Справа № 713/475/25
Провадження №1-кп/713/82/25
Вирок

Іменем України

03.07.2025 м. Вижниця

Вижницький районний суд Чернівецької області у складі: головуючого судді ОСОБА_1 , з участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Вижниця обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001183 від 18.11.2024 року за обвинуваченням ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця, зареєстрованого та жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, особа з інвалідністю 2-ї групи, із середньою спеціальною освітою, не одруженого, раніше не судимого, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.286-1 ч.3 КК України, з участю сторін кримінального провадження: обвинувачення прокурора Вижницької окружної прокуратури ОСОБА_4 , захисту - захисників ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , обвинуваченого ОСОБА_3 , -

ВСТАНОВИВ:

Формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним.

ОСОБА_3 , 18.11.2024 року, в період часу з 00-00 год. по 06-30 год., більш точного часу судом не встановлено, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння (згідно висновку судової токсикологічної експертизи №1906 від 18.11.2024 у крові водія ОСОБА_3 виявлено етиловий спирт у кількості 0,68 ‰), чим заздалегідь позбавив себе можливості правильно оцінювати дорожню обстановку і координувати свої дії, керуючи технічно не справним автомобілем марки «Chery Amulet», реєстраційний номер НОМЕР_1 , у якого встановленні на колеса передньої підвіски шини з різними моделями, малюнками протектора та розмірностями, що впливає на курсову стійкість, рухався по автодорозі Т-2601 сполученням «Чернівці Вашківці Вижниця Кути - КП «Руська» зі сторони м.Чернівці в напрямку м.Вижниця, Чернівецької області на швидкості приблизно - 135.2…147 км/год., що перевищує допустиму швидкість поза населеними пунктами.

Рухаючись до населеного пункту с.Мілієве, Вижницького району Чернівецької області, що позначено дорожнім знаком 5.49 ПДР «Початок населеного пункту», водій ОСОБА_3 проявив неуважність до дорожньої обстановки та самовпевненість у своїх діях, не обравши безпечної швидкості руху, неправильно застосував прийоми керування транспортним засобом, внаслідок чого здійснив виїзд керованого ним автомобіля за межі проїзної частини дороги вправо на узбіччя, після чого, не впоравшись з керуванням та рухаючись у заносі допустив виїзд за межі проїзної частини дороги вліво, де, контактувавши із залізничною колією, відбулось перекидання керованого ним транспортного засобу.

Внаслідок даної дорожньо-транспортної пригоди неповнолітньому пасажиру автомобіля марки «Chery Amulet», реєстраційний номер НОМЕР_1 , ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у відповідності до висновку судово-медичної експертизи №91 від 25.12.2024 року, спричинена смерть, яка настала від геморагічного шоку внаслідок масивної внутрішньої кровотечі, яка розвинулась за наявної при житті закритої тупої травми черевної порожнини з ушкодженням внутрішніх органів.

Вказану дорожньо-транспортну пригоду водій ОСОБА_3 скоїв у результаті порушення та невиконання вимог пунктів 12.1, 12.6 (ґ) та 31.4.5 (г) Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України №1306 від 10.10.2001 року та ведених в дію з 01.01.2002 року, які відповідно до висновку судової інженерно-транспортної експертизи №СЕ-19/126-25/1241-ІТ від 29.01.2025 року з технічної точки зору перебувають у причинному зв`язку з настанням дорожньо-транспортної пригоди, та вимагають від водія:

п. 12.1. Під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен ураховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним;

п. 12.6. Поза населеними пунктами на всіх дорогах та на дорогах, що проходять через населені пункти, позначені знаком 5.51, дозволяється рух зі швидкістю:

ґ) іншим транспортним засобам: на автомобільній дорозі, що позначена дорожнім знаком 5.1 не більше 130 км/год., на автомобільній дорозі з окремими проїзними частинами, що відокремлені одна від одної розділювальною смугою не більше 110 км/год, на інших автомобільних дорогах не більше 90 км/год.;

31.4. Забороняється експлуатація транспортних засобів згідно із законодавством за наявності таких технічних несправностей і невідповідності таким вимогам:

п.31.4.5. Колеса і шини:

г) на одну вісь транспортного засобу встановлено діагональні шини разом з радіальними, ошиповані і неошиповані, морозостійкі і неморозостійкі, шини різних розмірів чи конструкцій, а також шини різних моделей з різними малюнками протектора для легкових автомобілів, різними типами малюнків протектора для вантажних автомобілів.

Таким чином, ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.286-1 ч.3 КК України.

Позиція обвинувачення.

В судовому засіданні прокурор вважала, що вчинення обвинуваченим кримінального правопорушення доведено, обвинувачений ОСОБА_3 вину визнав, щиро розкаявся, шкоду відшкодував, а тому просила суд визнати ОСОБА_3 винуватим у пред`явленому обвинуваченні та призначити йому покарання із застосуванням ст.69 КК України у виді 3 (трьох) років позбавлення волі з позбавленням права керуванням транспортними засобами на 10 (десять) років.

Позиція потерпілої.

В судове засідання потерпіла ОСОБА_8 не з`явилась. До початку розгляду від потерпілої ОСОБА_8 надійшла заява про розгляд справи у її відсутність, моральну та матеріальну шкоду, завдану внаслідок ДТП має намір стягнути з страхової компанії, в якій застрахований транспортний засіб винуватця у позасудовому порядку. Матеріальних та моральних претензій до ОСОБА_3 не має, шкода відшкодована повністю. По суті покарання просить не застосовувати позбавлення волі, оскільки ОСОБА_3 , розкаявся, вину визнає, шкоду відшкодував, все пробачає. ОСОБА_3 був з дитинства другом і товаришем її сина.

Позиція захисту.

В судовому засіданні обвинувачений та захисники просили при призначенні покарання врахувати всі пом`якшуючі обставини і застосувати покарання з урахуванням положень ст.69 КК України в частині переходу до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції ч.3 ст.286-1 КК України, а саме, штрафу в сумі 200000,00 грн.

Допитаний в порядку ст.351 КПК України обвинувачений ОСОБА_3 вину визнав, підтвердив обставини викладені в обвинувальному акті, зазначив, що після настання дорожньо-транспортної пригоди не був при свідомості від отриманих травм. Подію пам`ятає частково. У скоєному щиро розкаюється, просить не застосовувати покарання у виді позбавлення волі.

Крім повного визнання своєї вини обвинуваченим ОСОБА_3 у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ст.286-1 ч.3 КК України, його вина також доведена і підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами.

Враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_3 в повному обсязі визнав свою вину у вчиненні інкримінованого йому органом досудового розслідування кримінального правопорушення при обставинах, викладених у обвинувальному акті, та беручи до уваги, що прокурор, обвинувачений, захисники, не оспорювали фактичні обставини провадження, і судом встановлено, що учасники судового провадження, в тому числі обвинувачений, правильно розуміє зміст цих обставин та відсутні сумніви щодо добровільності їх позиції, роз`яснивши їм положення ч.3 ст.349 КПК України про те, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати фактичні обставини провадження у апеляційному порядку, вислухавши думку учасників судового провадження, які не заперечували проти розгляду кримінального провадження, в порядку, передбаченому ч.3 ст.349 КПК України, суд визнає недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин провадження, які ніким не оспорюються.

Таким чином, суд вважає, що вина обвинуваченого ОСОБА_3 у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ст.286-1 ч.3 КК України, знайшла своє підтвердження в судовому засіданні і доведена повністю. Дії обвинуваченого необхідно кваліфікувати, як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, що спричинило смерть неповнолітнього потерпілого ОСОБА_7 .

Призначаючи покарання, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного, обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання.

Так, при призначенні покарання суд враховує, що скоєне обвинуваченим кримінальне правопорушення є тяжким злочином.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 , згідно вимог ст.66 КК України, суд визнає щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого, згідно вимог ст.67 КК України судом не встановлено.

При призначенні покарання ОСОБА_3 , суд враховує, що відповідно до ст.65 КК України, особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинене кримінальне правопорушення призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень.

При цьому, відповідно до ч. 2, ч. 3 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами; покарання не має на меті завдати фізичних страждань або принизити людську гідність.

Призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання.

Відповідно до положень ст.65 КК України та постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», - особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів; більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинений злочин призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових злочинів; у кожному конкретному випадку суди зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного, та обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання.

У відповідності до п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2003 року № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання», - відповідно до п.1 ч.1 ст.65 КК суди повинні призначати покарання в межах, установлених санкцією статті (санкцією частини статті) Особливої частини КК, що передбачає відповідальність за вчинений злочин. Із урахуванням ступеня тяжкості, обставин цього злочину, його наслідків і даних про особу судам належить обговорювати питання про призначення передбаченого законом більш суворого покарання особам, які вчинили злочини на ґрунті пияцтва, алкоголізму, наркоманії, за наявності рецидиву злочину, у складі організованих груп чи за більш складних форм співучасті (якщо ці обставини не є кваліфікуючими ознаками), і менш суворого - особам, які вперше вчинили злочини, неповнолітнім, жінкам, котрі на час вчинення злочину чи розгляду справи перебували у стані вагітності, інвалідам, особам похилого віку і тим, які щиро розкаялись у вчиненому, активно сприяли розкриттю злочину, відшкодували завдані збитки тощо.

Згідно з приписами ст. 8 КПК України кримінальне провадження здійснюється з дотриманням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Відповідно до ст.69 ч.1 КК України за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, може, призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, або перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу за це кримінальне правопорушення.

Колегія суддів третьої судової палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду у своїй постанові від 03 лютого 2021 року №629/2739/18 зауважила про те, що частина 1 статті 69 КК надає повноваження суду у виключних випадках призначити більш м`яке покарання, ніж мінімальне покарання, передбачене законом за відповідний злочин, лише «за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину», тобто якщо певні обставини або сукупність обставин одночасно відповідають двом умовам, визначеним в законі: вони можуть бути визнані такими, що пом`якшують покарання відповідно до частин 1 та/або 2 статті 66 КК; істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину. Крім того, ці обставини чи сукупність обставин мають знаходитися в причинному зв`язку з цілями та/або мотивами злочину, поведінкою особи під час вчинення злочину та іншими факторами, які безпосередньо впливають на суспільну небезпеку злочину та/або небезпечність винуватої особи.

При визначенні поняття та змісту обставин, що істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, суд має виходити з системного тлумачення статей 66 та 69 КК та тих статей Особливої частини Кодексу, що визначають певні обставини, як ознаки привілейованих складів злочину, що істотно зменшують їх суспільну небезпечність, наслідком чого є зниження ступеню тяжкості вчиненого злочину. Ці обставини в своїй сукупності повинні настільки істотно знижувати ступінь суспільної небезпечності вчиненого злочину, що призначення винному навіть мінімального покарання в межах санкції було би явно несправедливим.

Так, у відповідності із статтею 12 КК України скоєне обвинуваченим інкриміноване йому кримінальне правопорушення, належить до категорії тяжкого злочину в результаті якого спричинено смерть потерпілого ОСОБА_7 , та карається позбавленням волі на строк від п`яти до десяти років з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк від п`яти до десяти років.

Обвинувачений свою вину визнав та з приводу вчиненого шкодує, раніше не судимий, є особою з інвалідністю другої групи, за місцем проживання характеризується позитивно, на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває.

Суд враховує, що прокурор в судових дебатах просила призначити ОСОБА_3 покарання за ст.286-1 ч.3 КК України із застосуванням ст.69 КК України у виді 3 (трьох) років позбавлення волі з позбавленням права керуванням транспортними засобами на 10 (десять) років.

Також суд враховує надані стороною захисту з метою вивчення особистості обвинуваченого та врахування цих даних при призначенні покарання копій документів з даних яких вбачається, що обвинувачений ОСОБА_3 , є особою молодого віку, з народження страждає складними хронічними захворюваннями, в тому числі опорно-рухового апарату, в тому числі дегенеративними змінами хребта у вигляді початкових проявів полі сегментарного нерівномірного остеохондрозу та спондилоартрозу, недорозвиток правої ноги, пов`язаної з родовою травмою, абсолютне укорочення правої ноги до 2,0 см, сколіоз грудо поперекового відділу І ступеня, внаслідок отриманих травм ОСОБА_3 встановлена ІІ група інвалідності з терміном дії до 31.05.2026 року за основним діагнозом «Наслідки травми спинного мозку». Батько обвинуваченого ОСОБА_9 помер, в зв`язку з отриманими пораненнями, при захисті Батьківщини.

Враховуючи викладене, суд приймає до уваги наявність декількох вищезазначених обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, передбаченого ст.286-1 ч.3 КК України.

Отже, призначаючи покарання, суд, з урахуванням характеру та ступеню суспільної небезпеки вчиненого обвинуваченим тяжкого злочину, передбаченого ст. 286-1 ч.3 КК України, а також те, що обвинувачений не мав конкретних мотивів чи умислу на вчинення злочину, наявність кількох обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченого, відсутність обставин, які обтяжують покарання, особу обвинуваченого, позитивну характеристику, раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, є особою молодого віку, внаслідок отриманих травм є особою з інвалідністю 2-ї групи, батько обвинуваченого ОСОБА_9 загинув, в зв`язку з отриманими пораненнями, при захисті Батьківщини, добровільно надав грошову благодійну допомогу на потреби ЗСУ, потерпіла ОСОБА_8 претензій матеріального та морального характеру не має, шкода відшкодована.

За таких обставин, суд дійшов висновку, що призначення обвинуваченому мінімального покарання у виді позбавлення волі в межах санкції ст.286-1 ч.3 КК України явно не буде відповідати вимогам справедливості та меті покарання.

Отже, враховуючи встановлені судом обставини, суд дійшов до висновку, що призначаючи покарання можливо застосувати до обвинуваченого положення ст.69 ч.1 КК України, а саме, призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції ст. 286-1 ч.3 КК України у виді позбавлення волі, з позбавленням права керування транспортними засобами.

На підставі викладеного суд визнає, що виправлення ОСОБА_3 та попередження вчинення нових злочинів не можливе без ізоляції його від суспільства та без реального відбування ним призначеного покарання.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлений.

Питання про речові докази і документи вирішити в порядку ст.100 КПК України.

Відповідно до ч.2 ст.124 КПК України у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта.

Витрати на залучення експерта за виконання експертиз:

судової інженерно-транспортної експертизи №СЕ-19/126-24/13857-ІТ від 17.12.2024 року вартістю 2387,70 грн.;

судової транспортно-товарознавчої експертизи №СЕ-19/126-24/13863-АВ від 12.12.2024 року вартістю 3979,50 грн.;

судової молекулярно-генетичної експертизи №СЕ-19/126-25/776-БД від 15.01.2025 року

вартістю 10353,54 грн.;

судової молекулярно-генетичної експертизи №СЕ-19/126-25/773-БД від 15.01.2025 року вартістю 10895,06 грн.;

судової молекулярно-генетичної експертизи №СЕ-19/126-25/774-БД від 21.01.2025 року, вартістю 34863,13 грн.;

судової інженерно-транспортної експертизи №СЕ-19/126-25/1241-ІТ від 29.01.2025

вартістю 2785,65 грн., всього на загальну суму 65264,58 грн.

Згідно ст. 174 ч. 4 КПК України суд одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна.

Накладений арешт ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м.Чернівці від 21 листопада 2024 року: на транспортний засіб марки «Chery Amulet», реєстраційний номер НОМЕР_1 , VIN-номер НОМЕР_2 , що на праві власності належить ОСОБА_10 , необхідно скасувати.

У зв`язку із призначенням реального покарання, з метою його виконання, необхідно обрати обвинуваченому ОСОБА_11 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до набрання вироком законної сили, але не більше 60 діб.

Керуючись ст.ст.100, 124, 368, 369-371, 374, 376 КПК України, Суд, -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.286-1 ч.3 КК України та призначити йому покарання із застосуванням ст.69 ч.1 КК України у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 7 (сім) років.

До набрання вироком законної сили обрати ОСОБА_3 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, але не більше 60 діб.

Взяти ОСОБА_3 під варту негайно в залі суду.

Строк відбуття покарання обчислювати з 03.07.2025 року.

Строк додаткового покарання обчислювати з моменту відбуття ОСОБА_3 основного покарання.

Додаткове покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами строком на 7 (сім) років виконувати самостійно.

Речові докази по справі:

Арешт, накладений ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м.Чернівці від 21 листопада 2024 року - скасувати.

Речовий доказ, а саме, транспортний засіб марки «Chery Amulet», реєстраційний номер НОМЕР_1 , VIN-номер НОМЕР_2 , який згідно постанови про визнання речовим доказом та визначення місця його зберігання від 18.11.2024 року та квитанції від 19.11.2024 року, перебуває на зберіганні на території майданчика ЦЗ ГУНП в Чернівецькій області (м.Чернівці вул.Комунальників, 4-В) - повернути власнику ОСОБА_10 .

Речові докази, а саме, ключ з брелком сигналізації із замка запалювання транспортного засобу із первинним упакуванням, упаковано в спеціальний пакет Експертної служби МВС України №6199406, накладку важеля примикання передач транспортного засобу із первинним упакуванням, упаковано в спеціальний пакет Експертної служби МВС України №1614883, накладку на кермо транспортного засобу, із первинним упакуванням, упаковано в спеціальний пакет Експертної служби МВС України N?1614885, підголовник та два вирізи матерії поверхні переднього пасажирського сидіння транспортного засобу, із первинним упакуванням, упаковано в спеціальний пакет Експертної служби МВС України N?3251270, підголовник та два вирізи матерії поверхні водійського сидіння транспортного засобу, із первинним упакуванням, упаковано в спеціальний пакет Експертної служби МВС України N?3251269, які згідно постанови про визнання речовими доказами від 22.01.2025 року та квитанції (порядковий номер 681) зберігаються у камері схову Вижницького РВП ГУНП в Чернівецькій області (м.Вижниця вул.Романа Шухевича, 4, Чернівецької області), - повернути власнику ОСОБА_10 .

Речовий доказ, а саме, зразок крові (висушений на марлі) потерпілого ОСОБА_7 , який згідно постанови про визнання речовими доказами від 16.01.2025 року та квитанції (порядковий номер 681), зберігається у камері схову Вижницького РВП ГУНП в Чернівецькій області (м.Вижниця вул.Романа Шухевича, 4, Чернівецької області), - знищити.

Речові докази, а саме, відібрані у ОСОБА_3 біологічні зразки букального епітелію, а саме: 2 (два) стерильні бавовняні аплікатори, які експертом були упаковані в спеціальний пакет Експертної служби МВС України №2869804 та не використані 2 (два) стерильні бавовняні аплікатори, які упаковані в паперовий конверт Національної поліції України, коричневого кольору і опломбовані наліпкою NPU-0197702, які згідно постанови про визнання речовими доказами від 16.01.2025 року та квитанції (порядковий номер 681) зберігаються у камері схову Вижницького РВП ГУНП в Чернівецькій області (м.Вижниця вул.Романа Шухевича, 4, Чернівецької області), - знищити.

Речовий доказ, а саме, паперову серветку з рідиною бурого кольору з водійського килимка транспортного засобу, із первинним упакуванням, упаковано в спеціальний пакет Експертної служби МВС України №6199409, який згідно постанови про визнання речовими доказами від 22.01.2025 року та квитанції (порядковий номер 681) зберігається у камері схову Вижницького РВП ГУНП в Чернівецькій області (м.Вижниця вул.Романа Шухевича, 4, Чернівецької області), - знищити.

Процесуальні витрати пов`язані із залученням експертів:

Стягнути з ОСОБА_3 витрати на залучення експертів, а саме: судової інженерно-транспортної експертизи №СЕ-19/126-24/13857-ІТ від 17.12.2024 року вартістю 2387,70 грн.; судової транспортно-товарознавчої експертизи №СЕ-19/126-24/13863-АВ від 12.12.2024 року вартістю 3979,50 грн.; судової молекулярно-генетичної експертизи №СЕ-19/126-25/776-БД від 15.01.2025 року вартістю 10353,54 грн.; судової молекулярно-генетичної експертизи №СЕ-19/126-25/773-БД від 15.01.2025 року вартістю 10895,06 грн.; судової молекулярно-генетичної експертизи №СЕ-19/126-25/774-БД від 21.01.2025 року, вартістю 34863,13 грн.; судової інженерно-транспортної експертизи №СЕ-19/126-25/1241-ІТ від 29.01.2025 вартістю 2785,65 грн., всього в розмірі 65264 (Шістдесят п`ять тисяч двісті шістдесят чотири) гривні 58 (П`ятдесят вісім) копійок на користь держави.

Вирок може бути оскаржений в Чернівецький апеляційний суд через Вижницький районний суд Чернівецької області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому, захисникам, прокурору, направити потерпілій.

Суддя ОСОБА_12