Справа № 308/6746/25
Закарпатський апеляційний суд
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24.06.2025 м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд в складі суддів ОСОБА_1 (головуючого), ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , за участю секретаря судових засідань ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 , розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Ужгороді судове провадження 11-сс/4806/351/25 за апеляційною скаргою захисника-адвоката ОСОБА_6 в інтересах підозрюваного ОСОБА_5 , на ухвалу слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 15.05.2025.

Цією ухвалою задоволено клопотання слідчого СВ Ужгородського РУП ГУ НП в Закарпатській області про застосування запобіжного заходу та обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою, строком до 13.07.2025 включно, з визначенням застави 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає 242240 (двісті сорок дві тисячі двісті сорок) грн, щодо:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Ужгород Закарпатської області, мешканця АДРЕСА_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 , розлученого, що має двох неповнолітніх дітей, з середньою освітою, працюючого на будівництві, підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України, відомості про яке 13.05.2025 внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001004.

Цією ж ухвалою, у разі внесення застави на ОСОБА_5 покладено обов`язки: прибувати до слідчого, прокурора, слідчого судді та суду на першу вимогу; не відлучатися із населеного пункту, в якому він фактично проживає, без дозволу слідчого, прокурора, слідчого судді, суду; повідомляти слідчого, прокурора, слідчого суддю та суд про зміну свого місця проживання; здати на зберігання до Головного управління Державної міграційної служби України в Закарпатській області свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Клопотання слідчого мотивовано тим, що в провадженні СВ Ужгородського РУП ГУ НП в Закарпатській області знаходяться матеріали досудового розслідування кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України, відомості про яке 13.05.2025 внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001004.

Досудовим розслідуванням встановлено, що 13.05.2025 близько 17 год ОСОБА_5 зайшов у палату № 6 відділення неврології КНП «УМБКЛ» Ужгородської міської ради, що знаходиться за адресою: м. Ужгород, вул. Івана Коршинського, 20, де перебувала на лікуванні ОСОБА_8 пригостив останню гостинцями, після чого підійшов до її ліжка, де виявив мобільний телефон марки «Samsung Galaxy A05S» білого кольору IMEI 1: НОМЕР_1 , IMEI 2: НОМЕР_2 , який знаходився зверху на ліжку ОСОБА_9 . У цей час у ОСОБА_5 виник протиправний корисливий мотив, направлений на відкрите

-2-

викрадення чужого майна (вищезазначеного мобільного телефону), з метою особистого збагачення. ОСОБА_5 , реалізуючи свій протиправний умисел та корисливий мотив, направлений на відкрите викрадення чужого майна, з метою особистого збагачення, діючи умисно, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, їх караність та настання суспільно небезпечних наслідків і бажаючи їх настання, тобто діючи з прямим умислом, усвідомлюючи що ОСОБА_9 є літньою жінкою з обмеженими можливостями у зв`язку з її віком, та розуміючи, що вона не зможе чинити активного опору, відкрито шляхом вільного доступу заволодів мобільним телефоном марки «Samsung» Galaxy A 05S білого кольору IMEI1: НОМЕР_1 , IMEI2: НОМЕР_2 . В цей момент, потерпіла ОСОБА_9 , усвідомивши, що належним їй вищезазначеним мобільним телефоном заволодів ОСОБА_5 , висловила йому вимогу, щоб той повернув їй мобільний телефон. Однак ОСОБА_5 , розуміючи, що його дії відкриті, почувши дану вимогу та тримаючи мобільний телефон в руках, продовжуючи свій злочинний намір, на вимогу потерпілої не відреагував, та направився у напрямку виходу з відділення неврології КНП «УМБКЛ» Ужгородської міської ради, з метою покинути місце події. Тоді, лікар ОСОБА_10 , медична сестра ОСОБА_11 , та молодша медична сестра ОСОБА_12 , почувши крик потерпілої ОСОБА_9 з палати № 6 вищевказаного відділення, відразу зайшли до указаної палати, де потерпіла повідомила, що особа чоловічої статті щойно відкрито заволоділа належним їй мобільним телефоном. Після чого, вищезгаданий медичний персонал, наздоганяючи ОСОБА_5 , який відкрито викрав мобільний телефон потерпілої, закликали його зупинитись, проте він не реагував на їхні вимоги та рухався у напрямку виходу з відділення неврогології КНП «УМБКЛ» Ужгородської міської ради. Однак біля ліфту відділення неврології, ОСОБА_5 був затриманий медичним персоналом, але вирвався та, тікаючи вниз сходовою кліткою у напрямку виходу із вищевказаної лікарні, покинув місце події, маючи реальну можливість розпорядитись викраденим майном на власний розсуд. Своїми умисними діями ОСОБА_5 спричинив потерпілій ОСОБА_9 матеріального збитку на суму 3780 грн. 13.05.2025 ОСОБА_5 затриманий у порядку ст. 208 КПК України та 14.05.2025 йому повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України.

Необхідність застосування до ОСОБА_5 запобіжного заходу у виді тримання під вартою слідчий мотивував тим, що останній обґрунтовано підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, за який передбачена кримінальна відповідальність у виді позбавлення волі на строк від 7 до 10 років, а також наявність ризиків, передбачених п. 1, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме те, що ОСОБА_5 з метою уникнення відповідальності може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на потерпілу в даному кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином та вчинити інше кримінальне правопорушення. Зазначені обставини у сукупності з даними про особу підозрюваного, який ніде не працює та його майновий стан є незадовільним, на переконання слідчого, свідчать про те, що більш м`які запобіжні заходи, ніж тримання під вартою, будуть недостатніми для запобігання зазначеним ризикам та забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного.

При вирішенні клопотання про обрання підозрюваному ОСОБА_5 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, слідчий суддя врахував наявність обґрунтованої підозри у вчиненні останнім кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України, тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному, а також наявність ризиків його не належної процесуальної поведінки. Слідчий суддя визнав встановленими та доведеними стороною обвинувачення існування ризиків, передбачених п. 1, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: переховування від органів досудового розслідування та суду, незаконний вплив на потерпілу в даному кримінальному провадженні, перешкоджання

-3-

кримінальному провадженні іншим чином, вчинення іншого кримінального правопорушення. З метою запобігання вказаним ризикам, слідчий суддя вважав за доцільне застосувати відносно підозрюваного ОСОБА_5 запобіжний захід у виді тримання під вартою. Крім того, відповідно до ч. 3 ст. 183 КПК України, слідчий суддя при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою, визначив ОСОБА_5 розмір застави, достатньої для забезпечення виконання покладених на нього обов`язків.

В апеляційній скарзі захисник підозрюваного ОСОБА_5 адвокат ОСОБА_6 просить скасувати ухвалу слідчого судді, відмовити у задоволенні клопотання слідчого про застосування щодо ОСОБА_5 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, застосувати до останнього запобіжний захід у виді домашнього арешту. Вважає ухвалу необґрунтованою та незаконною, а викладені у ній висновки такими, що не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження. Посилається на те, що органом досудового розслідування не доведено наявності ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, а також не можливості застосування щодо підозрюваного більш м`яких запобіжних заходів, зокрема домашнього арешту. Крім того, вважає завідомо непомірним визначений підозрюваному розмір застави.

Судове провадження розглядається за відсутності прокурора та захисника, неявка яких з урахуванням положень ч. 4 ст. 405 КПК України, не перешкоджає його розгляду. При цьому враховується, що вказані особи належним чином повідомлені про час та місце розгляду апеляційної скарги на ухвалу слідчого судді, а також те, що від них не надходили заяви чи клопотання про відкладення розгляду судового провадження на інший термін. Разом із тим, прокурор подав клопотання про можливість розгляду апеляційної скарги без його участі, а підозрюваний не заперечував щодо розгляду апеляційної скарги без участі захисника.

Заслухавши доповідь судді, пояснення підозрюваного, який підтримав апеляційну скаргу, перевіривши та обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали судового провадження, колегія суддів уважає, що апеляційна скарга захисника-адвоката ОСОБА_6 не підлягає до задоволення з таких підстав.

Судове рішення стосовно обрання запобіжного заходу повинно відповідати вимогам ст. 370 КПК України, тобто повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим та містити, як чітке визначення законодавчих підстав для його обрання, так і дослідження та обґрунтування достовірності обраних підстав у контексті конкретних фактичних обставин вчинення кримінального правопорушення, врахування особи підозрюваного та інших обставин, в тому числі ризиків, наведених у ч. 1 ст. 177 цього Кодексу.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Відповідно до ст. 131 КПК України одним із заходів забезпечення кримінального провадження з метою досягнення його дієвості є запобіжні заходи.

Згідно ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному

-4-

провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

За приписами до ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що в разі обрання іншого більш м`якого запобіжного заходу підозрюваний, обвинувачений може ухилитися від слідства або суду, знищити речові докази, перешкоджати встановленню істини у справі або продовжувати злочинну діяльність. При цьому суд повинен врахувати обставини, які вказані в ст.178 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; репутацію підозрюваного, обвинуваченого; майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.

Згідно положень ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Апеляційний суд вважає, що слідчий суддя повною мірою дотримався вказаних вимог закону при розгляді клопотання про застосування до підозрюваного ОСОБА_5 запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Розглядаючи дане клопотання, слідчий суддя належно дослідив та перевірив наведені у ньому доводи щодо обґрунтованості підозри та наявності ризиків які, власне, викликали необхідність вжити заходи для забезпечення кримінального провадження шляхом застосування до підозрюваного запобіжного заходу.

Як вбачається з ухвали, слідчим суддею встановлено, що в провадженні СВ Ужгородського РУП ГУ НП в Закарпатській області знаходяться матеріали досудового розслідування кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України, відомості про яке 13.05.2025 внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001004.

13.05.2025 ОСОБА_5 затриманий у порядку ст. 208 КПК України та 14.05.2025 йому повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України.

-5-

Ухвалою слідчого судді від 15.05.2025 за клопотанням слідчого підозрюваному ОСОБА_5 обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою строком, до 13.07.2027 та визначено заставу 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

При вирішенні питання про застосування до підозрюваного ОСОБА_5 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, слідчим суддею встановлено доведеність прокурором обставин, передбачених ч. 1 ст. 194 КПК України, а саме: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав уважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Висновок слідчого судді про необхідність обрання запобіжного заходу тримання під вартою щодо ОСОБА_5 відповідає фактичним обставинам кримінального провадження і такий висновок підтверджується перевіреними слідчим суддею доказами, яким дана належна оцінка.

Відповідно до положень ст. 177, 183 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання переховуванню від органів досудового розслідування або суду, незаконного впливу на свідків та очевидців даної події в даному кримінальному провадженні, вчинення іншого кримінального правопорушення, перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином.

Підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави вважати, що підозрюваний може вчинити вище вказані дії.

Відповідно до положень п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою може бути застосований до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Як встановив слідчий суддя, ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України, за яке передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до 10 років, а тому з огляду на тяжкість та характер вказаного кримінального правопорушення це свідчить про існування ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України.

Застосовуючи запобіжний захід у виді тримання під вартою, необхідно виходити з того, що судове рішення повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони прав і інтересів як суспільства, так і потерпілого. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суспільства більшої суворості в оцінці цінностей суспільства ( рішення «Летельє проти Франції»).

Вагомість наявних доказів на підтвердження обґрунтованої підозри ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України, доведена слідчим та прокурором, та сумнівів у колегії суддів щодо їх повноти та достатності не викликає.

Згідно до вимог ст. 177 КПК України правовою підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою злочину, а також наявність зазначених в законі ризиків. Наявні докази, які містяться в матеріалах судового провадження дають підстави вважати, що підозра у вчиненні ОСОБА_5 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України, на цій стадії досудового розслідування, є підтвердженою. В ході кримінального провадження обставини, які мають бути достатніми для обґрунтування підозри ОСОБА_5 у вчиненні цього кримінального правопорушення на момент вручення були наявними і

-6-

підтверджуються доказами, зібраними у ході досудового розслідування, а саме: протоколом огляду місця події; протоколами допиту свідків, протоколами пред`явлення особи для впізнання за фотознімками.

Разом з тим, перевіряючи наявність обґрунтованої підозри, колегія суддів виходить з того, що сукупність матеріалів кримінального провадження на даній стадії розслідування, є достатньою для застосування щодо підозрюваного запобіжного заходу, оскільки обґрунтованість підозри це не акт притягнення особи до відповідальності, а сукупність даних, які переконують об`єктивного спостерігача, що особа могла бути причетною до вчинення конкретного злочину.

Така позиція суду випливає й із практики Європейського Суду з прав людини про те, що «розумна підозра у вчиненні кримінального злочину», про яку йдеться у ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, визначає наявність обставин або відомостей, які б переконали неупередженого спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила злочин.

Органом досудового розслідування надано докази, які на даній стадії є достатніми для визначення поняття обґрунтованої підозри у вчиненні кримінального правопорушення, у якому підозрюється ОСОБА_5 . Однак, дослідження доказів з метою визнання їх такими, що можуть бути покладені в основу винуватості особи у вчиненні того чи іншого злочину відноситься до стадії судового розгляду по суті, та не вирішується на стадії досудового розслідування, про що обґрунтовано зазначено в ухвалі слідчого судді.

Перевіряючи доводи апеляційної скарги захисника на предмет наявності ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, апеляційний суд вважає, що з огляду на характер та конкретні обставини кримінального провадження такі існують та доводяться відповідними доказами.

Розглядаючи клопотання про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо ОСОБА_5 , слідчий суддя дослідив обставини, з якими закон пов`язує можливість обрання вказаного запобіжного заходу, врахував наявність обґрунтованої підозри та доказів, які підтверджують причетність ОСОБА_13 до вчинення кримінального правопорушення, за яке передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до десяти років, дані про особу підозрюваного (раніше судимий, офіційно не працевлаштований), і обґрунтовано прийшов до висновку про існування ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, та належним чином умотивував свої висновки про відсутність обставин до обрання менш суворого запобіжного заходу.

Застосований ОСОБА_5 вид запобіжного заходу є співмірним з існуючими ризиками, відповідає даним про його особу та тяжкості пред`явленої йому підозри, зможе у повній мірі забезпечити виконання ним процесуальних обов`язків та унеможливить настання ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України.

Всупереч доводам захисника-адвоката ОСОБА_6 , ухвала слідчого судді не суперечить вимогам ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а також відповідає практиці Європейського Суду з прав людини, яка свідчить про те, що рішення суду повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Доводи захисника про те, що органом досудового розслідування не доведено наявності ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, а також не можливості застосування щодо підозрюваного більш м`яких запобіжних заходів, зокрема домашнього арешту, апеляційний суд відхиляє як такі, що не знаходять свого підтвердження та повністю спростовуються наведеними вище судженнями.

-7-

Наведені в апеляційній скарзі захисника-адвоката ОСОБА_6 доводи на захист підозрюваного були предметом перевірки та розгляду судом першої інстанції і підстав для їх задоволення не встановлено. Зазначені в апеляційній скарзі мотиви також не дають підстав для скасування ухвали слідчого судді та застосування щодо ОСОБА_5 запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою.

Обставин, передбачених ч. 2 ст. 183 КПК України, що виключають можливість застосування відносно підозрюваного ОСОБА_5 запобіжного заходу у виді тримання під вартою апеляційним судом під час апеляційного розгляду не встановлено.

За таких обставин, суд апеляційної інстанції вважає рішення слідчого судді щодо обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою законним та обґрунтованим, доводи апеляційної скарги захисника-адвоката ОСОБА_6 безпідставними і такі відхиляє.

Також стороною захисту не надано таких доказів (висновків лікарів тощо), які б свідчили про те, що тримання ОСОБА_5 під вартою є неможливим через стан його здоров`я.

Разом з тим, відхиляючи доводи апеляційної скарги, колегія суддів враховує і те, що навіть якщо підозрюваний і не має на меті ухилятися від слідства та суду, незаконно впливати на потерпілу та свідків, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином та вчиняти інші кримінальне правопорушення, однак, обставини, за яких ОСОБА_13 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, його тяжкість та інші наведені вище обставини, у тому числі дані про особу підозрюваного, дають обґрунтовані підстави уважати, що такі ризики мають місце, і їх запобіганню буде достатнім лише запобіжний захід у виді тримання під вартою.

Окрім того, колегія суддів констатує, що всупереч доводів апеляційної скарги, визначений слідчим суддею підозрюваному розмір застави є таким, що співвідноситься з даними про особу підозрюваного, обставинами кримінального правопорушення, а тому відповідає вимогам кримінального процесуального закону, зазначеним у ч. 4, 5 ст. 182 КПК України.

Враховуючи характер кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_5 , а також його високий ступінь суспільної небезпеки, дані про особу підозрюваного, колегія суддів погоджується з висновками слідчого судді про визначення підозрюваному ОСОБА_5 застави в розмірі саме 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, як альтернативи застосованому йому запобіжному заходу у виді тримання під вартою.

Такий розмір застави, на думку колегії суддів, є справедливим, здатним забезпечити високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів в даному кримінальному провадженні, не порушує права підозрюваного та підстав уважати його завідомо непомірним для підозрюваного, колегія суддів не вбачає.

При цьому колегія суддів враховує практику Європейського суду з прав людини, зокрема у справі «Мангурас проти Іспанії» від 20.11.2010, відповідно до якої розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри, при якому перспектива втрати застави, буде достатнім стримуючим засобом, щоб відбити у особи, щодо якої застосовано заставу, бажання будь-яким чином перешкоджати встановленню істини у кримінальному провадженні.

У зв`язку з чим, безпідставними і такими, що не впливають на висновки слідчого судді у частині визначення розміру застави та не дають підстав для зменшення такого, апеляційний суд відхиляє і доводи апеляційної скарги про те, що визначений ОСОБА_5 розмір застави є непомірним для нього.

Тому, апеляційний суд вважає, що встановлений слідчим суддею підозрюваному ОСОБА_5 розмір застави 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб є необхідним і достатнім, у разі його внесення, для забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного ОСОБА_5 у кримінальному провадженні.

-8-

З огляду на викладене вимоги апеляційної скарги захисника щодо скасування ухвали слідчого судді про застосування до ОСОБА_5 запобіжного заходу у виді тримання під ватою задоволенню не підлягають.

Порушень норм кримінального процесуального закону, які могли б стати підставою для скасування ухвали слідчого судді, апеляційний суд не вбачає.

Рішення слідчого судді є законним та обґрунтованим, вирішено з дотриманням вимог ст. 177, 178, 182, 183 КПК України, ухвалено на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені достатніми даними, дослідженими та оціненими слідчим суддею, а тому апеляційна скарга захисника підозрюваного ОСОБА_5 - адвоката ОСОБА_6 задоволенню не підлягає.

Разом із тим, апеляційний суд звертає увагу на те, що відповідно до наданих прокурором матеріалів, досудове розслідування у даному кримінальному провадженні завершено і обвинувальний акт щодо ОСОБА_5 направлено до суду першої інстанції для розгляду по суті.

При прийнятті рішення колегія суддів також, враховує вимоги ст. 26 КПК України, зокрема, те, що сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та в спосіб, передбачених цим Кодексом; положення ст. 404 цього Кодексу в частині перегляду судового рішення в межах апеляційної скарги; що стороною захисту не надано таких доказів, які б могли вплинути на висновки слідчого судді та апеляційного суду, і будь-яких клопотань із цього приводу не заявлено.

Керуючись ст. 404, 405, 407, 419, 422 КПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу захисника-адвоката ОСОБА_6 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 15.05.2025 щодо ОСОБА_7 , - без змін.

Ухвала апеляційного суду оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді