Справа № 308/5743/25
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 травня 2025 року м. Ужгород

Слідчий суддя Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання прокурора Ужгородської окружної прокуратури ОСОБА_3 у кримінальному провадженні відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань №0000571 від 27.03.2025 року, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 190 КК України про накладення арешту на майно,-

ВСТАНОВИВ:

Прокурор Ужгородської окружної прокуратури ОСОБА_3 звернувся до слідчого судді з клопотанням у кримінальному провадженні відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань №0000571 від 27.03.2025 року, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 190 КК України про накладення арешту на майно.

В обгрунтування вимог клопотання прокурор посилається на те, що 26.03.2025 року близько 18.34 годин невідома особа шахрайським способом заволоділа грошовими коштами ОСОБА_4 з банківської карти № НОМЕР_1 в сумі 11 600 гривень, та з картки «Банку ПУМБ» № НОМЕР_2 в сумі 22 000 гривень. Чим спричинила матеріальних збитків на загальну суму 36 928 гривень.

На виконання доручення слідчого в порядку ст. 40 КПК України працівниками УПК в Закарпатській області ДКП НПУ встановлено, що з картки № НОМЕР_2 відбувся переказ коштів наступними транзакціями:

-26.03.2025 року о 19:32 год. в розмірі 18900 грн. на картку № НОМЕР_3 яка відкрита в АТ «Банк Альянс» через платіжну систему iPay;

- 26.03.2025 року о 19.38 годин відбувся переказ коштів в сумі 2300 гривень на карту N? НОМЕР_3 яка відкрита в АТ «Банк Альянс» через платіжну систему іРау;

- 26.03.2025 року о 18.35 годин відбувся переказ коштів в розмірі 324 долара США на карту N? НОМЕР_3 яка відкрита в АТ «Банк Альянс».

Дослідивши матеріали вказаного кримінального провадження, орган досудового розслідування вважає за необхідне накласти арешт на картковий рахунок АТ «Альянс Банк» N?265334, так як є реальна загроза відчуження грошових коштів, які незаконно привласнені шахрайським шляхом та є предметом злочину.

Прокурор зазначає, що на даний час в органу досудового розслідування виникла підстава накласти арешт на карткові рахунки АТ «Альянс Банк» № НОМЕР_3 , так як є реальна загроза відчуження грошових коштів, які незаконно привласнені шахрайським шляхом та є предметом кримінального правопорушення. У зв`язку із цим є необхідність у накладенні арешту на вказане майно.

Позиція сторін :

В судове засідання прокурор не з`явився. Прокурор подав заяву про розгляд клопотання без його участі. Від слідчого ОСОБА_5 надійшов рапорт, згідно якого повідомлено слідчого суддю, що нею було здійснено повідомлення представника «Альянс Банку» про розгляд даного клопотання.

Представник «Альянс Банку» в призначене судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином.

У відповідності до ст. 172 КПК України неприбуття цих осіб у судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання.

Згідно ч.4 ст.107 КПК України у разі неприбуття в судове засідання осіб, які беруть участь у судовому провадженні, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.

Перевіривши докази, якими обґрунтовується клопотання, слідчий суддя приходить до наступних висновків.

Слідчим суддею встановлено, що Ужгородським РУП ГУНП в Закарпатській області проводиться досудове розслідування кримінального провадження, відомості про яке 27.03.2025 року внесені до ЄРДР за №0000571, попередня правова кваліфікація ч. 4 ст. 190 КК України.

Згідно п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України заходом забезпечення кримінального провадження є арешт майна.

Відповідно до ч.5 ст. 132 КПК України, під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді докази обставин, на які вони посилаються.

Відповідно до ст. 131 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Відповідно до частини 1 ст.170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Таким чином арешт може бути накладено на майно у вигляді речей, документів ( в тому числі цінних паперів, грошей (у будь-якій валюті готівкою або безготівковому вигляді), на нерухоме і рухоме майно, майнові права інтелектуальної власності, корпоративні права.

Згідно положень ч.2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Згідно ч.2 ст.173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

У клопотанні прокурор, як на підставу накладення арешту на майно зазначає, що є реальна загроза відчуження грошових коштів, які незаконно привласнені шахрайським шляхом та є предметом кримінального правопорушення.

У відповідності до ч. 2 ст.171 КПК України у клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено: 1) підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна; 2) перелік і види майна, що належить арештувати; 3) документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном; 4) розмір шкоди, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, у разі подання клопотання відповідно до частини шостої статті 170 цього Кодексу. До клопотання також мають бути додані оригінали або копії документів та інших матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовує доводи клопотання.

В свою чергу, п.п. 1 та 3 ч. 2 ст. 171 КПК України встановлює, що у клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено підстави і мету відповідно до положень ст. 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна, а також документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном.

З наданих матеріалів, які перебувають на розгляді у слідчого судді, вбачається, що прокурором у клопотанні про арешт майна не зазначено підстави і мету відповідно до положень ст. 170 цього Кодексу, кому саме належить рахунок, який необхідно арештувати та документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном.

З наданих копій матеріалів кримінального провадження, доданих до клопотання вбачається, що у даному кримінальному провадженні жодній особі повідомлення про підозру не оголошено, майно, на яке прокурор просить накласти арешт є майном особи, яка не є підозрюваною у даному кримінальному провадженні, а тому є майном третьої особи.

При виникненні питання про обмеження права власності у кримінальному провадженні, особа, яка не є підозрюваною, набуває статусу третьої особи, щодо якої вирішується питання про арешт.

Згідно з ч.ч. 1-3 ст. 64-2 КПК України третьою особою, щодо майна якої вирішується питання про арешт, може бути будь-яка фізична або юридична особи. Третьою особою, щодо майна вирішується питання про арешт, виникають з моменту звернення прокурора до суду із клопотанням про арешт майна. Третя особа, щодо майна якої вирішується питання про арешт, має права і обов`язки, передбачені цим Кодексом для підозрюваного, обвинуваченого, в частині, що стосуються арешту майна. Третя особа, щодо майна якої вирішується питання про арешт, повідомляється про прийняті процесуальні рішення в кримінальному провадженні, що стосуються арешту майна, отримує їх копії у випадках та в порядку, встановлених цим Кодексом.

Вказане на переконання слідчого судді, свідчить про те, що клопотання про арешт майна подано без додержання вимог ст. 171 КПК України.

Відповідно до положень ч.6 ст. 172 КПК України, слідчий суддя, суд, встановивши, що клопотання про арешт майна подано без додержання вимог статті 171 цього Кодексу, повертає його прокурору, цивільному позивачу та встановлює строк в сімдесят дві години або з урахуванням думки слідчого, прокурора чи цивільного позивача менший строк для усунення недоліків, про що постановляє ухвалу.

Виходячи з викладеного, слідчий суддя вважає за необхідне повернути клопотання прокурору з метою усунення його недоліків у відповідності до вимог кримінального процесуального закону, що не позбавляє його права після усунення недоліків, повторно звернутися до суду з даним клопотанням.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 170-172, 372,395 КПК України, слідчий суддя,-

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання прокурора Ужгородської окружної прокуратури ОСОБА_3 у кримінальному провадженні відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань №0000571 від 27.03.2025 року, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 190 КК України про накладення арешту на майно - повернути прокурору Ужгородської окружної прокуратури ОСОБА_3 для усунення зазначених недоліків.

Встановити строк для усунення зазначених недоліків, що не перевищує 72 години з моменту отримання копії ухвали.

Після усунення недоліків сторона кримінального провадження не позбавлена права повторно звернутися із даним клопотанням до суду в загальному порядку.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя Ужгородського

міськрайонного суду ОСОБА_1