ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 травня 2025 року м. Рівне

Рівненський міський суд Рівненської області в складі:

Судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

потерпілого ОСОБА_6 ,

представника потерпілого ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань 20 липня 2023 за №0001020 відносно обвинуваченого:

ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця, с. Шпанів, Рівненського району, Рівненської області, проживаючого за адресою АДРЕСА_1 , одруженого, із середньою спеціальною освітою, працюючого слюсарем ТзОВ «Екорембуд ЛТД» , раніше не судимого,

-за ч.1 ст. 125 КК України,

в с т а н о в и в :

О 17:00 год., 19.07.2023, ОСОБА_4 , перебуваючи на території господарства за адресою: АДРЕСА_1 , на ґрунті неприязних відносин, усвідомлюючи протиправний та суспільно-небезпечний характер своїх дій, діючи з прямим умислом, умисно наніс один удар кулаком правої руки по обличчю ОСОБА_6 .. Внаслідок вказаних дій ОСОБА_4 , потерпілому ОСОБА_6 , було спричинено легкі тілесні ушкодження, у вигляді забою м`яких тканин в правої скроневої ділянки голови, садна в ділянці правої вилиці та на задньо-зовнішній поверхні лівого ліктевого суглобу.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 в інкримінованому кримінальному правопорушенні вину не визнав . Суду надав пояснення, що у вказаний вище день та час, він дійсно перебував на своїй земельній ділянці, а саме, в АДРЕСА_1 , де відбувався словесний конфлікт із потерпілим, який перебував по інший бік паркану. Конфлікт із ОСОБА_6 існує через те, що останній незаконно приватизував спірну земельну ділянку, внаслідок чого він позбавлений можливості належно обслуговувати свої будівлі. У вказаний період часу, дії потерпілого були агресивними, оскільки останній штовхнув його металевою трубою. Він змушений був захищатись, схопившись за інший кінець труби, внаслідок чого відбулась штовханина. Він не міг вдарити кулаком ОСОБА_6 , який перебував на інший бік паркану, адже отвори в металевому паркані досить малі, що унеможливлює здійснення удару кулаком в область голови через паркан. Зазначив, що свідків цієї події не могло бути, оскільки інших сторонніх осіб не було. Допитані свідки - родичі потерпілого є зацікавленими. Вважає, надані ним докази (фотознімки місця події) спростовують його вину. Травми потерпілий ОСОБА_6 міг отримати в результаті того, що коли останній штрикав його металевою трубою він вхопив трубу та відштовхнув в бік до потерпілого, і в результаті чого той вдарився об стіну та отримав тілесні пошкодження на тілі.

Також, не визнав пред`явлений потерпілим цивільний позов, вважає його безпідставним. Просить суд, щодо нього винести виправдувальний вирок.

На думку суду, підтвердженням вини ОСОБА_4 , в інкримінованому кримінальному правопорушенні є докази, що оцінювались судом, які є належними та допустимими, достовірними. Оскільки, вони були зібрані з дотриманням прав та свобод людини, гарантованих Конституцією та законами України та в порядку визначеному кримінальним процесуальним кодексом України.

Суд вважає, що не визнання вини ОСОБА_4 , є обраним ним способом захисту від пред`явленого обвинувачення.

Незважаючи на невизнання вини обвинуваченим ОСОБА_4 , його вина повністю доведена зібраними кримінальним провадженням та дослідженими в судовому засіданні доказами.

Так, допитаний в судовому засіданні потерпілий ОСОБА_6 , суду надав пояснення, що з обвинуваченим є сусідами. Вранці, в день конфлікту,19.07.2023, побачив, що розкидано паркан та поряд з парканом лежали на землі всі його речі, деякі з речей зникли. Напередодні в нічну пору доби ОСОБА_4 побудував паркан довжиною близько трьох метрів. Побачивши розкидані свої речі, почав їх збирати. Приблизно о 17 годині в цей день, між ним та обвинуваченим виник конфлікт з приводу побудованого паркану. В період словесного конфлікту, він стояв на відстані пів метра від паркану. ОСОБА_4 кричав, що він образив (обізвав) його дружину та в результаті їхнього конфлікту (між потерпілим та дружиною обвинуваченого) її самопочуття погіршилось. Також під час сварки обвинувачений погрожував йому, тим що він його вб`є. Після чого наніс удар кулаком правої руки по його обличчю, а саме по правій щоці. Під час нанесення удару кулаком, він стояв, а обвинувачений наніс удар через отвір в паркані.

Після нанесеного удару, він впав на землю та втратив свідомість. За медичною допомогою звернувся лише на наступний день після цієї події. Оскільки, безпосередньо після конфлікту, самопочуття його було в нормі, проте вночі йому стало гірше.

Зазначив, що свідком конфлікту була його донька, яка прибігла після того як почула крики. Вона прибігла якраз в той момент, коли обвинувачений наніс удар та стояла приблизно за 3-4 метри від нього. У відповідь з його боку жодних дій не було. Відразу після отриманого удару кулаком, донька та жінка відвели його додому. Конфлікт між ним та обвинуваченим тривав близько 5 хвилин. Підтримав заявлений цивільний позов, погодився із позицією прокурора з приводу призначення покарання обвинуваченому.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_9 надала суду пояснення, що вона є донькою потерпілого. В будинку батьків постійно не проживає, проте приїхала через дзвінок матері, яка повідомила про ситуацію, яка склалася вночі з парканом. ОСОБА_4 знає як сусіда батьків. Приїхала в цей же день, 19.07.2023,приблизно через декілька годин після дзвінка. Вона перебувала на подвір`ї будинку, спілкувалася з матір`ю та чула, що позаду будинку була розмова на підвищених тонах, проте сам конфлікт вона не бачила та не втручалась. Після того, як вона почула крики, вона та її матір підійшли до паркану та побачили конфлікт між обвинуваченим та її батьком. Бачила момент удару та запевняє, що обвинувачений наніс прямий удар правою рукою по правій щоці потерпілого. Після удару батько похитнувся та впав навколішки, після чого вона та її мама, ОСОБА_10 , відразу підбігли до нього. Після удару та падіння потерпілий втратив свідомість. Вони підняли потерпілого ОСОБА_6 та віднесли додому, в той момент коли вони піднімали потерпілого обвинувачений втік. Швидку медичну допомогу вони викликали пізніше, коли потерпілому вночі стало гірше та вранці поїхали до лікарні.

Свідок ОСОБА_10 пояснила суду повідомила, що вранці в день конфлікту, 19.07.2023, її чоловік ОСОБА_6 покликав її на вулицю до паркану, побачивши, що на місці їхнього паркану стоїть новий, а їхні речі розкидано по землі. Потерпілий та вона, вирішили, що оскільки територія їхня та в них є документи, то вони можуть знести паркан. Після цього потерпілий взяв болгарку та почав різати паркан. Через деякий час вони почули крики. Підійшовши до гаража, побачила момент коли обвинувачений наніс удар потерпілому по правій стороні обличчя. Обвинувачений ОСОБА_4 наніс удар потерпілому ОСОБА_6 через отвір в паркані. Після цього вони відвели його додому, обробили рану та дали заспокійливе. Викликати швидку медичну допомогу потерпілий відмовився, проте на наступний день йому стало гірше, почала боліти голова, тому потерпілого забрали до лікарні.

Свідка ОСОБА_11 суду пояснив що є інспектором поліції. В день конфлікту, 19.07.2023, він був на службі,прибув за викликом до обіду, під час конфлікту між потерпілим та дружиною обвинуваченого ОСОБА_4 . Під час першого його приїзду у потерпілого жодних тілесних ушкоджень не бачив. Коли прибув на другий виклик, близько вечора, у потерпілого були тілесні ушкодження на обличчі, а саме на щоці. На якій саме щоці свідок вказав, що не пам`ятає. У обвинуваченого будь-яких видимих тілесних ушкоджень не було.

За клопотанням сторони захисту, судом була допитана в якості свідка ОСОБА_12 яка є дружиною обвинуваченого. Повідомила суду, що бачила як потерпілий який є їхнім сусідом, різав паркан, якого штовхнув, після чого вона впала. Після вказаних дій ОСОБА_6 , зателефонувала чоловіку який був на роботі. Очевидцем події яка мала місце між її чоловіком та потерпілим не була.

Також, вина обвинуваченого підтверджується письмовими доказами кримінального провадження, зібраними в ході досудового розслідування, та дослідженими в ході судового розгляду даного кримінального провадження, а саме: Із витягу АРМ 102 слідує, що заявник ОСОБА_10 звернулась до правоохоронного органу - поліції, із повідомленням про отримання 19.07.2023 тілесних ушкоджень її чоловіком ОСОБА_6 від маловідомого чоловіка з вул.. Ясна. (а.к.п.9).

Із протоколу прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 19.07.2023 слідує, що у вказаний день ОСОБА_6 отримала тілесні ушкодження обличчя від дій сусіда який проживає на АДРЕСА_1 (а.к.п.10).

Висновком експерта №576, судово - медичної експертизи потерпілого ОСОБА_6 від 24.07.2023 підтверджується, що при огляді вказаної особи 24.07.2023 виявлені та згідно з наданими медичними документами лікарями відмічені такі тілесні ушкодження: забій м`яких тканин правої скроневої ділянки голови, садна в ділянці правої вилиці та на задньо зовнішній поверхні лівого ліктевого суглобу.

Вказані тілесні ушкодження виникли не менше як від двох травматичних дій тупого(их) предмету(ів) з обмеженою контактуючою поверхнею, яким иогла бути рука(кулак) чи інші тупі предмети, могли утворитися у вказаний в обставинах термін, а саме 19 липня 2023 року і згідно п.2.3.5.»Правил судово медичного визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених Наказом МОЗ України від 17.01.95 №6, як кожне окремо, так і у своїй сукупності відноситься до легких тілесних ушкоджень.В момент отримання тілесних ушкоджень потерпілий міг перебувати у вертикальному, горизонтальному чи близькому до цих положенні і, найбільш ймовірно, був обернений обличчям до травмую чого знаряддя або в положенні, близькому до цього . локалізація та характер вказаних ушкоджень в сукупності, не властиві для падіння на площину, хоча садно на задньо зовнішній поверхні лівого ліктевого суглобу могло утворитися і при можливому падінні з попередньо наданим прискоренням з наступним співударянням вказаною ділянкою об тверду поверхню. (а.к.п.27-28)

Із досліджених протоколів проведення слідчих експериментів із ОСОБА_6 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , шляхом відтворення дій, обстановки та обставин події від 19.07.2023 підтверджується, що потерпілий та свідки, послідовно розповіли та вказали про обставини, місце спричинення тілесних ушкоджень, показали механізм їх нанесення обвинуваченим у встановлений час та день (а.к.п. 19-21, 34-36, 43-45).

Суд виходить із установлених фактичних обставин справи та вважає, що органом досудового розслідування вірно кваліфіковані дії обвинуваченого ОСОБА_4 за ч. 1 ст.125 КК України, які виразились у спричиненні умисного легкого тілесного ушкодження.

Що стосується доводів сторони захисту з приводу ухвалення виправдального вироку щодо обвинуваченого ОСОБА_4 , то вони не заслуговують на увагу.

Не визнання обвинуваченим своєї вини в інкримінованому кримінальному проступку, суд розцінює як намагання останнього уникнути відповідальності за вчинене.

Згідно з частиною 2 ст. 24 КК України умисел є прямим, якщо особа усвідомлювала суспільно небезпечний характер свого діяння (дії або бездіяльність), передбачала його суспільно небезпечні наслідки і бажала їх настання.

Отже, дослідивши докази в судовому засіданні, суд, дійшов висновку, що обвинувачений ОСОБА_4 , на грунті неприязних відносин, наніс один удар кулаком правої руки по обличчю потерпілого який є особою похилого віку, при встановлених вище обставинах, при цьому усвідомлював свої дії та передбачав настання шкідливих наслідків для ОСОБА_6 .

Відповідно до ст.12 КК України, вчинене обвинуваченим кримінальне правопорушення, відносився до кримінального проступку.

Пом`якшуючих обставин покарання обвинуваченому, відповідно до ст.66 КК України, судом не встановлено.

Обставин які обтяжують покарання обвинуваченому відповідно до ст..67 КК України судом не встановлено .

ОСОБА_4 за місцем проживання та роботи характеризується позитивно, під спостереженням у лікаря нарколога, психіатра не перебуває, до кримінальної відповідальності раніше не притягувався. (а.к.п.66-73)

Враховуючи ступінь тяжкості кримінального правопорушення, відомості про особу ОСОБА_4 , відсутність небезпечних наслідків від вчиненого проступку для потерпілого, який є особою похилого віку, враховуючи думку прокурора, сторони потерпілого, йому слід призначити необхідне та достатнє покарання, для виправлення та запобігання нових кримінальних правопорушень, у виді штрафу, що є грошовим стягненням. Обвинувачений офіційно працевлаштований, отже має можливість сплатити визначене судом покарання - штраф.

Тобто, суд погоджується із позицією прокурора, сторони потерпілого в судових дебатах, з приводу призначення покарання обвинуваченому.

Процесуальні витрати відсутні. Запобіжний захід ОСОБА_4 не обирався.

Письмові речові докази необхідно залишити в матеріалах кримінального провадження, інші речові докази відсутні.

Потерпілим в кримінальному провадженні заявлений цивільний позов до ОСОБА_4 , про стягнення матеріальної та моральної шкоди.

ОСОБА_6 просить суд стягнути із ОСОБА_4 , на його користь 645 гривень рахунок відшкодування матеріальної шкоди та 50000 гривень завданої кримінальним правопорушенням моральної шкоди.

На думку суду вказаний цивільний позов потерпілого підлягає до задоволення частково.

Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Наведена матеріальна шкода потерпілого підлягає задоволенню повністю, підтверджується належним письмовим доказом фіскальним чеком про оплату КТ головного мозку.

Відповідно до п.1 ч.ч.2,3 ст.23 ЦК України моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення.

При визначенні розміру відшкодування, суд враховує вимоги розумності і справедливості.

У відповідності до ч.1 ст.1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених ч.2 цієї статті.

Моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної лади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала, якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки.

Згідно ст.61 КПК України цивільним позивачем у кримінальному провадженні є фізична особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, та яка в порядку встановленому цим Кодексом, пред`явила цивільний позов.

Отже, обов`язок по відшкодуванню моральної шкоди в зв`язку із ушкодженням здоров`я цивільного позивача (потерпілого), покладається на ОСОБА_4 , як на особу, яка вчинила інкриміноване діяння, що передбачено ст.. 127, 128 КПК України.

Суд вважає, що в зв`язку із кримінальним правопорушенням, потерпілому спричинено моральну (немайнову) шкоду, яка пов`язана із ушкодженням його здоров`я.

Зокрема, від дії кримінального правопорушення ОСОБА_6 , отримав легкі тілесні ушкодження, що підтверджується названими вище доказами.

Моральна шкода полягає у його душевних стражданнях з приводу ушкодженням здоров`я при наведених вище обставинах. Йому як особі похилого віку, довелося додатково докладати зусилля для лікування отриманих травм. Потерпілий (цивільний позивач) був позбавлений можливості належно в звичний спосіб, займатися своїми справами.

Виходячи з наведених доводів, принципу розумності, виваженості та справедливості, з врахуванням ступеня вини обвинуваченого, його особи, матеріального стану, утримує дружину яка має хворобливий стан, оцінену позивачем моральну (немайнову) шкоду в грошовій сумі, суд зменшує її стягнення із 50 000 гривень до грошової суми в 5 000 (п`ять) тисяч гривень.

З урахуванням наведеного та керуючись ст. 373, 374 КПК України, суд,

у х в а л и в:

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст. 125 КК України, та призначити йому покарання у виді штрафу п`ятдесят неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 ( вісімсот п`ятдесят ) гривень.

Запобіжний захід ОСОБА_4 , не обирався. Процесуальні витрати та речові докази відсутні.

Письмові докази (документи) CD-R диски - залишити в матеріалах кримінального провадження.

Цивільний позов потерпілого ОСОБА_6 до ОСОБА_4 про стягнення матеріальної та моральної шкоди заподіяної кримінальним правопорушенням, задовольнити частково.

Стягнути із ОСОБА_4 12 квітня 1967 року( паспорт Серія НОМЕР_1 виданий 18.02.1999 Рівненським МУ УМВС) на користь ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_2 (РНОКПП НОМЕР_2 ) - 645 (шістсот сорок п`ять ) гривень завданої матеріальної шкоди та 5 000 (п`ять тисяч) гривень моральної шкоди завданої кримінальним правопорушеннями.

В решті стягнення моральної шкоди відмовити.

Вирок суду може бути оскаржений до Рівненського апеляційного суду, через Рівненський міський суд Рівненської області, протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили, після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_1