УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 липня 2025 року місто Київ

Слідчий суддя Шевченківського районного суду м. Києва ОСОБА_1 ,

за участю: секретаря судового засідання - ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві клопотання прокурора Маріупольської окружної прокуратури Донецької області ОСОБА_3 у кримінальному провадженні №0000045 від 20.11.2020, за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 2583, ч. 3 ст. 2585, ч. 1 ст. 438 КК України, про арешт майна,

В С Т А Н О В И В:

До слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва надійшло клопотання прокурора Маріупольської окружної прокуратури Донецької області ОСОБА_3 у кримінальному провадженні №0000045 від 20.11.2020, за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 2583, ч. 3 ст. 2585, ч. 1 ст. 438 КК України, про арешт майна, яке належить ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яке вилучене 08.07.2025 під час проведення обшуку у квартирі за адресою: АДРЕСА_1 , а саме, на: ноутбук «AsusVivoBook» модель «S435Е»; флеш-накопичувач Vega 16 Gb; флеш-накопичувач Apacer; флеш накопичувач Silicon power 8 Gb; «Iphone 15 ProMax» чорного кольору EID: НОМЕР_3, imei НОМЕР_1 , imei2 НОМЕР_2 .

Клопотання мотивоване тим, що Головним слідчим управлінням Служби безпеки України розслідується кримінальне провадження № 0000045 від 20.11.2020, за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 2583, ч. 3 ст. 2585, ч. 1 ст. 438 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що невстановлені особи скориставшись окупацією РФ частини території Донецької та Луганської областей України, з корисливих мотивів та метою, вчинили порушення законів та звичаїв війни, що передбачені міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - привласнення майна, що не викликане військовою необхідністю і вчинене незаконно.

Крім того, прокурор в своєму клопотанні також зазначає, що вивезення кам`яного вугілля, металургійної та коксохімічної продукції з тимчасово окупованих територій Донецької та Луганської областей здійснювалось залізничним транспортом через неконтрольовані ділянки державного кордону України до залізничних станцій Російської Федерації, де сортувалось на майданчиках зберігання, вантажилось до залізничних вагонів та постачалося суб`єктам господарювання на території Російської Федерації та експортувалося до інших країн.

Так, з метою продажу видобутої на тимчасово окупованих територіях Донецької та Луганської областей вугільної продукції, та виготовленої на захоплених підприємствах металопродукції та коксохімічної продукції, протягом 2017-2018 років укладено договори поставок між Філіями ЗАТ «Внешторгсервіс», «ДП «ТД «Восточний Єнерго-Альянс», «ДП «РЦ «ТД «Уголь Донбасса» з однієї сторони та ТОВ «Компанія «Газ-Альянс» і ТОВ «Фретензіс» з іншої сторони.

Після вивезення ТОВ «Компанія «Газ-Альянс» та ТОВ «Фретензіс» кам`яного вугілля, металургійної та коксохімічної продукції за межі митної території України з тимчасово окупованих територій Донецької та Луганської областей, його кінцевими отримувачами були суб`єкти господарювання на території РФ та інших країн світу.

Так, установлено, що вугілля видобуте ймовірно на тимчасово окупованій території України постачалось ТОВ «Компанія «Газ-Альянс» та ТОВ «Фретензіс» на адресу «Vartech Enterprise Limited», однак вантажоотримувачем вказаного вугілля, у тому числі, є компанія Towtechimex SP Z.O.O. (Республіка Польща).

Також є достатні підстави вважати, що Towtechimex SP Z.O.O здійснювала фінансово-господарські операції з ТОВ «Компанія «Газ-Альянс», ЗАТ «Внешторгсервіс» та ТОВ «Фретензіс» щодо придбання/продажу металопродукції та коксохімічної продукції.

В той же час установлено, що засновниками та фактичними контролерами компанії Towtechimex SP Z.O.O. щонайменше з 2017 по 2019 рік (у період вчинення кримінального правопорушення) являлись ОСОБА_5 та ОСОБА_6 .

Крім того, досудовим розслідуванням встановлено, що ведення бухгалтерського обліку та фінансової звітності Towtechimex SP Z.O.O. здійснюється ОСОБА_4 , яка фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 .

Оскільки ОСОБА_4 , здійснювала ведення бухгалтерського обліку Towtechimex SP Z.O.O. (Республіка Польща), органом досудового розслідування до Шевченківського районного суду м. Києва подано клопотання про проведення обшуку за вищевказаною адресою. За результатами розгляду клопотання надано дозвіл на проведення обшуку у житловому приміщенні (квартирі) за місцем фактичного проживання ОСОБА_4 , у квартирі за адресою: АДРЕСА_1 .

08.07.2025 проведено обшук у квартирі за адресою: АДРЕСА_1 .

Так під час обшуку виявлено мобільний телефон «Iphone 15 ProMax» чорного кольору EID: НОМЕР_3 , imei НОМЕР_1 , imei2 НОМЕР_2 який належить ОСОБА_4 , в ході огляду якого, зокрема в додатку для електронної пошти виявлено листування в якому надсилались документи фінансово-господарської діяльності Towtechimex SP Z.O.O.

Крім того, в ході обшуку виявлені та вилучені: ноутбук «AsusVivoBook» модель «S435Е», флеш-накопичувач Vega 16 Gb, флеш-накопичувач Apacer, флеш накопичувач Silicon power 8 Gb, в ході проведення оглядів яких виявлено документи щодо фінансово-господарської діяльності Towtechimex SP Z.O.O.

Ураховуючи викладене, оскільки у вищевказаній електронній техніці наявне листування з адресатами компанії Towtechimex SP Z.O.O., що причетна до протиправної діяльності, в якому містяться відомості про фінансово-господарську діяльність, те, що на вказаній техніці можуть бути наявні інші видалені відомості, які можливо відновити щодо вказаного підприємства, а також те, що існували об`єктивні підстави вважати, що на флеш-носіях та ноутбукові наявні документи фінансово-господарської діяльності вищевказаної компанії, прийнято рішення про їх вилучення, оскільки були достатні підстави вважати, що на ньому містяться сліди кримінального правопорушення, а також у зв`язку з тим, що необхідною умовою проведення експертного дослідження є надання мобільних терміналів систем зв`язку (мобільних телефонів) разом з інформацією, що на них міститься.

Крім того, прокурор також зазначає, що наявні на електронних пристроях відомості щодо фінансово-господарської діяльності Towtechimex SP Z.O.O. можуть вказувати на зв`язок ОСОБА_4 , а також ймовірно ОСОБА_5 та ОСОБА_6 з вищевказаним підприємством, що фактично є доказом у кримінальному провадженні оскільки в свої сукупності доводять вказаний факт.

09.07.2025 постановою слідчого Головного слідчого управління Служби безпеки України ОСОБА_7 зазначене майно визнано речовим доказом у кримінальному провадженні.

Відтак, з метою збереження речових доказів, а також з метою запобігання можливості приховування, розтрати майна, прокурор просить накласти на вищезазначене майно арешт.

Прокурор Маріупольської окружної прокуратури Донецької області ОСОБА_3 в судове засідання не з`явився про дату, час та місце судового засідання повідомлений належним чином, водночас подав до суду заяву про розгляд клопотання за його відсутності.

Власник тимчасово вилученого майна в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце судового розгляду повідомлений належним чином, водночас надіслав на адресу суду заяву про розгляд клопотання за його відсутності, крім того просив відмовити у задоволенні клопотання.

Дослідивши клопотання та додані до нього матеріали кримінального провадження, слідчий суддя приходить до висновку, що клопотання підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Так, у провадженні Головного слідчого управління Служби безпеки України перебувають матеріали кримінального провадження № 0000045 від 20.11.2020, за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 2583, ч. 3 ст. 2585, ч. 1 ст. 438 КК України.

Звернення прокурора з клопотанням про арешт на вказане тимчасово вилучене майно зумовлено необхідністю збереження речових доказів, оскільки вилучені предмети мають суттєве значення для встановлення важливих обставин у кримінальному провадженні.

Відповідно до ч. 1 ст. 131 КПК України захід забезпечення кримінального провадження застосовується з метою досягнення дієвості цього провадження.

Одним із заходів забезпечення кримінального провадження є арешт майна (ч. 2 ст. 131 КПК України).

Статтею 170 КПК України передбачено, що арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.

Відповідно до ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій та набуті кримінально протиправним шляхом.

Отже, майно, яке за обґрунтованої підозри органу досудового розслідування, має одну або декілька ознак, наведених у ст. 98 КПК України, може набути статусу речового доказу за рішенням слідчого, яке відповідно до вимог ч. 3 ст. 110 КПК України приймається у формі постанови.

Постановою слідчого Головного слідчого управління Служби безпеки України ОСОБА_7 від 09.07.2025 зазначене майно визнано речовим доказом у кримінальному провадженні.

Згідно ч 10 ст. 170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.

Згідно ч. 2 ст. 173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 КПК України); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 КПК України); 31) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Крім того, при вирішенні клопотання сторони обвинувачення, слідчий суддя враховує, що закон не вимагає, щоб докази на підтвердження вчинення кримінального правопорушення були повними та достатніми на даній стадії кримінального провадження, однак вони мають бути такими, щоб слідчий суддя був впевнений у тому, що дані докази можуть дати підстави для пред`явлення обґрунтованої підозри у вчиненні того чи іншого кримінального правопорушення. Крім того, наявність доказів у кримінальному провадженні має давати слідчому судді впевненість у тому, що в даному кримінальному провадженні необхідно застосувати зазначений вид заходу забезпечення кримінального провадження з метою досягнення дієвості цього провадження та уникнення негативних наслідків.

За викладених обставин та відповідних норм кримінального процесуального законодавства, слідчий суддя приходить до переконання, що матеріалами клопотання обґрунтовано та в судовому засіданні встановлено необхідність застосування на даній стадії досудового розслідування, такого заходу забезпечення кримінального провадження, як арешт майна, тимчасово вилученого під час проведення обшуку, з метою уникнення можливості його відчуження, забезпечення збереження речових доказів, що залишили на собі сліди вчинення кримінального правопорушення, слідчий суддя приходить до висновку, що у випадку його незастосування, це може призвести до наслідків, які можуть перешкоджати досудовому розслідуванню, а тому це є необхідною умовою досягнення дієвості даного кримінального провадження.

Вирішуючи питання про накладення арешту, слідчий суддя враховує й те, що в даному випадку обмеження права власності є розумним і співрозмірним завданням кримінального провадження та обставини кримінального провадження станом на час прийняття рішення вимагають вжиття такого методу державного регулювання як накладення арешту. При цьому, доказів негативних наслідків від застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження слідчим суддею не встановлено.

Так, приймаючи до уваги вищевикладене та враховуючи правову кваліфікацію кримінального правопорушення, за фактом вчинення якого розслідується кримінальне провадження та в межах якого подано дане клопотання, фактичні обставини кримінального провадження, слідчий суддя з метою запобігання можливості приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення та відчуження майна, яке відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України, та визнано речовим доказом у даному кримінальному провадженні постановою слідчого від 09.07.2025, приходить до висновку про наявність достатніх підстав для накладення арешту на майно у даному кримінальному провадженні.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 98, 131, 132, 170-173, 309, 310, 392, 393, 395, 532 КПК України, слідчий суддя

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання прокурора Маріупольської окружної прокуратури Донецької області ОСОБА_3 у кримінальному провадженні №0000045 від 20.11.2020, за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 2583, ч. 3 ст. 2585, ч. 1 ст. 438 КК України, про арешт майна - задовольнити.

Накласти арешт на майно, яке належить ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яке вилучене 08.07.2025 під час проведення обшуку у квартирі за адресою: АДРЕСА_1 , а саме, на:

-ноутбук «AsusVivoBook» модель «S435Е»;

-флеш-накопичувач Vega 16 Gb;

-флеш-накопичувач Apacer;

-флеш накопичувач Silicon power 8 Gb;

-«Iphone 15 ProMax» чорного кольору EID: НОМЕР_3, imei НОМЕР_1 , imei2 НОМЕР_2 .

Ухвала підлягає негайному виконанню.

На ухвалу слідчого судді може бути подана апеляційна скарга безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення. Якщо ухвалу суду постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Слідчий суддя ОСОБА_1