Номер провадження 11-кп/816/721/25 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
Категорія - Умисне вбивство
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 травня 2025 року колегія суддів Сумського апеляційного суду в складі:

головуючого-судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

потерпілої ОСОБА_7 ,

представника потерпілої адвоката ОСОБА_8 ,

захисника ОСОБА_9 ,

обвинуваченого ОСОБА_10

розглянула у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Суми матеріали кримінального провадження за апеляційними скаргами представника потерпілої адвоката ОСОБА_8 та захисника ОСОБА_9 на вирок Ковпаківського районного суду м. Суми від 23.01.2025, відносно

ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , солдата, кулеметника 2 механізованого відділення 2 механізованого взводу 7 механізованої роти механізованого батальйону військової частини НОМЕР_1 , раніше не судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 115 КК України,-

ВСТАНОВИЛА:

До Сумського апеляційного суду надійшли апеляційні скарги представника потерпілої адвоката ОСОБА_8 та захисника ОСОБА_9 в яких:

- представник потерпілої просив вирок Ковпаківського районного суду м. Суми від 23.01.2025, змінити та призначити обвинуваченому ОСОБА_10 за ч. 1 ст. 115 КК України покарання у виді 10 років позбавлення волі;

- захисник просив вирок Ковпаківського районного суду м. Суми від 23.01.2025, змінити та пом`якшити обвинуваченому ОСОБА_10 призначене судом покарання за ч. 1 ст. 115 КК України до 7 років позбавлення волі.

Даним вироком ОСОБА_10 визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.115 КК України та призначено йому покарання у виді 8 років позбавлення волі.

Строк відбування покарання ОСОБА_10 визначено рахувати з моменту його фактичного затримання в порядку виконання вироку, зарахувавши у строк покарання на підставі ч.7 ст.72 КК України домашній арешт з 23.09.2024, з розрахунку, що одному дню позбавлення волі відповідають три дні цілодобового домашнього арешту.

До набрання вироком законної сили залишено в силі застосований обвинуваченому ОСОБА_10 запобіжний захід у виді домашнього арешту, заборонивши йому цілодобово залишати житло за адресою: АДРЕСА_1 .

Стягнуто з ОСОБА_10 на користь ОСОБА_7 1 000 000 грн завданої злочином моральної шкоди

Стягнуто з ОСОБА_10 на користь держави процесуальні витрати в сумі 15 642,38 грн.

Долю речових доказів вирішено у відповідності до ст. 100 КПК України.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги представник потерпілої зазначав про те, що хоч в ході протиправних дій і був завданий удар ножем, який став причиною смерті ОСОБА_11 , однак головною рушійною силою ОСОБА_10 було бажання не завдати шкоди - конкретні тілесні ушкодження, а протиставити себе оточуючим, виразивши явну зневагу до своєї дружини, яка значно менше за нього, та фізично слабіша. Такі дії не зумовлені особистими мотивами й конкретною метою, а за своїми внутрішніми чинниками фокусуються в напрямку тотального негативізму й ворожого ставлення до своєї дружини. Протиправні діяння вчиняються за відсутності зовнішнього приводу і були спрямовані саме на неї. Також представник потерпілої звертав увагу, що конфлікт провокувався самим ОСОБА_10 , як зухвалий виклик, і реакція інших на провокуючі дії, в тому числі спроба їх припинити, зі сторони ОСОБА_12 стали приводом для подальших насильницьких дій відносно останьої.

Враховуючи це, на перконання представника потерпілої, суд застосував покарання яке не відповідає жорстокосі вчиненого ОСОБА_10 діяння, та психологічного ставлення до цього, у зв`язку з чим вирок повинен бути скасований.

Захисник обвинуваченого мотивуючи свої вимоги зазначав, що фактичні обставини справи, доведеність вини обвинуваченого та правильність правової кваліфікації дій він не оскаржує, однак призначене ОСОБА_10 покарання вважав надто суворим.

Так, при визначенні покарання суд врахував щире каяття ОСОБА_10 , активне сприяння розкриттю злочину, позитивні характеристики, стан здоров`я, наявність державних нагород та безперечне визнання позову.

Водночас, на думку захисника, до обставин, що пом`якшують покарання та не враховані судом, можливо віднести часткове відшкодування моральної шкоди обвинуваченим, про що суду не було відомо на час винесення вироку.

Захисник зазначав, що під час досудового розслідування потерпіла ОСОБА_7 виключала будь-яке спілкування з ОСОБА_10 , останній скоїв злочин за місцем спільного проживання з дружиною ОСОБА_11 (дочка потерпілої) в квартирі, яка належить на праві власності родині ОСОБА_13 . Після скоєння злочину доступу до квартири він не мав і з урахуванням вищевикладених обставин вважав, що заощадження його сім`ї, які складались з його грошового забезпечення як військовослужбовця, отримані потерпілою. І тільки після судового засідання 23.01.2025 ОСОБА_10 мав можливість повідомити потерпілій де в квартирі зберігаються грощі.

В подальшому потерпіла ОСОБА_7 знайшла кошти в сумі 5000 долларів США та 5000 Євро, що підтвердила при зустрічі з обвинуваченим та по телефону.

Таким, захисник вважав, що суд вправі вважати вказані обставини такими, що пом`якшують покарання обвинуваченого.

Інші учасники кримінального провадження апеляційні скарги на вирок суду не подавали.

Як встановлено судом першої інстанції 16.09.2024 близько 12:30 ОСОБА_10 , перебуваючи за місцем мешкання у квартирі АДРЕСА_2 разом зі своєю дружиною ОСОБА_11 , побачив як остання зі свого телефону відправляє свої фото іншому абоненту. У зв`язку з викладеним на ґрунті ревнощів між подружжям виник конфлікт.

Близько 13:00 16.09.2024 на ґрунті ревнощів та раптово виниклих неприязних стосунків, ОСОБА_10 , діючи з прямим умислом, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи настання наслідків таких дій та бажаючи їх настання, з метою заподіяння смерті дружині, з мотивів раптово виниклих неприязних відносин, знаходячись за адресою: АДРЕСА_3 , взяв на столі в приміщенні кухні ніж та наніс один удар у правий бік ОСОБА_11 , чим спричинив тілесні ушкодження у вигляді проникаючого колото-різаного поранення в праву плевральну порожнину в проекції печінки.

Внаслідок отриманих тілесних ушкоджень ОСОБА_14 загинула.

Відповідно до висновку експерта №1695/1349 від 28.11.2024 смерть ОСОБА_15 настала внаслідок проникаючого колото-різаного поранення правої заднє-бокової поверхні нижньої частини ділянки грудної клітки з ушкодженнями по ходу раневого каналу міжреберних м`язів 8-го міжребер`я, 8-го ребра, наскрізного ушкодження нижньої частки правої легені, задньої стінки грудного відділу аорти, які супроводжувалися гострою крововтратою та розвитком гострої легенево-серцевої недостатності.

Дані тілесні ушкодження утворилися внаслідок дії колюче-ріжучого предмета, яким могли бути частини клинка ножа, на що вказують характер тілесних ушкоджень, наявність раневого каналу, по ходу якого ушкодженні внутрішні органи. Між проникаючим колото-різаним пораненням заднє-бокової поверхні грудної клітки справа і смертю потерпілої існує прямий причинний зв`язок.

Таким чином, ОСОБА_10 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.115 КК України - вбивство, тобто умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині.

Заслухавши доповідь судді, думку потерпілої ОСОБА_7 та її представника ОСОБА_8 , які апеляційну скаргу останнього підтримали, просили призначити обвинуваченому більш суворе покарання та які заперечили проти задоволення апеляційної скарги захисника ОСОБА_9 , думки обвинуваченого ОСОБА_10 та захисника ОСОБА_9 , які підтримали апеляційну скаргу захисника, просили для обвинуваченого менш суворого покарання та які заперечили проти задоволення апеляційної скарги представника потерпілої, думку прокурора ОСОБА_6 , який просив вирок суду першої інстанції залишити без зміни, заперечив проти задоволення апеляційної скарги захисника та поклався на розсуд суду щодо апеляційної скарги представника потерпілої, вивчивши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційних скарг колегія суддів дійшла такого висновку.

Відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Як слідує з вимог апеляційних скарг представника потерпілої ОСОБА_8 та захисника ОСОБА_9 фактичних обставин справи, доведеності вини обвинуваченого ОСОБА_10 та правильності правової кваліфікації його дій за ч. 1 ст. 115 КК України, вони не оскаржують, однак просили переглянти вирок суду першої інстанції виключно в частині призначеного обвинуваченому покарання вважаючи його або ж занадто м`яким або ж занадто суворим.

А тому, за таких обставин, колегія суддів переглядає рішення суду першої інстанції в межах заявлених апелянтами вимог, що узгоджується з ч. 1 ст. 404 КПК України, та зазначає наступне.

Однією з підстав для зміни судового рішення при розгляді справи у суді апеляційної інстанції, згідно з ч. 2 ст. 409 КПК України, може бути невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, невідповідність висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинами кримінального провадження.

Відповідно до ст. 414 КПК України невідповідним ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого визнається таке покарання, яке хоч і не виходить за межі, встановлені відповідною статтею (частиною статті) закону України про кримінальну відповідальність, але за своїм видом чи розміром є явно несправедливим через м`якість або через суворість.

Положеннями ст. 65 КК України передбачено, що суд призначає покарання в межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення, за винятком випадків, передбачених ч. 2 ст. 53 цього Кодексу; відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу; враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень. Більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинене кримінальне правопорушення призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень.

Виходячи з положень ст. 50 КК України, рішення суду про призначення покарання, повинно досягати мети виправлення та запобігання вчинення нових злочинів як обвинуваченим, так й іншими особами.

Призначаючи обвинуваченому ОСОБА_10 покарання, суд першої інстанції повністю дотримався вимог кримінального та кримінального процесуального закону України щодо призначення покарання та дійшов правильного висновку про можливість виправлення обвинуваченого лише в умовах реальної ізоляції від суспільства із відбуванням покарання у виправній установі, призначивши покарання за ч. 1 ст. 115 КК України у виді позбавлення волі строком на 8 років, тобто в межах санкції частини вказаної статті, з чим погоджується і колегія суддів, та підстав для зменшення чи збільшення, як того просили апелянти, обраного судом покарання не вбачає.

Так, відповідно до матеріалів кримінального провадження вбачається, що при призначенні ОСОБА_10 покарання, суд першої інстанції врахував ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують його покарання.

Зокрема судом встановлено, що вчинене ОСОБА_10 кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.115 КК України, віднесене до категорії особливо тяжких злочинів. Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого, згідно ст.66 КК України, суд першої інстанції визнав щире каяття, оскільки ОСОБА_10 повністю визнав свою вину, правдиво розповів про обставини вчиненого правопорушення, критично оцінював свою протиправну поведінку та готовий нести відповідальність за вчинене. Обставиною, що обтяжує покарання обвинуваченого, згідно ст.67 КК України, суд визнав вчинення кримінального правопорушення щодо подружжя.

Також судом було враховано те, що обвинувачений ОСОБА_10 раніше не судимий, під динамічним наглядом у лікарів психіатра та лікаря нарколога не перебуває, має малолітнього сина ОСОБА_16 , 2016 року народження, за місцем мешкання характеризується формально позитивно, призваний на військову службу за мобілізацією з 20.04.2022, за час несення служби характеризується як такий, що відповідає займаній посаді, виконував бойові завдання на Лиманському напрямку, є учасником бойових дій, 16.08.2024 отримав мінно-вибухову травму, перебував на стаціонарному лікуванні з 17.08.2024 по 03.09.2024, повний діагноз: множинні вогнепальні осколкові сліпі поранення м`яких тканин грудної клітки ліворуч, обох верхніх кінцівок, правої гомілки зі сторонніми тілами (осколки), акубаротравматичне ураження без порушення цілісності барабанних перетинок, закрита черепно мозкова травма: струс головного мозку з вестибуло-атаксичним синдромом, ПХО ран м`яких тканин грудної клітки, часткове видалення сторонніх тіл (осколки); ПХО ран грудної клітки, видалення стороннього тіла (осколок) з м`яких тканин грудної клітки праворуч; висічення рани грудної клітки праворуч, накладення вторинних швів, ПХО ран, висічення ран правої гомілки, накладення вторинних швів. Також суд звернув увагу на те, що ОСОБА_10 нагороджений почесним нагрудним знаком Головнокомандувача ЗСУ «Сталевий хрест», згідно з висновком судово - психіатричного експерта №856 від 27.09.2024, під час вчинення злочину будь-якими психічними захворюваннями не страждав, не виявляв ознак будь-якого тимчасового хворобливого розладу психічної діяльності, міг усвідомлювати свої дії та керувати ними, як особа, що не є психічно хворою, застосування до нього примусових заходів медичного характеру не потребує.

За таких обставин суд дійшов висновку, з яким погоджуєтья і колегія суддів, що обвинуваченому ОСОБА_10 необхідно призначити покарання в межах санкції ч.1 ст.115 КК України у виді позбавлення волі на строк 8 років, оскільки таке покарання буде необхідним і достатнім для попередження вчинення нових злочинів та досягнення визначеної ст.50 КК України мети покарання. Підстави для застосування положень ст.ст.69, 75 КК України судом першої інстанції не встановлені та в ході апеляційного розгляду справи апелянтами не піднімались.

Водночас в апеляційній скарзі представник потерпілої просив призначити обвинуваченому замість 8 років 10 років позбавлення волі, оскільки вчинений ОСОБА_10 злочин носить умисний характер, вчинений зі зверхністю до дружини, яка була фізично слабша, а конфлікт, який виник до злочину між потерпілою та обвинуваченим був спровокований саме останнім та спроба його припинити для дружини ОСОБА_10 стала фатальною.

Вивчивши матеріали кримінального провадження, колегія суддів не може визнати вказані представником потерпілої доводи апеляційної скарги такими, що можуть бути достатніми для призначення обвинуваченому більш суворого покарання, оскільки судом першої інстанції при призначенні покарання було враховано як те, що злочин вчинений умисно, так і те які обставини передували його вчиненню, що встановлено судом і вбачається з фактичних обставин справи визнаних судом доведеними і правильність яких апелянтами під сумнів не ставиться. Крім цього, як обтяжуюча покарання обвинуваченого обставина судом врахована вчиненння злочину відносно подружжя. Тобто, нічого з перелічного апелянтом, поза увагою суду не залишилось, а додаткових обгрунтувань вимог апеляційної скарги предстаником потерпілої в ході апеляційного розгляду колегії суддів не повідомлено. За таких обставин апеляційний суд представнику потерпілої в задоволенні вимог його скарги відмовляє.

Щодо апеляційної скарги захисника ОСОБА_9 , який просив призначити обвинуваченому замість 8 років 7 років позбавлення волі, оскільки вважав, що суду при ухваленні вироку не була відома обставина про часткове відшкодування обвинуваченим моральної шкоди потерпілій (матері померлої), то колегія суддів також не може визнати це підставою для задовлення вимог скарги захисника, оскільки як слідує зі змісту вироку суду з обвинуваченого на користь потерпілої підлягає стягненню завдана потерпілій моральна шкода, тобто вироком суду було задовлено цивільной позов потерпілої поруч з призначеним обвинуваченому основним покаранням.

Враховуючи вказані обставини колегія суддів також не може визнати це достатньою підставою для задоволення вимог апеляційної скарги захисника та враховує те, що вчинений обвинуваченим злочин відноситсья до категорії особливо тяжких злочинів, де поруч з встановленими судом пом`якшуючими покарання обставинами було встановлено і одну обставину яка його обтяжує.

А тому, підстав для зміни чи скасування судового рішення в частині призначеного покарання обвинуваченому ОСОБА_10 апеляційний суд не вбачає, вимоги скарг обох апелянтів залишає без задоволення, а вирок Ковпаківського районного суду м. Суми від 23.01.2025, без зміни, як такий що повністю узгоджується з вимогами ст. 370 КПК України.

До аналізу вироку суду першої інстанції в частині цивільного позову колегія суддів не вдавалась з огляду на ч. 1 ст. 404 КПК України.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 408, 419 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Вирок Ковпаківського районного суду м. Суми від 23.01.2025, відносно ОСОБА_10 , залишити без зміни, а апеляційні скарги представника потерпілої ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 та захисника ОСОБА_9 на цей вирок, без задоволення.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили негайно та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її оголошення.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4