Справа № 199/7050/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.07.2025 м. Дніпро

Амур-Нижньодніпровський районний суд м. Дніпра у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретар судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження № 0000324 внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 29.03.2025 року, відносно ОСОБА_3 за її обвинуваченням у вчиненні кримінальних правопорушень, відповідальність за які передбачена ч.4 ст.296, ч.1 ст.121 КК України,

сторони кримінального провадження:

прокурор ОСОБА_4

обвинувачена ОСОБА_3

захисник ОСОБА_5

ВСТАНОВИВ:

Прокурором заявлено клопотання про продовження строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою, оскільки перебіг строків закінчується, а ризики, які було встановлено при обранні даного запобіжного заходу з переліку передбаченого ст. 177 КПК України не зникли.

Захисник ОСОБА_5 та обвинувачена ОСОБА_3 не заперечували проти задоволення клопотання прокурора.

Суд, вислухавши думки учасників судового провадження, дослідивши матеріали кримінального провадження, в межах заявленого клопотання прокурора про продовження обвинуваченій ОСОБА_3 строку дії раніше обраного запобіжного заходу у виді тримання під вартою, - приходить до наступних висновків.

Згідно ч. 2 ст. 177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений може здійснювати дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.

Згідно правової позиції, викладеної в п.152 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Лабіта проти Італії» від 06 квітня 2000 року, за якою тримання під вартою є виправданим у тому випадку, якщо конкретні ознаки розкривають наявність публічного інтересу, що переважає, попри презумпцію невинуватості, над повагою до особистої свободи.

Так, відповідно до змісту обвинувального акту, ОСОБА_3 обвинувачується, у вчиненні тяжких кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст. 296, ч.1 ст.121 КК України, санкції яких передбачають покарання у виді позбавлення волі на строк до восьми та до семи років, відповідно.

Відповідно до ухвали слідчого судді Амур-Нижньодніпровського районного суду міста Дніпра від 31.03.2025 відносно ОСОБА_3 застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою, без визначення розміру застави. Вказана ухвала слідчого судді залишена без змін відповідно до ухвали колегії суддів Дніпровського апеляційного суду від 22.04.2025. Згодом запобіжний захід у виді тримання під вартою було продовжено та в апеляційному порядку не оскаржено.

В контексті практики ЄСПЛ ризик втечі має оцінюватись у контексті чинників, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейним зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідування («Бекчиєв проти Молдови» §58). Серйозність покарання є релевантною обставиною в оцінці ризику того, що обвинувачений може втекти («Ідалов проти Росії», «Гарицьки проти Польщі», «Храїді проти Німеччини», «Ілійков проти Болгарії»).

Враховуючи обсяг пред`явленого ОСОБА_3 обвинувачення, є достатні підстави вважати, що, враховуючи ймовірну тяжкість покарання, яке їй загрожує, у разі визнання її винуватою у вищевказаних кримінальних правопорушеннях, остання, перебуваючи під загрозою застосування тяжкого покарання, може переховуватися від суду, тобто наявний ризик, передбачений п. 1) ч. 1 ст. 177 КПК України, що, у свою чергу, може зашкодити вирішенню завдань кримінального судочинства.

Наявні і ризики зазначені у п.п. 3,5 ст. 177 КПК України, оскільки обвинувачена перебуваючи під іншим більш м`яким запобіжним заходом, володіючи відомостями про свідків і потерпілого зможе незаконно на них впливати, та не маючи постійного місця проживання та заробітку може вчинити інше кримінальне правопорушення. Оскільки, як зазначила сама ж обвинувачена, вона постійно не проживала за місцем реєстрації та ніколи ніде не працювала.

З огляду на наведене, суд вважає, що клопотання прокурора обґрунтоване та підлягає задоволенню, а також, приходить до висновку про доцільність продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки обставини, які свідчать про те, що заявлені ризики, передбачені ч.1 ст.177 КПК України, не зменшилися та до обвинуваченої не можуть бути застосовані більш м`які запобіжні заходи.

За таких обставин запобіжний захід обвинуваченій у виді тримання під вартою повинен бути продовжений, без визначення розміру застави, з огляду на приписи ч.4 ст. 183 КПК України.

Керуючись ст.ст. 369, 371, 372 КПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання прокурора ОСОБА_4 - задовольнити.

Продовжити обвинуваченій ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строк тримання під вартою до 12.09.2025 включно, без визначення розміру застави.

Ухвала суду може бути оскаржена в апеляційному порядку обвинуваченою, її захисником, законним представником, прокурором безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення, а особою, яка перебуває під вартою, - з моменту вручення їй копії ухвали.

Подання апеляційної скарги на ухвалу суду про продовження строку тримання під вартою, постановлену під час судового провадження в суді першої інстанції, не зупиняє судовий розгляд у суді першої інстанції.

Подання апеляційної скарги на ухвалу суду про продовження строку тримання під вартою, постановлену під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті, зупиняє набрання нею законної сили, але не зупиняє її виконання, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Копію ухвали вручити учасникам судового провадження та направити її для виконання начальнику Державної установи «Дніпровська установа виконання покарань (№ 4)».

Суддя ОСОБА_6