У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

1 липня 2025 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд у складі колегії суддів:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

за участю секретаря ОСОБА_4

розглянув у відкритому судовому засіданні, в режимі відеоконференції, апеляційну скаргу представника третьої особи, щодо майна якої вирішується питання про арешт ОСОБА_5 ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Центрального районного суду м. Миколаєва від 10 червня 2025 року про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за № 0000373.

Учасники судового провадження:

прокурор ОСОБА_7 ,

представник третьої особи, щодо майна якої вирішується питання

про арешт ОСОБА_6 .

Короткий зміст рішення слідчого судді.

Ухвалою слідчого судді Центрального районного суду м. Миколаєва від 10 червня 2025 року клопотання прокурора задоволено, накладено арешт на майно ОСОБА_5 , яке вилучене 08.05.2025 р. в ході обшуку за місцем проживання ОСОБА_5 , за адресою: АДРЕСА_1 , а саме:

- грошові кошти в сумі 8 556 доларів США (купюри номіналом 100 доларів США у кількості 82 штуки, купюри номіналом 50 доларів США у кількості 4 штук, купюри номіналом 20 доларів США у кількості 4 шт., купюри номіналом 10 доларів США у кількості 2 шт., купюри номіналом 5 доларів США у кількості 7 шт., купюри номіналом 2 долара США у кількості 2 шт., купюри номіналом 1 долар США у кількості 17 шт.).

- грошові кошти у сумі 2 905 Євро ( купюри номіналом 100 Євро у кількості 23 шт., купюри номіналом 50 Євро у кількості 8 штук, купюри номіналом 20 Євро у кількості 8 шт., купюри номіналом 5 Євро у кількості 9 шт.).

- грошові кошти у сумі 96 520 грн. ( купюр номіналом 1 000 грн. у кількості 46 штук, купюри номіналом 500 грн. у кількості 97 штук, купюри номіналом 2 000 грн. у кількості 8 штук, купюри номіналом 100 гривень у кількості 3 шт., купюри номіналом 50 гривень у кількості 2 шт., купюра номіналом 20 гривень у кількості 1 шт.), з метою забезпечення збереження речового доказу.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги.

В апеляційній скарзі, представник просить скасувати ухвалу слідчого судді, роз`яснити слідчому та прокурору, що відповідно до ч. 3 ст. 173 КПК України, відмова у задоволенні клопотання про арешт майна тягне за собою негайне повернення особі тимчасово вилученого майна.

Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу.

В апеляційні скарзі представник третьої особи, щодо майна якої вирішується питання про арешт ОСОБА_6 , зазначає, що слідчий суддя не дотримався вимог ст. 370 КПК України та усталеної практики ЄСПЛ щодо обов`язкового мотивування судових рішень, в даному випадку у тексті ухвали відсутня правова оцінка доводів сторони захисту й поданих документів, які підтверджують законне походження вилучених коштів та їх належність родині ОСОБА_5 .

Захист наголошує, що ухвала на обшук від 07.05.2025 р. надала дозвіл на відшукання тільки носіїв інформації й документів, пов`язаних з діяльністю Миколаївського КЕВ, та не охоплювала вилучення готівки. Тому вилучені 08.05.2025 р. долари США, Євро й гривні є тимчасово вилученим майном, а щоб накласти на них арешт, слідчий мав довести їхню доказову цінність згідно зі ст. 98, ч. 2 ст. 167 і ст. 170 КПК України, чого зроблено не було.

Апелянт підкреслює відсутність будь-яких фактів, що вказували б на злочинне походження коштів або їх використання як знаряддя правопорушення, а також порушення засад недоторканності права власності (ст. ст. 7, 16 КПК України). Відтак арешт не відповідає жодній із цілей, передбачених ч. 2 ст. 170 КПК України, і ґрунтується на неповному судовому розгляді, невідповідності висновків фактичним обставинам та істотних порушеннях процесуального закону (ст. 409 КПК України).

Обставини, встановлені слідчим суддею.

В провадженні СУ ГУНП в Миколаївській області перебуває кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за № 0000373, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 191 КК України, за фактом можливих протиправних дій службових осіб Миколаївського квартирно-експлуатаційного управлення командування сил логістики ЗСУ, які зловживаючи своїм службовим становищем, за попередньою змовою з суб`єктами господарювання привласнили грошові кошти, в період воєнного стану, під час виконання умов договору із закупівлі меблів (ліжок металевих), за період часу з листопада 2020 року по теперішній час.

Досудовим розслідування встановлено, що в період з 2022 року по 2023 роки начальник Миколаївського квартирно-експлуатаційного управління командування сил логістики Збройних сил України (далі Миколаївське КЕВ), , ОСОБА_8 , вступив у злочинну змову з представниками суб`єктів господарювання, а саме з фізичними особами-підприємцями: ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_5 та директором ПП «Фірма «Агропромсервіс» () ОСОБА_12 , та уклав низку договорів на постачання двоярусних ліжок без конкурентних процедур і за завищеними цінами, чим спричинив незаконне витрачання бюджетних коштів.

08.05.2024 р. на підставі ухвали Центрального районного суду м. Миколаєва проведений обшук за місцем мешкання ОСОБА_5 за адресою АДРЕСА_1 , в ході якого виявлено та вилучено: 8 556 доларів США, 2 905 Євро та 96 520 грн.

Постановою слідчого відділу СУ ГУНП в Миколаївській області від 08.05.2025 р. вказане майно визнано речовими доказами.

Прокурор звернувся до суду з клопотанням про накладення арешту на вказані грошові кошти. Клопотання мотивоване необхідністю збереження вказаних грошових коштів, які, набуті кримінально протиправним шляхом, а за такого є речовими доказами, з метою забезпечення їх збереження.

Зважаючи на те, що вилучене майно, відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 КПК України, слідчий суддя, з метою збереження речових доказів у кримінальному провадженні та виконання завдань кримінального провадження, дійшов висновку про наявність достатніх підстав для арешту вказаного майна для запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення чи відчуження.

Заслухавши доповідь судді, пояснення представника третьої особи, щодо майна якої вирішується питання про арешт ОСОБА_6 на підтримку апеляційної скарги, думку прокурора, який вважав ухвалу слідчого судді законною та обґрунтованою, вивчивши матеріали надані судом та обговоривши доводи апеляційної скарги апеляційний суд дійшов наступного.

Обставини, встановлені судом апеляційної інстанції. Мотиви, з яких суд апеляційної інстанції виходив при постановленні ухвали, і положення закону, яким він керувався.

Розглядаючи клопотання про накладення арешту на майно, в порядку ст. ст. 170-173 КПК України, для прийняття законного та обґрунтованого рішення, слідчий суддя повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для арешту майна або відмови у задоволенні клопотання про арешт майна.

Застосовуючи заходи забезпечення кримінального провадження, слідчий суддя має діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод і законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

При вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного і обґрунтованого рішення, слідчий суддя, згідно зі ст. ст. 94, 132, 173 КПК України, має врахувати: існування обґрунтованої підозри у вчиненні кримінального правопорушення та достатність доказів, що вказують на вчинення кримінального правопорушення; правову підставу для арешту майна; можливий розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням; наслідки арешту майна для третіх осіб; розумність і співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

Відповідні дані мають міститися і у клопотанні слідчого чи прокурора, який звертається з проханням арештувати майно, оскільки відповідно до ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, будь-яке обмеження права власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Згідно з ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення, зокрема збереження речових доказів, при цьому, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчиненого кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані, як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

При постановленні оскаржуваної ухвали, слідчий суддя вказаних вимог кримінального процесуального закону не дотримався.

З матеріалів клопотання вбачається, що 10.04.2024 р. до ЄРДР за № 0000373, внесені відомості за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 191 КК України, за фактом можливої злочинної змови начальника Миколаївського квартирно-експлуатаційного управління командування сил логістики Збройних сил України (далі Миколаївське КЕВ), , ОСОБА_8 з представниками суб`єктів господарювання, в тому числі із фізичною особою-підприємцем ОСОБА_5 , щодо укладення договорів на постачання двоярусних ліжок без конкурентних процедур, за завищеними цінами, чим спричинено незаконне витрачання бюджетних коштів.

08.05.2025 р. в ході проведеного санкціонованого судом обшуку за місцем мешкання ОСОБА_5 , за адресою АДРЕСА_1 , виявлено та вилучено: 8 556 доларів США, 2 905 Євро та 96 520 грн. Разом з тим, в ухвалі про дозвіл на обшук не передбачено відшукання або вилучення грошових коштів. Ухвала охоплювала документи та носії інформації, пов`язані з договірними відносинами Миколаївського КЕВ та які містять в собі відомості, пов`язані з привласненням та розтратою державних коштів та мають значення у кримінальному провадженні.

У зв`язку з цим, відповідно до ч. 7 ст. 236 КПК України, вилучені кошти набули статусу тимчасово вилученого майна. Накладення арешту на таке майно можливе лише за наявності належного обґрунтування його зв`язку з обставинами кримінального правопорушення та з дотриманням процесуальних строків, передбачених ч. 6 ст. 173 КПК України.

Однак, як встановлено судом апеляційної інстанції, клопотання прокурора не містить фактичних даних, які б свідчили про походження зазначених коштів із кримінально протиправних джерел, не наведено доказів того, що саме ці грошові кошти були знаряддям або результатом вчинення інкримінованого правопорушення, або отримані внаслідок незаконної діяльності. Не встановлено, що вони мають доказове значення у кримінальному провадженні або можуть бути предметом спеціальної конфіскації. У матеріалах клопотання відсутня інформація, яка б підтверджувала безпосередній зв`язок вилучених коштів з будь-яким епізодом, що розслідується в межах кримінального провадження.

Також, слідчим суддею не надано правової оцінки доводам сторони захисту щодо законного походження коштів та їх належності членам родини особи, в якої відбувався обшук. В ухвалі відсутнє мотивоване обґрунтування необхідності арешту саме цих грошових коштів, що суперечить вимогам ст. 370 КПК України щодо обов`язковості мотивування судового рішення.

З огляду на наведене, апеляційний суд вважає, що арешт грошових коштів здійснено без належного процесуального обґрунтування та з порушенням вимог КПК України, а тому ухвала слідчого судді підлягає скасуванню.

Керуючись ст. ст. 376, 404, 405, 407, 419, 422, 424, 532 КПК України, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в :

апеляційну скаргу представника ОСОБА_6 задовольнити.

Ухвалу слідчого судді Центрального районного суду м. Миколаєва від 10 червня 2025 року про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за № 0000373 скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою у задоволенні клопотання прокурора про арешт майна вилученого 08.05.2025 р. в ході обшуку за місцем проживання ОСОБА_5 , за адресою: АДРЕСА_1 відмовити.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3