Справа № 482/1574/25
Номер провадження 1-кс/482/550/2025
УХВАЛА

Іменем України

25 липня 2025 року місто Нова Одеса

Слідчий суддя Новоодеського районного суду Миколаївської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у судовому засіданні в залі суду в м. Нова Одеса клопотання прокурора, який здійснює процесуальне керівництво у кримінальному провадженні начальника Новоодеського відділу Миколаївської окружної прокуратури ОСОБА_3 , про арешт майна у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР № 0000200 від 19.07.2025 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України,-

встановив:

На розгляд слідчого судді Новоодеського районного суду Миколаївської області надійшло клопотання прокурора, який здійснює процесуальне керівництво у кримінальному провадженні начальника Новоодеського відділу Миколаївської окружної прокуратури ОСОБА_3 , про арешт майна у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР № 0000200 від 19.07.2025 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України.

На обґрунтування клопотання вказано, що 19.07.2025, приблизно о 15.50 год., в Новоодеському районі, поблизу с. Новоінгулка, на автодорозі О151602 «Сухий Єланець - Кандибіно», в районі електроопори № 73, відбулась дорожньо-транспортна пригода (зіткнення транспортних засобів, за участю водія ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який керуючи автомобілем «Renault Clio», реєстраційний номер НОМЕР_1 , здійснив виїзд на зустрічну смугу для руху, де допустив зіткнення з автомобілем «Peugeot 3008», реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ..

В результаті ДТП водій ОСОБА_5 , отримала тілесні ушкодження з якими госпіталізована до хірургічного відділення ЛШМД м. Миколаєва.

Обґрунтування необхідності арешту майна:

19.07.2025, у ході проведення огляду місця ДТП виявлено та вилучено автомобіль марки «Peugeot 3008», реєстраційний номер НОМЕР_2 (VIN-код НОМЕР_3 ), який на момент ДТП фактично перебував у володінні ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ( НОМЕР_4 ) та власником якого є ТОВ «ТОКА», яке згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу зареєстроване за адресою: АДРЕСА_1 , оскільки даний автомобіль необхідний для подальшого проведення необхідних слідчих (процесуальних) дій та проведення судово-автотехнічної та судово трасологічної експертизи, має значення речового доказу, що має істотне та доказове значення для встановлення всіх необхідних фактів та обставин у даному провадженні, а також займає тривалий час.

Підстави арешту майна: є фактичне позбавлення осіб, у володінні якого перебуває транспортний засіб, можливості володіти, відчужити, користуватися та розпоряджатися до вирішення питання про арешт майна або його повернення встановленому законом. Незастосування арешту на вилучений транспортний засіб, який є речовим доказом, може привести до його зникнення, ремонту, відновлення, переобладнання, втрати або пошкодження, що може позбавити можливості використати його, як доказ у кримінальному провадженні, перешкодити швидкому, повному та неупередженому розслідуванню, а також притягненню до відповідальності кожного, хто вчинив кримінальне правопорушення, в міру своєї вини.

Мета арешту: збереження речових доказів, а також збирання, фіксації відомостей, що можуть бути використані у кримінальному провадженні під час досудового розслідування та судового провадження як докази.

Перелік майна, що необхідно арештувати: автомобіль марки «Peugeot 3008», реєстраційний номер НОМЕР_2 (VIN-код НОМЕР_3 ), який на момент ДТП фактично перебував у володінні ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ( НОМЕР_4 ) та власником якого є ТОВ «ТОКА», яке згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу зареєстроване за адресою: АДРЕСА_1 , який у ході проведення огляду місця ДТП виявлено та вилучено.

Зазначив, що вищевказаний транспортний засіб необхідний для подальшого проведення слідчих (процесуальних) дій, що має істотне та доказове значення, для встановлення всіх необхідних фактів та обставин у даному провадженні, а також займає тривалий час, на нього необхідно накласти арешт з відповідними обмеженнями.

Тому, посилаючись на викладене прокурор просив про накладення арешту на зазначене в клопотанні майно.

В судове засідання особи не з`явилися.

Від прокурора надійшла заява про розгляд поданого ним клопотання без його участі.

Відповідно до ч. 1 ст. 172 КПК України неприбуття цих осіб у судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання

Вивчивши доводи клопотання та додані до нього матеріали, слідчий суддя приходить до наступного висновку.

Так, матеріалами клопотання підтверджується наявність підстав вважати, що було вчинено кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 286 КК України.

Відомості за даними фактами внесені до ЄРДР за № 0000200 від 19.07.2025 року.

Згідно з п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України, заходом забезпечення кримінального провадження є арешт майна.

Відповідно до ч. 5 ст. 132 КПК України, під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді докази обставин, на які вони посилаються.

Згідно з вимогами ч. 6 ст. 132 КПК України, до клопотання слідчого, дізнавача, прокурора про застосування заходу забезпечення кримінального провадження додається витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань щодо кримінального провадження, в рамках якого подається клопотання.

Перевіривши надані матеріали клопотання, витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань щодо кримінального провадження, у рамках якого було подано клопотання, та дослідивши докази по даних матеріалах, слідчий суддя дійшов наступного.

Подане клопотання відповідає вимогам ст. 171 КПК України.

Відповідно до загальних правил застосування заходів забезпечення кримінального провадження, визначених ст. 132 КПК України, застосування таких заходів не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою застосування цих заходів, наявна потреба досудового розслідування в їх застосуванні, можливість виконання завдання досудового розслідування лише за умови їх застосування, ця потреба виправдовує такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який йдеться в клопотанні слідчого.

Пункт 1 частини 2 статті 167 КПК України передбачає, що тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей, якщо вони підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та або зберегли на собі його сліди.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Згідно з вимогами п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.

За змістом ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому п. 1 ч. 2 ст. 170 цього Кодексу, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 цього Кодексу.

Згідно з ч. 1 ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

За змістом ст. 173 КПК України особа, яка подала клопотання про арешт майна, має довести необхідність такого арешту. При вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Під час вирішення справи по заявленому клопотанню слідчим суддею враховані вимоги, ч. 8 ст. 170, пп. 1, 2, 5 ч. 2 ст. 173 КПК України.

Згідно з ч. 11 ст. 170 КПК України, заборона на використання майна, а також заборона розпоряджатися таким майном можуть бути застосовані лише у випадках, коли їх незастосування може призвести до зникнення, втрати або пошкодження відповідного майна або настання інших наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню.

Під час судового розгляду встановлено, що метою накладення арешту на майно, є необхідність в подальшому проведення слідчих (процесуальних) дій, що має істотне та доказове значення, для встановлення всіх необхідних фактів та обставин у даному провадженні, а також займає тривалий час, на нього необхідно накласти арешт з відповідними обмеженнями.

Застосування заходу забезпечення у вигляді арешту у вказаний спосіб відповідає належній правовій процедурі та завданням кримінального провадження.

Разом з тим, слідчий суддя роз`яснює, що відповідно до положень ст. 174 КПК України, за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника чи володільця майна, якщо вони доведуть, що потреба у застосуванні такого заходу відпала, арешт майна може бути скасовано повністю або частково.

Відповідно до статті 175 КПК України, ухвала про арешт майна виконується негайно слідчим, прокурором.

Керуючись ст.ст. 2, 7, 98, 132, 167, 170-173, 372, КПК України, слідчий суддя -

постановив:

Клопотання задовольнити.

Накласти арешт з позбавленням права на відчуження, розпорядження та користування ним, а саме на автомобілем марки «Peugeot 3008», реєстраційний номер НОМЕР_2 (VIN-код НОМЕР_3 ), який на момент ДТП фактично перебував у володінні ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ( НОМЕР_4 ) та власником якого є ТОВ «ТОКА», яке згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу зареєстроване за адресою: АДРЕСА_1 , який у ході проведення огляду місця ДТП виявлено та вилучено.

Ухвала підлягає негайному виконанню слідчим, прокурором.

Ухвала може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня її проголошення безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду.

Ухвала може бути скасована в порядку ст. 174 КПК України за клопотанням власника, володільця майна, що не був присутнім під час розгляду.

Слідчий суддя ОСОБА_1