Справа № 933/253/25
Провадження № 1-кп/933/41/25
У Х В А Л А

Іменем України

29 травня 2025 року селище Олександрівка

головуючого - судді ОСОБА_1

за участю:

прокурора - ОСОБА_2

обвинуваченого - ОСОБА_3 (у режимі ВКЗ)

захисника - ОСОБА_4

секретаря судового засідання - ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду селища Олександрівка клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у кримінальному провадженні внесеному до ЄРДР за № 0000274 від 06 березня 2025 року відносно ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України,

В С Т А Н О В И В:

У провадженні Олександрівського районного суду Донецької області перебуває кримінальне провадження відносно ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України.

19.05.2025 року розгляд справи відкладено у зв`язку зі зміною обвинувачення на 26.05.2025 року.

22.05.2025 року прокурором подано клопотання про продовження запобіжного заходу.

Клопотання прокурор обґрунтував тим, що ОСОБА_3 обвинувачується в таємному викраденні чужого майна (крадіжці), поєднаному з проникненням у житло, вчиненому в умовах воєнного стану, повторно, тобто у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України.

28 березня 2025 року ОСОБА_3 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 185 ч. 4 КК України, у таємному викраденні чужого майна (крадіжці), поєднаному з проникненням у житло, вчиненому в умовах воєнного стану, повторно.

17 квітня 2025 року слідчим суддею Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області щодо підозрюваного ОСОБА_3 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з утриманням у «Дніпровській установі виконання покарань» (№ 4) м. Дніпро на строк 60 днів, тобто по 31 травня 2025 року, включно.

Обґрунтованість пред`явленого ОСОБА_3 обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 KK України, підтверджується зібраними під час досудового розслідування належними та допустимими доказами у їх сукупності, зокрема: протоколом огляду місця події, допитами свідків, протоколами слідчих експериментів та іншими зібраними під час досудового розслідування доказами в їх сукупності.

З об`єктивних причин остаточне рішення у кримінальному провадженні прийняти неможливо, оскільки на даний час триває судовий розгляд в Олександрівському районному суді Донецької області за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, проте строк тримання під вартою спливає 31.05.2025 року, у зв`язку із чим є необхідність продовжити строк його дії.

На теперішній час є достатні підстави вважати, що обвинувачений ОСОБА_3 , знаходячись на волі:

- може переховуватися від органу досудового розслідування та суду (п. 1 ч. 1 ст. 177 КПK України), що підтверджується, тим що ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину за який передбачено понесення винною особою покарання у вигляді позбавлення волі строком від 5 до 8 років, у зв`язку з чим розуміючи тяжкість понесення покарання у paзі визнання обвинуваченого винним у вчиненні інкримінованого злочину, останній може переховуватись від органу досудового розслідування та суду з метою уникнення понесення покарання. Крім того, при запровадженому військовому стані в умовах збройної агресії рф проти України ОСОБА_3 , з метою уникнення від покарання, яке йому загрожує у разі встановлення його винуватості судом, може, у тому числі, вчинити спроби переховування на тимчасово окупованих територіях України, або умисно «скористатися» евакуацією населення України з зони бойових дій або наближеної до них до інших територій України, тобто існують реальні підстави вважати, що останній може переховуватися від органу досудового розслідування та (або) суду;

- може незаконно впливати на свідків та потерпілого у цьому ж кримінальному провадженні (п. 3 ч. 1 ст. 177 KIK України), що підтверджується тим, що обвинувачений може вплинути на потерпілого та свідків, оскільки мешкає з ними в одному населеному пункті, знає адреси їх проживання, що фактично створить умови для здійснення впливу на безпосередніх свідків, у тому числі, шляхом залякування тa здійснення стосовно останніх насильницьких дій та можливістю погрози застосування насильства.

Слід зазначити, що ризик незаконного впливу на свідків залишається актуальним з огляду на встановлену KПK України процедуру отримання показань від осіб, які є свідками, у кримінальному провадженні, а саме усно шляхом допиту особи в судовому засіданні відповідно до положень ст. 23 KПK України, суд може обгрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання. Суд не вправі обгтрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них, відповідно до ч. 4 ст. 95 КПК У країни.

Тобто ризик виливунпа свідків існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й в подальшому на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від свідків та дослідження їх судом;

- може вчинити інше кримінальне правопорушення (п. 5 ч. 1 ст. 177 KПK України), що підтверджується тим, що ОСОБА_3 раніше неодноразово судимий за вчинення умисних злочинів, в тому числі крадіжок, зa які, має непогашені судимості. ОСОБА_6 офіційно непрацевлаштований, наразі обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину після нещодавнього звільнення з місць позбавлення волі.

Таким чином, відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 184 KПK України, встановлено наявність обгрунтованих ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 KПK України, які на даний момент не зменшилися та виправдовують тримання ОСОБА_3 під вартою.

Крім того, лише запобіжний захід у вигляді тримання під вартою зможе забезпечити виконання обвинуваченим ОСОБА_3 покладених на нього процесуальних обов`язків та запобігти переліченим ризикам, що нe здатен забезпечити інший більш м`який запобіжний захід.

Просить продовжити строк запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно обвинуваченого за ч. 4 ст. 185 КК України ОСОБА_3 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_2 в смт. Олександрівка, Олександрівського району Донецької області, українця, громадянина України, не одруженого, з середньою освітою, не працюючого, який не має на утриманні неповнолітніх дітей, зареєстрованого та фактично мешкаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше неодноразово судимого, востаннє 18.03.2025 Амур-Нижньодніпровським районним судом м. Дніпропетровська за ч. 3 ст. 185, ч. 4 ст. 70 КК України до покарання у вигляді 3 років 8 місяців позбавлення волі, ст. 72 КК - зараховано покарання як відбуте, з утриманням у «Дніпровській установі виконання покарань» № 4 м. Дніпро на 60 діб, із визначенням альтернативного запобіжного заходу у виді застави.

В судовому засіданні прокурор підтримав клопотання про продовження запобіжного заходу відносно обвинуваченого у вигляді тримання під вартою. Додав, що на теперішній час ризики передбачені п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, не зменшились, перебуваючи на волі обвинувачений може переховуватись від суду, впливати на свідків та вчинити інше кримінальне правопорушення. Обвинувачений не має протипоказань до утримання під вартою.

Обвинувачений ОСОБА_3 відмовився від отримання копії клопотання у приміщенні Олександрівськго районного суду Донецької області, що зафіксовано під час судового засідання 19.05.2025 року. Клопотання вручено захисникові обвинуваченого - ОСОБА_4 19.05.2025 року.

Обвинувачений ОСОБА_3 заперечував проти задоволення клопотання, обгрунтувавши свою позицію тим, що у прокурора не все гаразд з обвинуваченням у зв`язку з тим він і змінив обвинувачення, на свідків він впливу застосувати не може бо свідки допитані судом. На його думку вплив на свідків здійснював прокурор у судовому засіданні задаючи неодноразово одне й теж запитання з метою отримання відповіді, яка задовольнить прокурора.

Захисник ОСОБА_4 підтримав позицію обвинуваченого та заперечував проти клопотання прокурора.

Вислухавши думку прокурора, обвинуваченого, захисника, суд вважає, за необхідне клопотання прокурора задовольнити, за наступних підстав.

У судовому засіданні на підставі обвинувального акту, клопотання, встановлено, що 17 квітня 2025 року слідчим суддею Дніпропетровського районного суду Дніропетровської області щодо підозрюваного ОСОБА_3 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з утриманням у «Дніпровській установі виконання покарань» № 4 м. Дніпро на строк 60 днів, по 31 травня 2025 року включно.

При обранні ОСОБА_3 запобіжного заходу під час досудового розслідування враховані ризики, передбачені п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

На теперішній час ризики передбачені п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, не зменшились та продовжують існувати.

Строк дії запобіжного заходу - тримання під вартою, обраного обвинуваченому в цьому кримінальному провадженні закінчується - 31.05.2025 року, у зв`язку із чим є необхідність продовжити строк його дії.

Наявність вказаних ризиків обґрунтовано прокурором тим, що ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від 5 до 8 років, не одружений, офіційно не працевлаштований, що у своїй сукупності свідчить про відсутність у нього міцних соціальних зв`язків за місцем його мешкання, і те що ризик втечі ним може бути розцінений менш небезпечним, ніж кримінальне переслідування та процедура відбування покарань. Може незаконно впливати на свідків та потерпілу у цьому кримінальному провадженні, оскільки мешкає з ними в одному населеному пункті, що у свою чергу може призвести до уникнення підозрюваним законного та справедливого покарання. В умовах воєнного стану та війни України проти рф обвинувачений не став займатись суспільно-корисною працею, або працею, направленою на підтримання держави в умовах війни з рф, а навпаки, скористався запровадженим воєнним станом в України та відсутністю потерпілої особи за місцем мешкання, яка була вимушена через збройну агресію рф залишити домівку та евакуюватися за межі Донецької області, вчинив крадіжку.

Відповідно до ст. 29 Конституції України, ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше, як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.

За вимогами ч. 3 ст. 331 КПК України, за наявності клопотань суд під час судового розгляду зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження запобіжного заходу до закінчення двомісячного строку з дня його застосування. За результатами розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. Копія ухвали вручається обвинуваченому, прокурору та надсилається уповноваженій службовій особі до місця ув`язнення.

За ч. 2 ст. 177 КПК України, підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до положень ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Згідно п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

В судовому засіданні встановлено, що на даний час ризики та обставини, передбачені п.п. 1 та 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, які були підставою для застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо обвинуваченого продовжують існувати, будь-яких даних про зменшення чи відсутність ризиків для застосування обвинуваченому більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, в судовому засіданні не встановлено.

Ризик передбачений п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, заявлений прокурором, суд вважає недоведеним, оскільки свідки та потерпіла вже допитані судом у судовому засіданні, окрім того потерпіла мешкає у іншому місті.

Клопотання прокурором подане в строк передбачений ч. 1 ст. 199 КПК України.

ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від 5 до 8 років, згідно обвинувального акту не одружений, офіційно не працевлаштований, за місцем реєстрації не проживав, мешкав у випадкових осіб, враховуючи напружену ситуацію пов`язану з введенням воєнного стану в країні, є всі підстави вважати, що перебуваючи на волі обвинувачений може переховуватись від суду, та вчинити інше кримінальне правопорушення, що підтверджується вчиненням обвинуваченим тяжкого злочину повторно в умовах воєнного стану, відсутністю сталих соціальних зв`язків, що свідчить про неможливість запобіганням цим ризикам шляхом обрання більш м`якого запобіжного заходу, непов`язаного з триманням під вартою, тому клопотання підлягає задоволенню.

Відповідно до ч. 3-4 ст. 183 КПК України, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

В ухвалі суду зазначаються, які обов`язки з передбачених статтею 194 цього Кодексу будуть покладені на підозрюваного, обвинуваченого у разі внесення застави, наслідки їх невиконання, обґрунтовується обраний розмір застави, а також можливість її застосування, якщо таке рішення прийнято у кримінальному провадженні, передбаченому частиною четвертою цієї статті.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, зокрема, справу «Мангурас проти Іспанії» від 20.11.2010 року, відповідно до якої розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри, при якому перспектива втрати застави буде достатнім стримуючим засобом, щоб відбити у особи, щодо якої застосовано заставу, бажання будь-яким чином перешкоджати встановленню істини у кримінальному провадженні.

Враховуючи положення ст. 182 КПК України та практику Європейського суду з прав людини, суд вважає, що достатнім стримуючим засобом, який здатен забезпечити гарантії належної процесуальної поведінки обвинуваченого у даному кримінальному провадженні є застава в розмірі 30 прожиткових мінімумів для працездатних осіб.

Такий розмір застави, на думку суду, є справедливим в даному кримінальному провадженні, та не порушує права обвинуваченого.

Відповідно до ст. 194 КПК України на обвинуваченого повинні бути покладені обов`язки, передбачені п.п. 2-4, 8 ч. 5 цієї статті.

Керуючись ст.ст. 176-178, 182-183, 199, 331 КПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України у кримінальному провадженні внесеному до ЄРДР за № 0000274 від 06 березня 2025 року,- задовольнити.

Продовжити запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів - до 27 липня 2025 року, включно, відносно обвинуваченого ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , з утриманням в ДУ «Дніпровська установа виконання покарань (№4)».

Одночасно визначити ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ,запобіжний захід у вигляді застави в розмірі 30 (тридцяти) прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить грошову суму у розмірі 90840,00 грн, яка може бути внесена як самим обвинуваченим, так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем) на депозитний рахунок Територіального управління Державної судової адміністрації України в Донецькій області в будь-який момент протягом дії ухвали - до 27 липня 2025року, включно.

У разі внесення застави, вважати, що до обвинуваченого ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , застосовано запобіжний захід у вигляді застави та покласти на нього наступні зобов`язання, які він повинен буде виконувати строком до 27.07.2025 року:

- прибувати по першому виклику до суду на визначений ними час;

- не відлучатися за межі селища Олександрівки Краматорського району Донецької області без дозволу суду;

- повідомляти суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;

- здати на зберігання до ГУ ДМС в Донецькій області свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України;

- утримуватися від спілкування із свідками та потерпілою по вказаному кримінальному провадженню.

Термін дії обов`язків, покладених судом, у разі внесення застави - до 27 липня2025 року, включно.

Копію ухвали направити для виконання начальнику ДУ «Дніпровська установа виконання покарань (№4)».

Копію ухвали вручити обвинуваченому.

Ухвала підлягає негайному виконанню.

Ухвала суду може бути оскаржена безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.

Суддя Олександрівського

районного суду ОСОБА_1