Справа № 147/193/25
Провадження №11-кп/801/490/2025
Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 квітня 2025 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_5 ,

за участі:

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 в режимі відеоконференції,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за 0000005 від 02.02.2025,

за апеляційною скаргою прокурора Тростянецького відділу Гайсинської окружної прокуратури ОСОБА_8 на вирок Тростянецького районного суду Вінницької області від 12 лютого 2025 року,

яким ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, непрацевлаштованого, раніше не судимого, освіта середня,

визнано винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.5 ст. 27 ч. 1 ст. 358, ч.4 ст. 358 КК України,

Короткий зміст оскаржуваного судового рішення і встановлені судом першої інстанції обставини

Оскаржуваним вироком ОСОБА_9 визнано винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.5 ст. 27 ч. 1 ст. 358, ч.4 ст. 358 КК України, та призначено йому покарання:

- за ч.5 ст. 27 ч. 1ст. 358 КК України у виді штрафу у розмірі 600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

- за ч. 4 ст. 358 КК України у виді штрафу у розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначено ОСОБА_9 остаточне покарання у виді штрафу у розмірі 600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10200 (десять тисяч двісті) гривень.

Ухвалено стягнути з ОСОБА_9 на користь держави витрати за проведення експертизи у кримінальному провадженні в сумі 3816,72 грн. (три тисячі вісімсот шістнадцять гривень сімдесят дві копійки) за проведення судово- технічної експертизи документів.

Скасовано арешт, накладений ухвалою слідчого судді Тростянецького районного суду Вінницької області від 04.02.2025, на посвідчення водія видане органом ТСЦ 1242 на ім`я ОСОБА_9 , серія НОМЕР_1 дата видачі 12.06.2024, терміном дії до 21.06.2026.

Речові докази посвідчення, видане органом ТСЦ 1242 на ім`я ОСОБА_9 , серія НОМЕР_1 дата видачі 12.06.2024, терміном дії до 21.06.2026, ухвалено знищити.

Згідно з вироком судом установлено, що в червні 2024 року ОСОБА_9 , за місцем своєї реєстрації в АДРЕСА_1 у мережі «Інтернет» знайшов оголошення з приводу отримання посвідчення водія за грошові кошти в сумі 24 000,00 грн. Після чого за допомогою соціальної мережі «Facebook», зв`язався з невстановленою досудовим розслідуванням особою та домовився про виготовлення посвідчення водія на своє ім`я, категорії ОСОБА_10 за грошові кошти в сумі 24000, 00 грн. При цьому, ОСОБА_9 надав на вимогу невстановленої досудовим розслідуванням особи, свої повні анкетні дані, зокрема прізвище ім`я по батькові, дату та місце народження, зразок власного підпису, власну фотокартку. У подальшому в червні 2024 року ОСОБА_9 отримав кур`єрською доставкою ТОВ «Нова пошта» до місця власного проживання посилку з підробленим офіційним документом, який видається установою, яка має право видавати чи посвідчувати такі документи, а саме посвідчення водія видане органом ТСЦ 1242 на його ім`я, серія НОМЕР_1 дата видачі 12.06.2024, терміном дії до 21.06.2026, яке не відповідає встановленому зразку аналогічного бланку посвідчення водія, яке перебуває в офіційному обігу на території України, попередньо сплатив за замовлено посилку 24000 грн через банківський термінал в селищі Тростянець, Гайсинського району, Вінницької області

Крім того, ОСОБА_9 маючи намір для подальшого використання завідомо підробленого посвідчення водія для пред`явлення уповноваженим особам на підтвердження права керувати транспортними засобами, якого у нього не було, 01.02.2025 о 23 год. 33 хв., рухаючись на автомобілі «ВАЗ» державний номерний знак НОМЕР_2 на перехресті вулиць Богдана Хмельницького Гагаріна в с. Четвертинівка Гайсинського району Вінницької області, керував вказаним транспортним засобом, який обладнаний засобами пасивної безпеки та під час руху за кермом не був пристебнутий ременем безпеки, чим порушив Правила дорожнього руху та був зупинений начальником сектору реагування патрульної поліції відділення поліції №2 Гайсинського сектору РУП ГУНП у Вінницькій області. Маючи умисел на використання завідомо підробленого документа, а саме посвідчення водія видане органом ТСЦ 1242 на його ім`я, серія НОМЕР_1 дата видачі 12.06.2024, терміном дії до 21.06.2026, достовірно знаючи, що він його не отримував у встановленому законом порядку, під час перевірки документів пред`явив начальнику сектору реагування патрульної поліції відділення поліції №2 Гайсинського сектору РУП ГУНП у Вінницькій області вказане підроблене посвідчення, яке виготовлене не за технологією та не в умовах поліграфічного підприємства, що здійснює випуск аналогічних документів, тобто використав завідомо підроблений документ.

Обвинувачений ОСОБА_9 за участю захисника - адвоката ОСОБА_7 , подав до суду першої інстанції заяву, у якій беззаперечно визнав свою вину у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених ч.5 ст. 27 ч. 1 ст. 358, ч.4 ст. 358 КК України, та повідомив, що ознайомлений з обмеженням права на апеляційне оскарження.

Суд, вивчивши обвинувальний акт та додані до нього матеріали кримінального провадження, дійшов до висновку про доведеність вини ОСОБА_9 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 27 ч. 1 ст. 358 КК України, та кваліфікував його дії за ч.5 ст. 27 ч. 1 ст. 358 КК, як пособництво в підробленні офіційного документа, який видається установою, яка має право видавати чи посвідчувати такі документи, і який надає права з метою використання його іншою особою, та кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України, та кваліфікував його дії за ч. 4 ст. 358 КК як використання завідомо підробленого документа.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала

В апеляційній скарзі прокурор просить змінити оскаржуваний вирок стосовно ОСОБА_9 через неправильне застосування закону про кримінальну відповідальність. Вказати у резолютивній частині вироку про призначення ОСОБА_11 покарання у виді штрафу за ч. 5 ст. 27, ч. 1 ст. 358 КК України в розмірі 600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10250,00 гривень та за ч. 4 ст. 358 КК України в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850,00 гривень. У решті оскаржуваний вирок залишити без змін.

Вимоги апеляційної скарги обґрунтовує тим, що Тростянецький районний суд Вінницької області при ухваленні вироку стосовно ОСОБА_12 не дотримався вимог Закону України про кримінальну відповідальність, а саме ст. 53 КК України, а також висновків Верховного Суду України, викладених у постанові від 01.10.2015 (судова справа № 5-154кс-15), і призначив ОСОБА_13 покарання за ч. 5 ст. 27, ч. 1 ст. 358 КК України та за ч. 4 ст. 358 КК України тільки у певній кількості неоподатковуваних мінімумів доходів громадян без визначення такого покарання у грошовій сумі. За таких обставин, прокурор вважає, що суд допустив неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність (ст. 53 КК України), що є підставою для зміни вироку.

Позиції сторін кримінального провадження

У судовому засіданні прокурор ОСОБА_6 підтримав вимоги та доводи апеляційної скарги прокурора, просив її задовольнити та змінити оскаржуваний вирок через неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.

Захисник ОСОБА_7 не заперечував щодо задоволення апеляційної скарги прокурора.

Обвинувачений ОСОБА_9 у судове засідання не з`явився про судовий розгляд повідомлений належним чином, заяв про відкладення судового засідання не подавав. Прокурор та захисник не заперечували щодо проведення судового розгляду у його відсутність, оскільки в апеляційній скарзі не ставиться питання про погіршення процесуального становища обвинуваченого ОСОБА_9 .

Мотиви і висновки апеляційного суду

Заслухавши доповідь судді, пояснення прокурора та захисника, перевіривши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги прокурора, колегія суддів дійшла до наступного висновку.

Згідно із ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим та вмотивованим.

Відповідно до ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції у межах апеляційної скарги.

Висновки суду першої інстанції щодо доведеності вини ОСОБА_9 у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень, передбаченихч.5 ст. 27 ч. 1 ст. 358, ч.4 ст. 358 КК України, прокурором не оскаржуються, а тому колегією суддів відповідно до вимог ст. 404 КПК України не перевіряються.

Призначене судом покарання обвинуваченому ОСОБА_9 відповідно до вимог ст.ст.65-66 КК України, у межах санкції ч.5 ст. 27 ч. 1 ст. 358, ч.4 ст. 358 КК України, є необхідним й достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів.

Разом з тим, перевіривши доводи апеляційної скарги прокурора про неправильне застосування закону про кримінальну відповідальність, колегія суддів вважає їх обґрунтованими.

Так, санкції ч.5 ст. 27 ч. 1 ст. 358, ч.4 ст. 358 КК України встановлюють покарання у виді штрафу до однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та штрафу до п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Нормою Загальної частини КК України, яка визначає поняття та правила застосування такого виду покарання, як штраф, є стаття 53 КК України, згідно з якою штраф - це грошове стягнення, що накладається судом у випадках i розмірі, встановлених в Особливій частині КК України, з урахуванням положень частини другої цієї статті, яке у санкціях статей (санкціях частин статей) Особливої частини КК України встановлено в неоподатковуваних мінімумах доходів громадян.

При цьому, згідно з Перехідними положеннями Податкового кодексу України (пункт 5 підрозділу 1 розділу ХХ), якщо норми інших законів містять посилання на неоподатковуваний мінімум доходів громадян, то для цілей їх застосування використовується сума в розмірі 17 гривень, крім норм адміністративного та кримінального законодавства в частині кваліфікації адміністративних або кримінальних правопорушень, для яких сума неоподатковуваного мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, визначеної підпунктом 169.1.1 пункту 169.1 статті 169 розділу IV цього Кодексу для відповідного року.

З аналізу зазначених норм закону слідує, що при призначенні покарання у видi штрафу в розмірі, передбаченому санкцією статті (санкцією частини статті) Особливої частини КК України, цей розмір визначається в певній кількості неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, із визначенням його у грошовій сумі, шляхом здійснення перерахування такого розміру в гривні, виходячи з вимог закону щодо визначення суми одного неоподатковуваного мінімуму доходів громадян.

До таких висновків дійшов Верховний Суду України у постанові об`єднаної палати вiд 01.10.2015 (судова справа № 5-154кс-15).

Проте Тростянецький районний суд Вінницької області при ухваленні вироку стосовно ОСОБА_9 не дотримався вимог Закону України про кримінальну відповідальність, а саме ст. 53 КК України, та незважаючи на вказану вище постанову Верховного Суду України призначив ОСОБА_9 покарання за ч.5 ст. 27 ч. 1 ст. 358 КК України та за ч.4 ст. 358 КК України тільки у певній кількості неоподатковуваних мінімумів доходів громадян без визначення такого покарання у грошовій сумі.

За таких обставин, суд допустив неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність (ст. 53 КК України), що відповідно до п.4 ч. 1 ст. 409, ч.1 ст. 413 КПК України є підставою для зміни вироку.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 409, 413, 419 КПК України, апеляційний суд

ухвалив:

Апеляційну скаргу прокурора Тростянецького відділу Гайсинської окружної прокуратури ОСОБА_8 - задовольнити.

Вирок Тростянецького районного суду Вінницької області від 12 лютого 2025 року стосовно обвинуваченого ОСОБА_9 за ч.5 ст. 27 ч. 1 ст. 358, ч.4 ст. 358 КК України - змінити через неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.

Вказати у резолютивній частині вироку про призначення ОСОБА_11 покарання у виді штрафу за ч. 5 ст. 27, ч. 1 ст. 358 КК України в розмірі 600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10250,00 гривень та за ч. 4 ст. 358 КК України в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850,00 гривень

У решті оскаржуваний вирок залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена до Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4