої інстанції дотримано не було.

Як вбачається з матеріалів провадження ОСОБА_5 відбуває покарання в Державній установі «Вознесенська виправна колонія (№ 72)», як засуджений 22.06.2021 р. Арцизьким районним судом Одеської області за ч. 2 ст. 286 КК України, до 7 років 6 місяців позбавлення волі. Початок строку відбування покарання 13.01.2020 р., кінець строку відбування покарання 13.07.2027 р.

На день розгляду судом апеляційної інстанції клопотання про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким, останній, із призначених 7 років 6 місяців позбавлення волі, відбув 5 років 5 місяців 6 днів, тобто більше третини строку покарання, призначеного судом, за необережний тяжкий злочин, тому до нього можуть бути застосовані положення ст. 82 КК України.

Невідбуте покарання за вироком суду у засудженого ОСОБА_5 становить 2 роки 24 дні позбавлення волі.

Згідно з характеристикою начальника Державної установи «Вознесенська виправна колонія (№ 72)» від 04.02.2025 року, засуджений ОСОБА_5 , за час відбування покарання у даній виправній колонії з 01.02.2022 р. характеризується позитивно, офіційно працевлаштований в майстерні установи, до праці та своїх обов`язків ставиться добре, згідно ст. 123 КВК України, приймає активну участь у реалізації програми диференційованого виховного впливу на засуджених до позбавлення волі «Фізкультура та спорт». Спілкується з засудженими, зокрема позитивної спрямованості, дбайливо ставиться до майна установи і предметів якими користується при виконанні дорученої роботи, здійснює за ними належний догляд, використовує тільки за призначенням, не допускає порушень вимог пожежної безпеки і безпеки праці, виконує роботи із самообслуговування, має достатній рівень необхідних навичок, спальне місце та приліжкову тумбочку утримує в чистоті та порядку, має охайний зовнішній вигляд. У взаємовідносинах з іншими засудженими не конфліктний, підтримує рівні та доброзичливі стосунки, не прагне до лідерства. За характером спокійний та врівноважений, здатний долати життєві труднощі та протистояти чужому негативному впливу, по відношенню до себе самокритичний, вимогливий та дисциплінований, за вольовими якостями цілеспрямований, самостійний та витриманий, своєю поведінкою надає позитивний приклад іншим засудженим, ризик вчинення повторного кримінального правопорушення та ймовірної небезпеки для суспільства оцінюється як низький. Підтримує зв`язок з рідними шляхом побачень, отримує посилки та пердачі. Позову за виконавчими листами та аліментами за особовою справою не має.

Згідно довідки начальника Державної установи «Вознесенська виправна колонія (№ 72)» про заохочення та стягнення від 12.12.2024 р., за час відбування покарання, засуджений ОСОБА_5 мав 16 стягнень, які були зняті та погашені в установленому законом порядку, останнє стягнення накладалось 08.07.2022 р., в подальшому, засуджений ОСОБА_5 стягнень не отримував, водночас, отримав 7 заохочень, у виді подяк за підсумками роботи у 2023-2024 роках, що свідчить про фактичне бажання засудженого стати на шлях виправлення.

Враховуючи те, що ОСОБА_5 отримав всі стягнення на початку строку відбування покарання, які погашені у встановленому порядку, та в подальшому мав виключно заохочення, залучався до праці, відвідував заходи виховного характеру, апеляційний суд вважає, що вказані обставини, в розумінні ст. 82 КК України, можуть слугувати підставами для заміни ОСОБА_5 невідбутої частини покарання більш м`яким, а саме пробаційним наглядом, оскільки вони свідчать про фактичне виправлення засудженого, що підтверджується його сумлінною поведінкою і ставленням до праці в процесі відбування покарання.

Окрім того, апеляційний суд враховує й інші обставини, а саме те, що ОСОБА_5 має міцні соціальні зв`язки та підтримує їх, зокрема, шляхом побачень та отримання посилок протягом всього періоду відбування покарання, а також те, що батько засудженого є особою пенсійного віку з інвалідністю ІІ групи, догляд за яким, у зв`язку зі смертю матері засудженого, здійснювати нікому. Крім того, суд враховує, що 21.06.2022 р. ОСОБА_5 уклав шлюб, а 12.09.2023 р. у нього народилася дитина, його дружина перебуває у відпустці по догляду за дитиною, не працює, і єдиним можливим джерелом матеріального забезпечення сім`ї є сам засуджений.

Підсумовуючи наведене, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції, при розгляді клопотання, не з`ясував належним чином всіх обставин, що підлягають з`ясуванню, не надав їм належної оцінки та не врахував положень закону, якими визначено підстави та порядок заміни невідбутої частини покарання більш м`яким, а відтак, приходить до висновку про обґрунтованість доводів апеляційної скарги засудженого та про необхідність скасування ухвали суду першої інстанції, з постановленням нової ухвали про задоволення клопотання засудженого ОСОБА_5 про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким, а саме пробаційним наглядом.

Керуючись ст. ст. 376, 404, 405, 407, 409, 411, 419, 424, 532 КПК України, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в :

апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_5 задовольнити.

Ухвалу Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 18 грудня 2024 року про відмову в задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_5 про заміну невiдбутої частини покарання бiльш м`яким, скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою клопотання засудженого ОСОБА_5 про заміну невiдбутої частини покарання бiльш м`яким, задовольнити.

ОСОБА_5 , замінити невідбуту частину основного покарання, призначеного вироком Арцизького районного суду Одеської області від 22.06.2021 р. у виді 7 років 6 місяців позбавлення волі, на більш м`яке, а саме пробаційний нагляд на строк 2 роки 24 дні, з покладанням на ОСОБА_5 обов`язків, відповідно до ст. 59-1 КК України, а саме:

1)періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

2)повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну свого місця проживання, роботи або навчання;

3)не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3