Справа № 737/151/25
Провадження № 1-кп/740/312/25
УХВАЛА

18 червня 2025 року місто Ніжин

Ніжинський міськрайонний суд Чернігівської області колегіально у складі суддів:

головуючої судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участі секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Ніжині клопотання обвинуваченого ОСОБА_5 про надання дозволу на проходження медичної комісії

за участі сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_5

захисника адвоката ОСОБА_7 ,

встановив:

17.06.2025 на адресу суду із ДУ «Чернігівський слідчий ізолятор» надійшло письмове клопотання обвинуваченого ОСОБА_5 від 12.06.2025 про надання дозволу на проходження медичної комісії.

У судовому засіданні обвинувачений підтримав подане клопотання, зазначивши, що має погане самопочуття, в нього підвищився тиск, він звертався до медпункту слідчого ізолятору, йому було призначено пігулки, після їх вживання його самопочуття не покращилося, просив надати дозвіл на проходження медичної комісії.

Захисник підтримав клопотання обвинуваченого та зазначив, що з огляду на погане самопочуття обвинуваченого клопотання підлягає задоволенню.

Прокурор просив відмовити у задоволенні клопотання обвинуваченого з огляду на те, що по справі проведена експертиза на початку досудового розслідування, обвинувачений може пройти медичну комісію, звернувши до керівництва ДУ «Чернігівській слідчий ізолятор».

Заслухавши думку сторін з приводу заявленого клопотання обвинуваченого, суд приходить до наступних висновків.

Питання надання медичної допомоги в місцях попереднього ув`язнення регулюються, зокрема, Законом України «Про попереднє ув`язнення» та Порядком взаємодії закладів охорони здоров`я Державної кримінально-виконавчої служби України із закладами охорони здоров`я з питань надання медичної допомоги особам, узятим під варту, що затверджений спільним наказом Міністерства юстиції України та Міністерства охорони здоров`я України №239/5/104 від 10.02.2012.

Відповідно до ст. 11 ЗУ «Про попереднє ув`язнення» медичне обслуговування, а також лікувально-профілактична і протиепідемічна робота в місцях попереднього ув`язнення організовується і проводиться відповідно до законодавства про охорону здоров`я.

Статтею 21 вказаного Закону забезпечення медичного обслуговування осіб, взятих під варту, покладено на адміністрацію місць попереднього ув`язнення.

Також колегія суддів звертає увагу, що, згідно п.2 глави 2 розділу X наказу Міністерства юстиції «Про затвердження Правил внутрішнього розпорядку слідчих ізоляторів Державної кримінально-виконавчої служби України» від 14.06.2019 №1769/5, надання ув`язненим і засудженим медичної допомоги, у тому числі екстреної медичної допомоги, що не може бути надана у медичній частині, здійснюється відповідно до ст.11 Закону України «Про попереднє ув`язнення», ст.ст. 8, 107, 116 КВК України, Порядку взаємодії закладів охорони здоров`я Державної кримінально-виконавчої служби України із закладами охорони здоров`я з питань надання медичної допомоги особам, узятим під варту, затвердженого наказом Міністерства юстиції України, Міністерства охорони здоров`я України від 10.02.2012 №239/5/104, Порядку організації надання медичної допомоги засудженим до позбавлення волі, затвердженого наказом Міністерства юстиції України, Міністерства охорони здоров`я України від 15.08.2014 №1348/5/572.

Відповідно до п.3 глави 2 розділу X зазначеного наказу, у СІЗО здійснюється медичний контроль за станом здоров`я ув`язнених і засуджених шляхом проведення медичних оглядів та обстежень, виявлення осіб, які потребують лікування та постійного медичного нагляду, проведення щодо них лікувально-оздоровчих заходів з метою збереження здоров`я і працездатності, амбулаторне і стаціонарне лікування відповідно до системи стандартів у сфері охорони здоров`я, клінічних протоколів надання медичної допомоги в порядку, передбаченому законодавством.

Пунктом 2.6 Порядку №239/5/104 передбачено, що у разі необхідності в додаткових лабораторних обстеженнях, які не можуть бути проведені в медичних частинах СІЗО (наявним обладнанням, лабораторіями та обсягом медико-санітарної допомоги не передбачено проведення цих обстежень), вони проводяться на базі закладів охорони здоров`я з орієнтовного переліку.

Про необхідність проведення обстеження, яке потребує вивезення особи, узятої під варту, до закладу охорони здоров`я, лікар медичної частини СІЗО готує медичну довідку про стан її здоров`я та запит до керівництва СІЗО.

Відповідно до вимог п. 2.7 зазначеного вище Порядку, якщо за результатами огляду чи обстеження особи, узятої під варту, встановлено, що вона потребує надання медичної допомоги у закладі охорони здоров`я з орієнтовного переліку, лікар медичної частини СІЗО готує медичну довідку про стан здоров`я особи, узятої під варту, та звертається із запитом до керівництва СІЗО.

Керівництво СІЗО забезпечує перевезення особи, узятої під варту, до закладу охорони здоров`я з орієнтовного переліку та направляє довідку про стан здоров`я особи, узятої під варту, органу або особі, в провадженні яких знаходиться кримінальна справа цієї особи.

Отже, законодавством чітко визначений порядок обстеження та надання медичної допомоги особам, узятим під варту і забезпечення виконання зазначеного порядку покладено саме на керівництво СІЗО.

Разом з тим, відповідно до практики Європейського Суду з прав людини, ст.3 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод покладає на державу обов`язок захищати фізичне здоров`я осіб, позбавлених волі.

Держава має забезпечити належний захист здоров`я ув`язнених, зокрема шляхом надання необхідної медичної допомоги (п.72 рішення ЄСПЛ від 18.12.2008 у справі «Ухань проти України», заява №30628/02).

Згідно практики Європейського Суду з прав людини, зокрема рішення «Кудла проти Польщі», «Гуртадо проти Швейцарії», «Гумматов проти Азербайджану», «Сарбан проти Молдови», «Харченко проти України», де суд наполегливо вимагає забезпечити належну охорону здоров`я обвинувачених шляхом надання їм адекватної медичної допомоги, і коли цього вимагає медичний стан, забезпечити регулярний і систематичний нагляд поряд із комплексною стратегією лікування, мета якої полягатиме не лише в реагуванні на симптоматичному рівні, а й у подавленні наявних в ув`язнених хвороб або недопущенні їх загострення, в тому числі обстеження та лікування поза межами СІЗО та допущення лікарів інших лікувальних закладів до обвинувачених в межах СІЗО.

Відповідно до ч.1 ст.183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частинами шостою та сьомою статті 176 цього Кодексу.

З огляду на наведене, колегія суддів, враховуючи вимоги ст.49 Конституції України, згідно якої, кожен має право на охорону здоров`я та медичну допомогу, та практики практики Європейського Суду з прав людини, приходить до висновку про часткове задоволення клопотання.

На підставі викладеного, керуючись ст.11 Закону України «Про попереднє ув`язнення», ст.ст. 8, 107,116 Кримінально-виконавчого Кодексу України, Порядком взаємодії закладів охорони здоров`я Державної кримінально-виконавчої служби України із закладами охорони здоров`я з питань надання медичної допомоги особам, узятим під варту, затвердженого наказом Міністерства юстиції України, Міністерства охорони здоров`я України від 10.02.2012 №239/5/104, ст.ст. 42, 181, 335, 369, 370, 372 КПК України, суд,-

постановив:

клопотання задольнити частково.

Забезпечити обвинуваченому ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 можливість проходження медичного огляду з метою визначення його стану здоровя та у разі встановлення необхідності - медичного обстеження.

Виконання ухвали суду покласти на керівництво ДУ «Чернігівській слідчий ізолятор».

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя ОСОБА_1

Судді ОСОБА_2

ОСОБА_3