ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 539/3870/23 Номер провадження 11-кп/814/1278/25Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 червня 2025 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду в складі:

головуючого суддіОСОБА_2 ,
суддівОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
з секретарем з участю прокурора представника потерпілого захисника обвинуваченогоОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Полтава кримінальне провадження №0000202 за апеляційною скаргою представника потерпілого ОСОБА_10 - адвоката ОСОБА_7 на вирок Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 10 лютого 2025 року,

ВСТАНОВИЛА:

Цим вироком ОСОБА_9 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець та мешканець АДРЕСА_1 , мешканець АДРЕСА_2 , громадянин України, з незакінченою вищою освітою, неодружений, несудимий,

визнаний винуватим та засуджений за ч.2 ст.125 КК України до штрафу в розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1700 грн.

Постановлено стягнути з обвинуваченого ОСОБА_9 на користь потерпілого ОСОБА_10 майнову шкоду в сумі 3095, 90 грн, моральну шкоду в сумі 30000 грн та витрати на правову допомогу в сумі 11100 грн.

Вирішене питання про речові докази.

Згідно з вироком суду, ОСОБА_9 визнаний винуватим у вчиненні кримінального правопорушення за таких обставин.

26 липня 2023 року близько 23 год. 30 хв. ОСОБА_9 , перебуваючи поруч з гаражним приміщенням за адресою: АДРЕСА_1 , під час конфлікту на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин із неповнолітнім потерпілим ОСОБА_10 , умисно наніс йому кулаком правої руки удари в область лівого ока, в ніс дещо зліва та в ліву частину обличчя дещо нижче біля щелепи, заподіявши легкі тілесні ушкодження, що спричинили короткочасний розлад здоров`я, у вигляді струсу головного мозку, гематоми навколо лівого ока з крововиливом в білочну оболонку лівого ока у зовнішнього кута, забитої рани на нижній повіці лівого ока, садна у внутрішньому куті лівого ока, закритого перелому кісток носу без зміщення, синця в області перенісся, синця навколо правого ока, травматичного сколу емалі 1 зуба на нижній щелепі зліва та крововиливу на слизовій оболонці верхньої щелепи зліва.

В апеляційній скарзі представник потерпілого просить стягнути із ОСОБА_9 на користь потерпілого ОСОБА_10 моральну шкоду в розмірі 250000 грн, майнову шкоду в сумі 80000 грн та витрати на правову допомогу в сумі 11850 грн.

При цьому зазначає, що суд першої інстанції залишив поза увагою те, що внаслідок вчиненого кримінального правопорушення у неповнолітнього ОСОБА_10 погіршився зір та з`явилися проблеми з носовим диханням.

Вважає, що при вирішенні питання щодо відшкодування моральної шкоди необхідно враховувати не лише характер травм, а й конкретні обставини справи та наслідки, що вплинули на зміну способу життя потерпілого, а також матеріальні витрати, необхідні для відновлення стану його здоров`я.

Вказує на ризик можливого булінгу потерпілого через необхідність носіння окулярів, через що потерпілий відчуває дискомфорт та приниження.

Зауважує, що у зв`язку з отриманими травмами потерпілий позбавлений можливості грати з однолітками у спортивні ігри (волейбол, футбол), якими раніше захоплювався, читати книги, перебувати за комп`ютером та відвідувати село, в якому родина має дачу, оскільки побоюється за своє здоров`я.

Стверджує, що визначений судом першої інстанції розмір моральної шкоди не відповідає принципам розумності та справедливості.

Наголошує, що місцевий суд залишив поза увагою майновий стан родини потерпілого, оскільки його батьки є пенсіонерами та мають незначний дохід, а сам потерпілий продовжує навчання, у зв`язку з чим не має можливості самостійно заробляти грошові кошти, які є необхідними для проведення пластичної хірургії.

Заслухавши доповідь судді, пояснення представника потерпілого на підтримання доводів апеляційної скарги, міркування обвинуваченого та його захисника, які заперечували проти задоволення апеляційної скарги, думку прокурора про законність та обґрунтованість судового рішення, дослідивши матеріали провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до такого.

Висновки суду про винуватість ОСОБА_9 у вчиненні кримінального правопорушення за наведених у вироку обставин і кваліфікація його дій за ч.2 ст.125 КК України в апеляційній скарзі не оспорюються.

Покарання обвинуваченому призначене у відповідності до вимог ч.2 ст.65 та ст.50 КК України, відповідає ступеню тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, даним про його особу, враховує обставини, що пом`якшують покарання та відсутність обставин, які його обтяжують, є необхідним і достатнім для виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень і є справедливим.

Разом з тим, вирішуючи цивільний позов в частині відшкодування заподіяної потерпілому ОСОБА_10 моральної шкоди, суд першої інстанції не в повній мірі врахував таке.

Відповідно до ч.1 ст.129 КПК України, ухвалюючи обвинувальний вирок, суд залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє у ньому.

Згідно зі ст.23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Моральна шкода відшкодовується грошима, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Відповідно до положень ч. 1 ст.1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Пунктом 9 постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого - спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому, суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що вирішуючи цивільний позов, суд першої інстанції частково задовольнив вимоги представника неповнолітнього потерпілого, стягнувши з обвинуваченого на користь ОСОБА_10 моральну шкоду в розмірі 30000 грн.

Колегія суддів вважає, що при визначенні розміру відшкодування моральної шкоди на користь потерпілого суд не врахував належним чином перенесені ним фізичні та моральні страждання внаслідок кримінального правопорушення.

Так, внаслідок протиправних дій обвинуваченого неповнолітньому ОСОБА_10 спричинені легкі тілесні ушкодження, що спричинили короткочасний розлад здоров`я, у вигляді струсу головного мозку, гематоми навколо лівого ока з крововиливом в білочну оболонку лівого ока у зовнішнього кута, забитої рани на нижній повіці лівого ока, садна у внутрішньому куті лівого ока, закритого перелому кісток носу без зміщення, синця в області перенісся, синця навколо правого ока, травматичного сколу емалі 1 зуба на нижній щелепі зліва та крововиливу на слизовій оболонці верхньої щелепи зліва.

При цьому, у потерпілого погіршився зір та з`явилися проблеми з носовим диханням, в результаті чого він був позбавлений можливості грати з однолітками у спортивні ігри, якими раніше захоплювався, читати книги, перебувати за комп`ютером, що в свою чергу свідчить про порушення звичайного ритму його життя внаслідок заподіяння шкоди здоров`ю та витрату часу і зусиль для відновлення попереднього стану.

Окрім того, потерпілий зазнав душевних страждань, оскільки хвилювався за своє здоров`я, отримав негативні емоції та стрес через нанесені травми.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що визначений судом першої інстанції розмір моральної шкоди не узгоджується з приписами ст.23 та ст.1167 ЦК України та не відповідає вимогам розумності, справедливості, ступеню вини обвинуваченого, характеру та обсягу страждань потерпілого.

Разом з тим, розмір відшкодування моральної шкоди має бути не більшим, ніж достатньо для розумного задоволення потреб потерпілого і не повинен приводити до безпідставного збагачення.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 15 грудня 2020 року у справі №752/17832/14-ц.

Враховуючи викладене, апеляційний суд вважає, що з урахуванням рівня фізичного болю та душевних страждань потерпілого внаслідок кримінально караних дій обвинуваченого, з огляду на час, необхідний для відновлення стану здоров`я, обставин за яких потерпілому були ці ушкодження нанесені, а також виходячи з засад виваженості, розумності та справедливості, необхідно збільшити розмір моральної шкоди, що підлягає стягненню на користь потерпілого, до 50000 грн.

Доводи апеляційної скарги про необхідність стягнення на користь потерпілого витрат на правову допомогу під час апеляційного провадження у розмірі 11850 грн є слушними.

Відповідно до ч.1 ст.118 КПК України, процесуальні витрати складаються, зокрема, з витрат на правову допомогу.

Згідно з ч.2 ст.120 цього Кодексу витрати, пов`язані з оплатою допомоги представника потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача та юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які надають правову допомогу за договором, несе відповідно потерпілий, цивільний позивач, цивільний відповідач, юридична особа, щодо якої здійснюється провадження.

З матеріалів провадження вбачається, що представник потерпілого дотримався вимог ст.91 КПК України та довів, що розмір витрат на правову допомогу під час апеляційного провадження становить 11850 гривень, що підтверджується договором №21/08/23-к від 21 серпня 2023 року, рахунком фактурою та відповідними платіжними дорученнями про перерахування грошових коштів.

При цьому витрати на правову допомогу були понесені потерпілим не з власної ініціативи, а були вимушеними, оскільки зумовлені необхідністю залучення фахівця в галузі права для надання кваліфікованої юридичної допомоги та здійснення захисту своїх прав та інтересів внаслідок вчиненого обвинуваченим кримінального правопорушення.

Відповідно до ч.1 ст.124 КПК України у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь потерпілого всі здійснені ним документально підтверджені процесуальні витрати.

За таких обставин апеляційний суд приходить до висновку про необхідність стягнення витрат на правову допомогу під час апеляційного провадження в сумі 11850 гривень з обвинуваченого на користь потерпілого.

Доводи представника потерпілого про необхідність збільшення розміру майнової шкоди є неприйнятними.

Задовольняючи позовні вимоги в частині майнової шкоди, суд правильно врахував відповідні витрати на загальну суму 3095, 905 грн, що підтверджується належними доказами, доданими до позовної заяви.

Зі змісту апеляційної скарги видно, що представник потерпілого прохає збільшити розмір майнової шкоди з огляду на необхідність проведення в майбутньому пластичної хірургії носа потерпілого.

Законодавець у ст.22 ЦК України встановив, що збитками в розумінні майнової шкоди є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки), а також доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Враховуючи, що в даному випадку можливе оперативне втручання не є ні реальними збитками, а ні упущеною вигодою, а розмір витрат не підтверджений належними і допустимими доказами, доводи апеляційної скарги в цій частині не підлягають до задоволення.

Згідно з п.3 ч.1 ст.408 КПК України суд апеляційної інстанції змінює вирок у разі збільшення сум, які підлягають стягненню, якщо таке збільшення не впливає на обсяг обвинувачення і правову кваліфікацію кримінального правопорушення.

Отже, апеляційну скаргу представника потерпіло необхідно задовольнити частково.

Керуючись статтями 404, 405, 407, 408, 418 та 419 КПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу представника потерпілого ОСОБА_10 - адвоката ОСОБА_7 задовольнити частково.

Вирок Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 10 лютого 2025 року щодо ОСОБА_9 змінити.

Збільшити розмір моральної шкоди та стягнути з обвинуваченого ОСОБА_9 на користь потерпілого ОСОБА_10 моральну шкоду в розмірі 50000 грн.

Стягнути з обвинуваченого ОСОБА_9 на користь потерпілого ОСОБА_10 витрати на правову допомогу під час апеляційного провадження в розмірі 11850 грн.

В іншій частині вирок залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення.

Касаційна скарга на судове рішення може бути подана безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4