Провадження № 1кс/712/4213/25
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 серпня 2025 року Слідчий суддя Соснівського районного суду м. Черкаси ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 , розглянув у закритому судовому засіданні в залі суду м. Черкаси винесене в кримінальному провадженні № 0002059 від 05.06.2025 року, старшим слідчим СВ Черкаського районного управління поліції ГУНП в Черкаській області ОСОБА_6 та погоджене начальником відділення Черкаської окружної прокуратури ОСОБА_7 , клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, відносно ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Товмач, Шполянського району, Черкаської області, українця, громадянина України, з середньою спеціальною освітою, працюючого на посаді пожежника-рятувальника комунального підприємства «Ірдинське», одруженого, на утриманні має чотирьох неповнолітніх дітей, не маючого офіційного місця реєстрації та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , невійськовозобов`язаного, учасником бойових дій, інвалідом, депутатом, ліквідатором наслідків аварії ЧАЕС не являється, раніше не судимого, у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 152, ч. 2 ст. 155, ч. 1 ст. 155 КК України,

В С Т А Н О В И В:

Старший слідчий СВ Черкаського районного управління поліції ГУНП в Черкаській області ОСОБА_6 звернувся до суду із клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_9 , посилаючись на те, що досудовим розслідуванням установлено, що влітку 2024 року (більш точну дату та часу події встановити в ході досудового розслідування не виявилось можливим) ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , будучи членом сім`ї, а саме рідним батьком ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , перебуваючи на території не функціонуючого ТОВ «Черкаський торфобрикетний завод» за адресою: Черкаська область Черкаський район с-ще Ірдинь, вул. Соборна 2б, достовірно знаючи, що його малолітня рідна донька ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , не досягла чотирнадцяти років, перебуваючи з нею у сімейних відносинах як батько та донька, будучи особою, яка повинна займатись її вихованням, діючи з прямим умислом, із сексуальних мотивів, маючи на меті задоволення власної статевої пристрасті, протиправно, усвідомлюючи власні дії та їх суспільно-небезпечний характер, ігноруючи загальноприйняті норми моралі та поведінки у суспільстві, нехтуючи правом особи на статеву свободу та статеву недоторканість, достовірно знаючи про малолітній вік потерпілої ОСОБА_10 та користуючись її безпорадним станом, відсутністю специфічного життєвого досвіду (зокрема, в інтимних питаннях), рівня інтелектуального розвитку та індивідуальних особливостей, у зв`язку з чим остання не могла чинити йому реальний опір, в ході реалізації свого злочинного наміру, пов`язаного з проникненням в тіло малолітньої потерпілої, усвідомлюючи можливість настання тяжких наслідків у вигляді психологічних травм, діючи умисно, протиправно, самостійно, без добровільної згоди потерпілої вчинив сексуальне насильство, а саме вступив з малолітньою ОСОБА_10 в статеві зносини, пов`язані з вагінальним проникненням в її тіло з використанням своїх геніталій, внаслідок чого вчинив її зґвалтування.

Вказаними умисними протиправними діями ОСОБА_9 порушив права малолітньої потерпілої ОСОБА_10 на статеву недоторканість і нормальний фізичний, психічний та соціальний розвиток дитини, що гарантується ст. 52 Конституції України, згідно з якою будь-яке насильство над дитиною та її експлуатація переслідуються законом та ст. 10 Закону України «Про охорону дитинства», згідно з якою кожній дитині гарантується право на свободу, особисту недоторканість та захист гідності.

Таким чином, своїми умисними діями, що виразились у вчиненні дій сексуального характеру, пов`язаних із вагінальним проникненням в тіло іншої особи з використанням геніталій, без добровільної згоди потерпілої особи (зґвалтування), вчинені щодо особи, яка не досягла чотирнадцяти років, незалежно від її добровільної згоди, ОСОБА_9 підозрюється у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 152 КК України.

Крім цього, досудовим розслідуванням встановлено, що близько 16 години 00 хвилин 02.06.2025, перебуваючи в приміщенні пожежного депо, яке розташоване за адресою: Черкаська область Черкаський район селище Ірдинь, вул. Шевченка, 23, ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , будучи повнолітньою особою, членом сім`ї, а саме рідним батьком неповнолітньої ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з метою задоволення власної статевої пристрасті достовірно знаючи, що його рідна донька ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , не досягла шістнадцятирічного віку, перебуваючи в приміщенні пожежного депо, яке розташоване за адресою: АДРЕСА_2 , вступив з нею у статеві зносини, посягаючи таким чином на нормальний фізичний, психічний та соціальний розвиток неповнолітньої особи.

В подальшому, реалізовуючи свій злочинний умисел, спрямований на задоволення власної статевої пристрасті з особою, яка не досягла шістнадцятирічного віку, ОСОБА_9 , будучи повнолітньою особою та членом сім`ї, а саме рідним батьком неповнолітньої ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , близько 16 години 00 хвилин 02.06.2025, перебуваючи в приміщенні пожежного депо, яке розташоване за адресою: АДРЕСА_2 , усвідомлюючи власні дії та їх суспільно-небезпечний характер, ігноруючи загальноприйняті норми моралі та поведінки у суспільстві, нехтуючи правом особи на статеву свободу та статеву недоторканість, достовірно знаючи про неповнолітній вік потерпілої та недосягнення нею шістнадцятирічного віку, вчинив із своєю донькою ОСОБА_10 дії сексуального характеру шляхом вагінального проникнення в її тіло природнім способом з використанням власних геніталій (статевого члена).

Таким чином, своїми умисними діями, які виразилися у вчиненні повнолітньою особою дій сексуального характеру, пов`язаних із вагінальним проникненням в тіло особи, яка не досягла шістнадцятирічного віку, з використанням геніталій, вчинених членом сім`ї, ОСОБА_9 підозрюється вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 155 КК України.

Крім цього, досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , будучи повнолітньою особою, близько 20 години 21 хвилини 03.06.2025, перебуваючи на відкритій ділянці місцевості в селищі Ірдинь Черкаського району Черкаської області за географічними координатами 49.3734686, 31.6760559 з метою задоволення власної статевої пристрасті достовірно знаючи, що ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , не досягла шістнадцятирічного віку вступив з нею у статеві зносини, посягаючи таким чином на нормальний фізичний, психічний та соціальний розвиток неповнолітньої особи.

В подальшому, реалізовуючи свій злочинний умисел, спрямований на задоволення власної статевої пристрасті з особою, яка не досягла шістнадцятирічного віку, ОСОБА_9 , будучи повнолітньою особою, усвідомлюючи власні дії та їх суспільно-небезпечний характер, ігноруючи загальноприйняті норми моралі та поведінки у суспільстві, нехтуючи правом особи на статеву свободу та статеву недоторканість, достовірно знаючи про неповнолітній вік потерпілої та недосягнення нею шістнадцятирічного віку, близько 20 години 21 хвилини 03.06.2025, перебуваючи на відкритій ділянці місцевості в селищі Ірдинь Черкаського району Черкаської області за географічними координатами 49.3734686, 31.6760559 вчинив дії сексуального характеру з ОСОБА_11 , шляхом вагінального проникнення в її тіло природнім способом з використанням власних геніталій (статевого члена).

Таким чином, ОСОБА_9 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 155 КК України, вчинення повнолітньою особою дій сексуального характеру, пов`язаних із вагінальним проникненням в тіло особи, яка не досягла шістнадцятирічного віку, з використанням геніталій.

Причетність ОСОБА_9 до вчиненого кримінального правопорушення, підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами: показаннями свідка ОСОБА_12 від 05.06.2025; показаннями свідка ОСОБА_13 від 05.06.2025; висновком експерта № 02-01/404 від 25.06.2025;показаннями неповнолітньої потерпілої ОСОБА_10 від 16.06.2025; показаннями свідка ОСОБА_14 від 09.06.2025; показаннями свідка ОСОБА_15 від 09.06.2025; показаннями свідка ОСОБА_16 від 11.06.2025; показаннями неповнолітньої потерпілої ОСОБА_11 від 19.06.2025; висновком експерта № 02-01/426 від 13.06.2025; показаннями допиту неповнолітнього свідка ОСОБА_17 від 19.06.2025; даними проведення слідчого експерименту за участю потерпілої ОСОБА_12 від 10.07.2025; даними проведення слідчого експерименту за участю неповнолітнього свідка ОСОБА_17 від 10.07.2025; даними проведення слідчого експерименту за участю неповнолітньої потерпілої ОСОБА_11 від 18.07.2025; іншими матеріалами кримінального провадження.

Таким чином, з моменту повідомлення ОСОБА_9 про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 151, ч. 2 ст. 155, ч. 1 ст. 155 КК України, останній набув статусу підозрюваного та на нього покладено ряд обов`язків, передбачених ст. 42 та іншими положеннями КПК України.

Слідчий в клопотанні посилається на те, що відповідно до вимог ч. 2 ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Під час досудового розслідування встановлено наявність ризиків, які дають достатні підстави вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені п. п. 1, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме:

1) ризик можливого переховування від органів досудового розслідування та/або суду з підстав тяжкості покарання, що загрожує, що також узгоджується із позицією Європейського суду з прав людини, відповідно до якої суворість покарання, яке може бути призначено, є належним елементом при оцінці ризику переховування, обґрунтовується тим, що ОСОБА_9 підозрюється у скоєнні кримінальний правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 152, ч. 2 ст. 155, ч. 1 ст. 155 КК України, зокрема санкція статті злочину, передбаченого ч. 4 ст. 152 КК України передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від десяти до п`ятнадцяти років позбавлення волі, у зв`язку з чим, усвідомлення тягаря кримінальної відповідальності, зважаючи на тяжкість інкримінованого кримінального правопорушення та невідворотність покарання, можуть спонукати ОСОБА_9 до зміни місця проживання. На підтвердження цього ризику свідчить й те, що ОСОБА_9 немає міцних соціальних зв`язків за місцем проживання, має негативну характеристику серед населення.

2) ризик незаконного впливу на потерпілих, свідків у цьому ж кримінальному провадженні, обґрунтовується, тим, що їх показання мають суттєве значення для повного, всебічного з`ясування обставин скоєного ОСОБА_9 злочину, у зв`язку з чим, він є особою зацікавленою у зміні показань неповнолітніх потерпілих, свідків та матиме реальну можливість шляхом умовлянь, підкупу, залякування, погроз, примусу вимагати дачу від останніх неправдивих показань або зміну уже наданих під час досудового розслідування показань на його користь, з метою уникнення або пом`якшення відповідальності за вчинення інкримінованого йому кримінального правопорушення, що перешкоджатиме об`єктивному з`ясуванню обставин кримінального провадження.

З частиною свідків ОСОБА_9 перебуває у родинних відносинах, а безпосередньо одній з потерпілих являється рідним батьком, що підвищує ризик впливу на зміну ними показань в рамках кримінального провадження.

3) Зважаючи на те, що на даний час дослідження обставин кримінального провадження триває (здійснюється досудове розслідування), має місце ризик перешкоджання підозрюваним ОСОБА_9 кримінальному провадженню іншим чином, шляхом зловживання процесуальними правами, що може виражатись у неявці за викликами до слідчого та прокурора з метою затягування досудового розслідування.

4) вчинити інше кримінальне правопорушення, а саме враховуючи те, ОСОБА_9 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, яке відносяться до категорії особливо тяжких злочинів, направлених на статеву свободу та статеву недоторканість особи (що вказує на абсолютне несприйняття загальноприйнятих у суспільстві норм моралі та правил поведінки), перебуваючи на волі може вчинити інші кримінальні правопорушення.

Натомість органом досудового розслідування встановлено неможливість застосування до ОСОБА_9 більш м`яких запобіжних заходів, які б забезпечили запобіганню зазначених в клопотанні ризиків та належної процесуальної поведінки підозрюваного.

В судовому засіданні прокурор клопотання підтримав та просив його задовольнити.

Підозрюваний та його захисник в судовому засіданні, просили застосувати запобіжний захід не пов`язаний з триманням під вартою.

Слідчий суддя, заслухавши учасників судового процесу, дослідивши матеріали клопотання та кримінального провадження, приходить до наступного.

Статтею 177 КПК України передбачено, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Відповідно до практики ЄСПЛ, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення. Відповідно до практики ЄСПЛ у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» від 21 квітня 2011 року термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (також рішення від 30 серпня 1990 року у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства», п.32, Series A, № 182).

Наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_9 інкримінованого йому кримінального правопорушення повністю підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами.

Враховуючи зібрані докази на даному етапі досудового розслідування, ОСОБА_9 підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 152, ч. 2 ст. 155, ч. 1 ст. 155 КК України, який є особливо тяжким злочином та за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк до п`ятнадцяти років.

Статтею 5 Конвенції про захист прав та основних свобод людини, а також практики Європейського суду з прав людини, передбачено, що обмеження права на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. В кожному випадку, як підкреслює Європейський суд з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.

Так, Європейська Конвенція з прав людини в свою чергу передбачає можливість затримання чи взяття особи під варту у трьох випадках: 1) вчинення злочину; 2) наявність достатніх підстав вважати, що необхідно запобігти вчиненню злочину; 3) загроза втечі ймовірного злочинця, чи загроза вчинення цією особою нового злочину.

Тому з метою забезпечення належної поведінки підозрюваного ОСОБА_9 запобіганню вчинення нових кримінальних правопорушень, можливості перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, слідчий суддя вважає за необхідне застосувати щодо останнього запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, оскільки жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти вищезазначеним ризикам, передбачених КПК України.

Статтею 183 ч.4 КПК України передбачено, що слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні: 1) щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування; 2) щодо злочину, який спричинив загибель людини; 3) щодо особи, стосовно якої у цьому провадженні вже обирався запобіжний захід у вигляді застави, проте був порушений нею.

Таким чином в даному випадку, слідчий суддя вважає за необхідне не визначати підозрюваному розмір застави.

Керуючись ст. ст. 131-132, 176-178, 183-184, 193 194, 369-372, 376 КПК України, слідчий суддя

У Х В А Л И В:

Клопотання задовольнити.

Застосувати відносно підозрюваного ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 (шістдесят) діб, тобто до 27 жовтня 2025 року, включно, без визначення розміру застави.

Строк тримання під вартою рахувати з моменту винесення ухвали, тобто з 29 серпня 2025 року.

Для утримання підозрюваного ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , під вартою, останній підлягає направленню до Слідчого ізолятора м. Черкаси.

Копія ухвали про застосування запобіжного заходу вручається підозрюваному ОСОБА_9 після її оголошення, слідчому для виконання та прокурору для відома.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена до Черкаського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_18

Повний текст ухвали проголошено 02 вересня 2025 року о 12.45 год.