печерський районний суд міста києва
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 травня 2025 року

Слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва: ОСОБА_1 ,

при секретарі: ОСОБА_2 ,

за участю:

прокурора: не з`явився,

представника власника майна - адвоката: не з`явився,

власника майна: не з`явився,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві клопотання прокурора третього відділу управління процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення Департаменту нагляду за додержанням законів Національною поліцією України та органами, які ведуть боротьбу з організованою злочинністю, Офісу Генерального прокурора ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному провадженні № 0002306 від 14.12.2023 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 191, ч. 2 ст. 364 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

Прокурор третього відділу управління процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення Департаменту нагляду за додержанням законів Національною поліцією України та органами, які ведуть боротьбу з організованою злочинністю, Офісу Генерального прокурора ОСОБА_3 звернувся до слідчого судді з клопотанням про накладення арешту на майно, вилучене 14.05.2025 в ході обшуку індивідуального банківського сейфу №029, який знаходиться у відділенні №377 АБ «УКРГАЗБАНК», розташованого за адресою: м. Київ, просп. Володимира Івасюка (колишня Героїв Сталінграду), 8, корп. 5, який використовується ОСОБА_4 , а саме - кошти в сумі 375 000 (триста сімдесят п`ять тисяч) євро.

В обґрунтування клопотання прокурор зазначає, що Офісом Генерального прокурора здійснюється процесуальне керівництво досудовим розслідуванням у кримінальному провадженні № 0002306 від 14.12.2023 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 191, ч. 2 ст. 364 КК України.

Досудовим розслідуванням установлено, що ряд суб`єктів господарської діяльності, які протягом 2022-2025 років організували протиправний механізм неконтрольованого виводу валютних коштів закордон, пов`язаний з використанням «валютного коридору» при імпортних операціях, який полягає у наступному.

Зокрема, понад 100 суб`єктів господарювання, які сумарно перерахували понад 51 млрд. гривень в адресу на разі невстановлених нерезидентів з метою оплати/попередньої оплати за нібито поставлений на територію України товар. При цьому, аналізом імпортних операцій з податкового блоку ДПС України засвідчено факти відсутності поставки більшої частини товару. З вищевказаної суми в Україну фактично надійшло товару лише на 2,6 млрд грн, що свідчить про безпідставне виведення майже 49 млрд гривень під виглядом проведення імпортних операцій.

Також установлено, що більшість так званих «імпортерів» з зазначеного переліку взагалі не імпортували будь-якого товару, мають у штаті 1-3 співробітників та «нульові» показники сплати податків до державного бюджету, зокрема податків на прибуток та на додану вартість.

Ураховуючи те, що вказана діяльність відноситься до однієї з активних форм організованої злочинності господарських злочинів, а суб`єкти їх вчинення використовують різноманітні корупційні канали (зв`язки) у наглядових органах та органах державної влади, є підстави вважати, що до участі у вчинені вказаних злочинів причетні посадові особи Національного банку України, Міністерства фінансів України, Торгово-промислової палати, а також керівників та/або працівників відповідальних за валютний нагляд та фінансовий моніторинг банківських установ (особливо в частині певних дій) або бездіяльності посадових осіб при виконанні комплексу ризик-орієнтованих заходів, проведення яких дозволяє з`ясувати суть і мету фінансових операцій.

Вбачається, що банківськими установами проігноровано наявність у зазначених імпортних операціях низку індикаторів/критеріїв, характерних для функціонування схем відмивання доходів, відповідно до типологічного дослідження відмивання доходів від привласнення коштів і майна державних підприємств та інших суб`єктів, які фінансуються за рахунок державного та місцевих бюджетів, затвердженому Наказом Державної служби фінансового моніторингу України 24.12.2019 №159.

Крім того, відповідно до вимог п.6 Положення про порядок здійснення уповноваженими установами аналізу та перевірки документів (інформації) про валютні операції, затвердженого постановою Правління НБУ від 02.01.2019 № 8, банк здійснює первинний аналіз документів (інформації) про валютні операції до моменту проведення валютної операції з метою виявлення сумнівної валютної операції. Виявлення сумнівної валютної операції може здійснюватися шляхом установлення наявності індикатора, зазначеного в додатку до Положення N? 8 (уключаючи індикатор, установлений на власний розсуд уповноваженої установи).

Згідно з Переліком індикаторів та заходів щодо здійснення уповноваженими установами аналізу та перевірки документів (інформації) про валютні операції (додаток до Положення № 8) одним із індикаторів сумнівної валютної операції під № 25 є валютна операції з метою здійснення розрахунків (попередньої оплати), пов`язані з наявними ризиками невиконання контрагентом - нерезидентом зобов`язань щодо поставки товарів за зовнішньоекономічним договором уключаючи наявність порушень контрагентом нерезидентом законодавчо встановлених строків розрахунків, створення заплутаних та/або штучних умов здійснення платежів, наявність законодавчих обмежень щодо ввезення товарів на територію України).

При цьому, агенти валютного нагляду (банки, небанківські фінансові установи та оператори поштового зв`язку, які отримали ліцензію НБУ) мають право вимагати у суб`єктів валютних операцій документи, пов`язані із здійсненням валютних операцій, а суб`єкти валютних операцій зобов`язані надавати такі документи на вимогу агентів валютного нагляду у визначений ними строк (ч. 8 ст. 11 ЗУ «Про валюту і валютні операції»).

Агентом валютного нагляду опрацьовується відповідний пакет документів, що стосуються операцій припинення зобов`язань за операціями з експорту та імпорту товарів. У разі виявлення агентом валютного нагляду порушення суб`єктом валютного законодавства, агент валютного нагляду запобігає проведенню такої валютної операції та інформує про таку валютну операцію орган валютного нагляду у порядку, встановленому НБУ (4. 11 ст. 11 ЗУ «Про валюту і валютні операції»).

Так, певні суб?єкти господарської діяльності, які користуючись послугами комісіонерів здійснюють схемні імпортні операції протягом 2022-2025 років, що надає змогу виводити грошові кошти з України в адресу офшорних юрисдикцій та без фактичної поставки товарів/послуг завдаючи збитків державі в особливо великих розмірах.

У межах кримінального провадження опрацьовано інформацію щодо руру коштів по рахункам ТОВ «Норма Плюс» () та встановлено, що службові особи вказаного підприємства здійснили ряд ризикових фінансових операцій із наступними суб`єктами господарювання: ТОВ «Оператор ГТС України» (), ТОВ «АНБ-ТР» (), ТОВ «Будівництво Комфорта» (), ТОВ «Рітейл-Ітком» (), ТОВ «Айвент Сервіс» (), ТОВ «Символи» (), ТОВ «Ескандер-С» (), ТОВ «Норма Плюс» (), ТОВ «Юстофін» (), ТОВ «Дар-Веб» (), ТОВ «Аурум ХХІ» (), ТОВ «Алмейда Стиль» (), ТОВ «НВП «Простір-К» (), ТОВ «Вайс Буд Пром» (), ТОВ «ВТФ «Європа» (), ТОВ «Логістик ЮА.» (), ПП «Дюг Сервіс» (), ТОВ «Ас-Ма» (), ТОВ «Кельвіон Девелопмент ЛТД» (), ТОВ «Симартл» (), ТОВ «Кортекс Інвест» (), ТОВ «Фабула Трейд Компані» (), ТОВ «Будівельні Інновації Центр Буд» (), ТОВ «Нафто-Спец-Кепітал» (), ТОВ «ТК Трейдлайт» (), ПП «Київбудмонтаж» (), ТОВ «Технодом Проектні Рішення» (), ТОВ «НВП Техно-Проект» (), ТОВ «Альянс Буд Реконстукція» (), ТОВ «Трейдком Ріелт Груп» (), ТОВ «Промвидобуток Графіт» (), ТОВ «Анвік-Трейд» (), ТОВ «ДЛ Трейд» (), ТОВ «Міратекс Лімітед ЛТД» (), ТОВ «Альянс нафто тур 7» (), ТОВ «Вікон Груп» ().

При відпрацюванні ланцюгу операцій встановлено, що невстановлені особи, використовуючи реквізити та банківські рахунки ТОВ «Нафто-Спец-Кепiтал» () на підставі зовнішньоекономічного контракту здійснили перерахування коштів в сумі 123,9 млн. грн. на адресу «ZB Group Atik su Aritma Imalat Sanayi ve Ticaret Limited Sirketi», Турецька Республіка.

Також при відпрацюванні ланцюгу операцій встановлено, що невстановлені особи, використовуючи реквізити та банківські рахунки ТОВ «Логістик ЮА.» () на підставі зовнішньоекономічного контракту перерахували 97,7 млн. грн. на адресу «Intertech Supply Sp. z.o.o.», Республіка Польща.

Директором та засновником ТОВ «Нафто-Спец-Кепiтал» () значиться ОСОБА_5 , яка під час допиту повідомила, що вказана компанія їй не відома, державну реєстрацію ТОВ «Нафто-Спец-Кепiтал» вона не здійснювала.

Директором та кінцевим бенефіціарним власником ТОВ «Логістик ЮА.» () значиться громадянин України ОСОБА_6 , який під час допиту повідомив, що вказана компанія йому невідома.

Згідно висновку аналітичного дослідження від 19.12.2024 №332/99-00-08-01-02-20/42379361 фінансові операції із отримання ТОВ «НАФТО-СПЕЦ-КЕПІТАЛ» на банківські рахунки від ряду зареєстрованих на території України суб`єктів господарювання, діяльність яких ймовірно має ознаки фіктивності, грошових коштів у якості оплати за товари (в т.ч. насоси) та їх подальше перерахування на користь нерезидента ZB GROUP ATIK SU ARITMA IMALATSANAYI VE TICARET LIMITED SIRKETI (Туреччина) в загальному розмірі 3 290 213,00 доларів США (еквівалент 124 223 928,41 грн) у якості оплати за поставку товарів на виконання укладеного зовнішньоекономічного контракту «TIC09-88 dated 27.11.2023», фактичне постачання яких станом на дату складання даного висновку не відбулось, ймовірно здійснені без розумної економічної причини (ділової мети), не підпадають під визначення господарської діяльності, та спрямовані виключно на отримання неправомірної вигоди, легалізацію та виведення грошових коштів за межі України.

Фінансові операції, пов`язані із перерахуванням ТОВ «ЛОГІСТИК ЮА.» на користь нерезидентів (у тому числі на користь INTERTECH SUPPLY Sp.z.o.o) грошових коштів у загальному розмірі 942 970,20 Євро та 2 178 078,87 доларів США (еквівалент 116 401 924,90 грн) у якості оплати за товари (в т.ч. генератори), фактичне постачання яких станом на дату складання даного висновку не відбулось, які здійснені без розумної економічної причини (ділової мети) та не підпадають під визначення господарської діяльності, ймовірно містять ознаки легалізації (відмивання) доходів, одержаних злочинним шляхом.

ОСОБА_4 являється співзасновником та колишнім директором ТОВ «Норма Плюс» ().

Також встановлено, що ОСОБА_4 для приховування речей і документів, які можуть бути використані в якості речових доказів у кримінальному провадженні, використовує індивідуальний банківський сейф №029, який знаходиться у відділенні №377 АБ «УКРГАЗБАНК», розташованому за адресою: м. Київ, просп. Володимира Івасюка (колишня Героїв Сталінграду), 8, корп. 5. При цьому, з метою конспірації, договір про тимчасове платне користування банківським сейфом №001/11/21/377від 22 листопада 2021 укладено ОСОБА_7 , яка видала довіреність на ім`я ОСОБА_4 .

14.05.2025 на підставі ухвали слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 26.04.2025 у справі № 757/19205/25-к проведено обшук індивідуального банківського сейфу №029, який знаходиться у відділенні №377 АБ «УКРГАЗБАНК», розташованому за адресою: м. Київ, просп. Володимира Івасюка (колишня Героїв Сталінграду), 8, корп. 5, під час якого виявлено та вилучено кошти в сумі 375 000 (триста сімдесят п`ять тисяч) євро.

Постановою старшого слідчого в ОВС ГСУ НП України ОСОБА_8 від 14.05.2025 вищевказане майно на підставі ст.ст. 100, 110 КПК України визнане речовим доказом.

Перелічені вище кошти відповідають критеріям статті 98 КПК України, оскільки містять відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, що вказує на можливість їх використання в якості речових доказів, а тому постановою старшого слідчого в ОВС ГСУ НП України від 14.05.2025 визнані речовими доказами у даному кримінальному провадженні.

Враховуюючи викладене прокурор просить накласти арешт на вилучені грошові кошти.

Згідно ч. 4 ст. 107 КПК України, під час розгляду клопотання здійснювалось фіксування судового процесу за допомогою технічних засобів.

Прокурор та власник майна чи його представник в судове засідання не з`явились, про час та місце розгляду клопотання повідомлялись належним чином.

Представник власника майна - адвокат ОСОБА_9 подала письмові заперечення, в яких зазначила, що прокурор обгрунтовуючи своє клопотання безпідставно посилається лише на той факт, що ОСОБА_4 з метою конспірації, договір про тимчасове користування банківським сейфом № 001/11/21/377 від 22 листопада 2021 року укладено ОСОБА_7 , яка видала довіреність на ОСОБА_4 . Натомість прокурором не було прийнято до уваги, що ОСОБА_7 з ОСОБА_4 у родинних стосунках не перебуває. Веде самостійне особисте життя та має свій дохід. Окрім цього, законність походження вказаних коштів підтверджується розпискою, яка була укладена 03.12.2021 року між ОСОБА_7 та ОСОБА_10 про те, що вона бере у борг 400 000 Євро, які остання зберігала у вказаному вище банківському сейфі. Оскільки ОСОБА_7 тривалий час проживає за кордоном та має довірчі стосунки з ОСОБА_4 та ОСОБА_11 , які проживають на території України, вона зробила довіреність, з метою швидкого доступу до грошових коштів у разі спроби повторного наступу РФ на територію Києва та Київської області. Більше того, органом досудового розслідування не надано жодного належного та допустимого доказу в розумінні КПК України щодо того, що вказані грошові кошти якимось чином належать ОСОБА_4 та мають відношення до вкзаного кримінального провадження. Також не надано даних про те, що вказані грошові кошти здобуті злочинним шляхом.

Відтак, відсутні підстави для задоволення клопотання прокурора.

Дослідивши клопотання та додані до нього матеріали, слідчий суддя дійшов висновку, що клопотання не підлягає задоволенню, зважаючи на наступне.

Слідчим суддею встановлено, що Офісом Генерального прокурора здійснюється процесуальне керівництво досудовим розслідуванням у кримінальному провадженні № 0002306 від 14.12.2023 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 191, ч. 2 ст. 364 КК України.

В ході досудового розслідування вказаного кримінального провадження, 14.05.2025 на підставі ухвали слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 26.04.2025 у справі № 757/19205/25-к проведено обшук індивідуального банківського сейфу №029, який знаходиться у відділенні №377 АБ «УКРГАЗБАНК», розташованому за адресою: м. Київ, просп. Володимира Івасюка (колишня Героїв Сталінграду), 8, корп. 5, під час якого виявлено та вилучено кошти в сумі 375 000 (триста сімдесят п`ять тисяч) євро.

Постановою старшого слідчого в ОВС ГСУ НП України ОСОБА_8 від 14.05.2025 вищевказане майно на підставі ст.ст. 100, 110 КПК України визнане речовим доказом.

Прокурор вказує, що з метою забезпечення збереження речових доказів виникла необхідність в накладенні арешту на вилучене в ході обшуку майно.

Як визначено у ч. 5 ст. 171 КПК України, клопотання слідчого, прокурора про арешт тимчасово вилученого майна повинно бути подано не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, у якої його було вилучено. У разі тимчасового вилучення майна під час обшуку, огляду, здійснюваних на підставі ухвали слідчого судді, передбаченої статтею 235 цього Кодексу, клопотання про арешт такого майна повинно бути подано слідчим, прокурором протягом 48 годин після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, в якої його було вилучено.

Як визначено у ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Згідно п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення, зокрема, збереження речових доказів.

Відповідно до ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Як визначено у ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно до ч. 10 ст. 170 КПК України, арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

Частиною 11 ст. 170 КПК України визначено, що заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Частиною 2 статті 170 КПК України визначено, що арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Згідно ч. 2 ст. 173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Відповідні дані мають міститися і у клопотанні слідчого чи прокурора, який звертається з клопотанням про арешт майна, оскільки, згідно ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, будь-яке обмеження права власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.

Так, на правову підставу для звернення з клопотанням прокурор посилається на п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України, згідно якого арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.

Відповідно до ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Як визначено у ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Разом з тим, жодних об`єктивних даних, які б підтверджували, що вилучене під час обшуку майно є предметом, доказом злочину, набуте злочинним шляхом або містить інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, отримане внаслідок вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 191, ч. 2 ст. 364 КК України, з наданих слідчому судді матеріалів клопотання не вбачається.

ОСОБА_7 , яка є власником вилучених грошових коштів, у кримінальному провадженні № 0002306 від 14.12.2023 не має ніякого процесуального статусу.

Крім того, слід зазначити що відповідно до п.п. 5, 7, 9, 11 «Інструкції про порядок вилучення, обліку, зберігання та передачі речових доказів у кримінальних справах, цінностей та іншого майна органами дізнання, досудового слідства і суду», затвердженої спільним наказом Генеральної прокуратури України, Міністерства внутрішніх справ України, Державної податкової адміністрації України, Служби безпеки України, Верховного суду України та Державної судової адміністрації України від 27.08.2010 року за № 51/401/649/471/23/125, факт вилучення речових доказів, документів, цінностей та іншого майна (у тому числі предметів і документів, вилучених з обігу) відображається у протоколі слідчої дії. У протоколі перераховуються всі предмети, які вилучаються, та щодо кожного такого предмета повинні бути вказані точне найменування, кількість, міра, вага, серія і номер, інші відмінні індивідуалізуючі ознаки, а також місце, де відповідний об`єкт був виявлений. Усі вилучені предмети, цінності і документи пред`являються понятим та іншим учасникам слідчої дії. У необхідних випадках зазначені об`єкти упаковуються для уникнення їх пошкодження, неконтрольованого доступу до них та забезпечення зберігання слідів (мікрослідів), які є на них, з доданням бірок, посвідчених відповідними написами і підписами особи, у якої вилучено речі, понятих, слідчого, працівника органу дізнання, прокурора, працівника апарату суду, які скріплюються печаткою відповідного органу, про що зазначається в протоколі.

В порушення вищевказаних вимог, виявлені та вилучені під час обшуку грошові кошти жодним чином не ідентифіковані, у протоколі обшуку та, відповідно, у клопотанні про арешт майна відсутні будь-які відомості про їх серійні номери. Додаток до протоколу містить опис вилучених коштів без їх ідентифікації.

Відтак, прокурором також не виконано вимоги п. 2 ч. 3 ст. 171 КПК України, оскільки зазначено перелік і види майна, що належить арештувати.

Статтею 41 Конституції України встановлюється непорушність права особи на володіння, користування і розпорядження своєю власністю.

Згідно п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України, арешт майна є одним із видів заходів забезпечення кримінального провадження. У відповідності до п. 1 ч. 3 ст. 132 КПК України, застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, який може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження. Однак прокурор, обґрунтовуючи своє клопотання в розумінні вимог ст. 132 КПК України, не надав достатніх і належних доказів тих обставин, на які послався у клопотанні.

Вказане свідчить, що всупереч доводам прокурора, матеріали провадження та доводи сторони захисту підтверджують законність походження грошових коштів, належних ОСОБА_7 , а відтак на даному етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування не виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна і при вказаних обставинах явно порушуватиметься справедливий баланс між інтересами власників майна, гарантованими законом і завданням цього кримінального провадження, що у свою чергу нівелює накладення арешту на вилучене майно з метою забезпечення збереження речових доказів.

Як визначено у ч. 1 ст. 173 КПК України, слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.

Таким чином, слідчий суддя дійшов висновку, що в задоволенні клопотання необхідно відмовити.

Відповідно до ч. 3 ст. 173 КПК України відмова у задоволенні або часткове задоволення клопотання про арешт майна тягне за собою негайне повернення особі відповідно всього або частини тимчасово вилученого майна.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 170-175, 309, 372, 392, 532 Кримінального процесуального кодексу України, -

УХВАЛИВ:

Клопотання прокурора третього відділу управління процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення Департаменту нагляду за додержанням законів Національною поліцією України та органами, які ведуть боротьбу з організованою злочинністю, Офісу Генерального прокурора ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному провадженні № 0002306 від 14.12.2023 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 191, ч. 2 ст. 364 КК України - залишити без задоволення.

Ухвала про арешт майна може бути оскаржена безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1