УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 травня 2025 року Володимирський міський суд Волинської області у складі:

слідчого судді - ОСОБА_1 ,

за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

слідчого ОСОБА_4 ,

підозрюваного ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання старшого слідчого СВ Володимирського РВП ГУНП у Волинській області майора поліції ОСОБА_4 у кримінальному провадженні №0000435 від 09.05.2025 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Суходоли Володимирського району Волинської області, громадянина України, з вищою освітою, пенсіонера, одруженого, раніше не судимого, який проживає за адресою: АДРЕСА_1

- підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.156, ч.3 ст.156-1 КК України,

ВСТАНОВИВ

19 травня 2025 року старший слідчий СВ Володимирського РВП ГУНП у Волинській області майор поліції ОСОБА_4 звернувся до суду з клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до ОСОБА_5 , підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.156, ч.3 ст.156-1 КК України.

Клопотання обґрунтовує тим, що у провадженні слідчого відділення Володимирського районного відділу поліції ГУНП у Волинській області перебувають матеріали досудового розслідування, внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань №0000435 від 09.05.2025, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 156 та ч. 3 ст. 156-1КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що на початку вересня 2024 року ОСОБА_5 , який на той час перебував на посаді вчителя фізичної культури ліцею села Суходоли Володимирської міської ради (звільнений наказом директора № 96-к від 04.11.2024), у зв`язку із викладанням уроків фізичної культури та гуртка із гри в баскетбол запропонував учениці 7-го класу ліцею с. Суходоли ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , відвідувати гурток із гри в баскетбол, внаслідок чого вони обмінялися номерами телефонів та в подальшому ОСОБА_8 за допомогою електронно-обчислювального технічного пристрою з можливостями електронного зв`язку, а саме належного йому мобільного телефону марки «ZTE Blabe V10» ІМЕІ-1 № НОМЕР_1 , ІМЕІ-2 № НОМЕР_2 із сім-карткою № НОМЕР_3 , продовжив спілкування з малолітньою ОСОБА_7 , яка мала у користуванні мобільний телефон марки «IPhone 7» ІМЕІ № НОМЕР_4 із сім-карткою № НОМЕР_5 , через мобільний застосунок «Viber» та "Telegram". В ході спілкування з ОСОБА_7 з використанням електронно-обчислювального технічного пристрою з можливостями електронного зв`язку, у мобільному застосунку «Viber» за допомогою належного йому мобільного телефону марки «ZTE Blabe V10» ІМЕІ-1 № НОМЕР_1 , ІМЕІ-2 № НОМЕР_2 із сім-карткою № НОМЕР_3 ОСОБА_5 вчинив домагання дитини для сексуальних цілей, а саме 08 травня 2025 року у точно невстановлений досудовим розслідуванням час, зробив малолітній ОСОБА_7 пропозицію зустрічі в с. Дігтів Володимирського району, на що остання, піддавшись під вплив ОСОБА_5 погодилась і близько 17 години цього ж дня, з метою вчинення щодо малолітньої особи дій сексуального характеру та розпусних дій, ОСОБА_5 на власному автомобілі марки «Skoda Fabia», реєстраційний номерний знак НОМЕР_6 , під`їхав до околиці села Дігтів Володимирського району, де зустрівся з ОСОБА_7 та достовірно знаючи про малолітній вік останньої відвіз до околиці лісу с. Дігтів Володимирського району, де перебуваючи в салоні автомобіля «Skoda Fabia», реєстраційний номерний знак НОМЕР_6 вчинив розпусні дії щодо останньої.

Таким чином, ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у вчиненні домагання дитини для сексуальних цілей, а саме пропозиції зустрічі, зробленої повнолітньою особою, у тому числі з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем або технологій, щодо малолітньої особи, з метою вчинення стосовно неї будь-яких дій сексуального характеру або розпусних дій, у разі якщо після такої пропозиції було вчинено хоча б одну дію, спрямовану на те, щоб така зустріч відбулася, тобто кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 156-1 КК України.

Так, 08 травня 2025 року, близько 17 години. ОСОБА_5 достовірно знаючи про малолітній вік потерпілої ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , маючи умисел на вчинення розпусних дій, збудження у малолітньої особи статевого інстинкту, усвідомлюючи суспільну небезпечність та протиправність своїх дій, з метою задоволення своєї статевої пристрасті, ігноруючи принципи моральності, духовного і культурного життя суспільства та принципи статевої моралі в суспільстві, у порушення вимог ст.ст. 3, 68 Конституції України, ст. 30-2 Закону України «Про охорону дитинства», ст.ст. 2, 19, 34, 36 Конвенції про права дитини, яка ратифікована Україною 27.02.1991 року, ст.ст. 22, 23 Конвенції Ради Європи про захист дітей від сексуальної експлуатації та сексуального насильства від 25.10.2007 року, яка ратифікована Україною 20.06.2012 року, використовуючи мобільний застосунок «Viber», за допомогою належного йому мобільного телефону марки «ZTE Blabe V10», запропонував зустріч ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , і отримавши згоду на таку зустріч від малолітньої ОСОБА_7 , ОСОБА_5 на власному автомобілі марки «Skoda Fabia», реєстраційний номерний знак НОМЕР_6 , під`їхав до околиці села Дігтів Володимирського району, де зустрівся з ОСОБА_7 , після чого остання сіла до нього в автомобіль та вони від`їхали до лісу поблизу с. Дігтів Володимирського району Волинської області. Зупинивши автомобіль поблизу лісу, в безлюдному місці, ОСОБА_5 включив музику та сказав пересісти ОСОБА_7 на заднє сидіння автомобіля. Перебуваючи на задньому сидінні в салоні автомобіля марки «Skoda Fabia», ОСОБА_5 підсунув ОСОБА_7 ближче до себе та вчинив розпусні дії сексуального характеру, які виразилися у непристойних доторканнях руками до грудей, спини та стегон останньої. В подальшому ОСОБА_7 вийшла з автомобіля і спробувала втікти, однак останній їй перешкодив. ОСОБА_7 повідомила, що їй вже час повертатися додому, після чого сіла на пасажирське сидіння і ОСОБА_5 , перебуваючи на водійському сидінні, продовжував свої умисні розпусні дії, які виразилися в тому, що він цілував в шию, щоку і губи ОСОБА_7 , таким чином вчинив розпусні дії щодо малолітньої, внаслідок чого порушив статеву недоторканість, нормальний фізичний, психічний і соціальний розвиток малолітньої ОСОБА_7 .

Таким чином, ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у вчиненні розпусних дій щодо малолітньої особи, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 156 КК України.

Громадянина ОСОБА_5 15.05.2025 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 156 та ч. 3 ст. 156-1 КК України.

Слідчий вказує, що обґрунтованість підозри останнього підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, а саме: протоколами ОМП від 09.05.2025; протоколом допиту малолітньої потерпілої ОСОБА_7 ; протоколом допиту свідка ОСОБА_9 ; протоколом допиту свідка ОСОБА_8 ; протоколом допиту свідка ОСОБА_10 ; протоколом допиту свідка ОСОБА_11 ; протоколом допиту свідка ОСОБА_12 ; протоколом огляду предмету від 13.05.2025; протоколом огляду приміщення від 13.05.2025; іншими доказами.

Враховуючи вищевикладене, а також те, що ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 156 ч. 3 ст. 156-1 КК України, які відповідно до ст. 12 КК України відносяться до категорії тяжких злочинів, за які передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до восьми років, з метою уникнення кримінальної відповідальності може переховуватись від органу досудового розслідування та суду, а тому, у досудового слідства наявні підстави для твердження про існування ризиків, передбачених у п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, зокрема того, що ОСОБА_5 може переховуватись від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на свідків чи потерпілу та вчиняти інші кримінальні правопорушення.

В обґрунтування ризику, передбаченого у п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, слідчий зазначив, що ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні двох епізодів тяжких злочинів, щодо статевої свободи та недоторканості малолітньої, що свідчить про високу суспільну небезпеку останнього та те, що з метою уникнення кримінальної відповідальності може переховуватись від органу досудового розслідування та суду, на даний час ОСОБА_5 виповнилося 66 років, а тому може безперешкодно перетнути кордон.

В обґрунтування ризику, передбаченого у п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, слідчий зазначив, що перебуваючи на свободі та не будучи обмеженим у спілкуванні та пересуванні ОСОБА_5 , який підозрюється у вчиненні злочинів, проти статевої свободи та недоторканості особи, з високою вірогідністю буде мати можливість незаконно впливати на малолітню потерпілу (яка перебувала тривалий час під його впливом) та свідків примушуючи їх давати неправдиві показання чи відмовитись їх надавати органу досудового розслідування та суду.

В обґрунтування ризику, передбаченому у п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, слідчий зазначив, що ОСОБА_5 на даний час обґрунтовано підозрюється у вчиненні злочинів, які відносяться до категорії тяжких, незважаючи на те що останній раніше не судимий, враховуючи особливість вчинення даного кримінального провадження, спілкування тривалий час із малолітньою особою жіночої статі, може продовжити і надалі вчиняти інші кримінальні правопорушення проти статевої свободи та недоторканості, оскільки останнього неодноразово попереджали про необхідність припинення спілкування з особою жіночої статі малолітнього віку ( ОСОБА_7 ), однак результату це не дало, а тому все в сукупності свідчить про те, що ОСОБА_5 є небезпечною для суспільства особою та потребує ізоляції на даний час, шляхом застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Вищевказане обґрунтовується встановленими слідством обставинами, передбаченими ст. 178 КПК України , а саме тим, що:

- наявні вагомі докази про вчинення ОСОБА_5 кримінальних правопорушень, як відносяться до категорії тяжких злочинів;

- у разі визнання винуватим ОСОБА_5 у кримінальних правопорушень, у вчиненні яких він підозрюється, йому загрожує покарання у вигляді позбавлення волі на строк до восьми років;

- схильний до зухвалого вчинення кримінальних правопорушень.

Підстав та доцільності в застосуванні відносно ОСОБА_5 менш суворого запобіжного заходу, аніж тримання під вартою, немає, оскільки інші заходи не забезпечать запобіганню заявленим ризикам, визначеним ст. 177 КПК України та належної поведінки останнього під час досудового розслідування та судового розгляду кримінального провадження, а саме запобіжний захід у виді особистого зобов`язання не може бути застосовано, так як підозрюваний не заслуговує на довіру та не буде виконувати покладені на нього процесуальні обов`язки. Особиста порука не може бути застосовано до підозрюваного, так як відсутня особа, яка б могла за нього поручитись. Домашній арешт не може бути застосовано, у зв`язку із тим, що підозрюваний ОСОБА_5 враховуючи санкцію покарання, може переховуватися від органів досудового розслідування та суду.

Наведені вище обставини, а також дані про особу підозрюваного ОСОБА_5 , характер інкримінованих йому умисних дій вчинених проти статевої свободи та недоторканості особи, які свідчать про високу ймовірність його ухилення від явки до слідчого, прокурора або суду, унеможливлюють застосування стосовно підозрюваного альтернативного запобіжного заходу у виді застави. При цьому, є достатні підстави вважати, що його поведінка становить небезпеку для оточуючих, та не виключається, що перебуваючи на волі, він продовжуватиме вчиняти нові насильницькі злочини.

На підставі викладеного, враховуючи те, що підозрюваний ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 156 та ч. 3 ст. 156-1 КК України, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави вважати, що підозрюваний має намір та можливість переховуватись від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на свідків та потерпілу, вчиняти інші кримінальні правопорушення та з врахуванням того, що менш суворі запобіжні заходи не достатні для запобігання вищевказаним ризикам та не зможуть забезпечити належної процесуальної поведінки підозрюваного, слідчий просить задовольнити клопотання та обрати ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Старший слідчий ОСОБА_4 та прокурор ОСОБА_3 в судовому засіданні підтримали клопотання та просили його задовольнити.

Підозрюваний ОСОБА_5 та його захисник ОСОБА_6 в судовому засіданні просили, з урахуванням віку, позитивної характеристики, наявності постійного місця проживання, застосувати до підозрюваного більш м`який запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, якого буде достатньо для забезпечення належного виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків.

Вислухавши учасників кримінального провадження, дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя дійшов таких висновків.

Відповідно до ст.131 КПК України запобіжні заходи є заходами забезпечення кримінального провадження, які застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Згідно ч.1 ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Відповідно до вимог ч.2 ст.177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, передбачених у ч.1 ст.177 КПК України.

Відповідно до ст.178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: 1) вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; 3) вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; 4) міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; 5) наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; 6) репутацію підозрюваного, обвинуваченого; 7) майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; 8) наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; 9) дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; 10) наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; 11) розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.

Тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частинами шостою та сьомою статті 176 цього Кодексу (ч.1 ст.183 КПК України).

Відповідно до п.4 ч.2 ст.183 КПК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосовано, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Встановлено, що слідчим відділенням Володимирського районного відділу поліції ГУНП у Волинській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000435 від 09.05.2025 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.156 та ч.3 ст.156-1 КК України.

15 травня 2025 року, в рамках вказаного кримінального провадження, ОСОБА_8 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.156 КК України, а саме у вчиненні домагання дитини для сексуальних цілей, а саме пропозиції зустрічі, зробленої повнолітньою особою, у тому числі з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем або технологій, щодо малолітньої особи, з метою вчинення стосовно неї будь-яких дій сексуального характеру або розпусних дій, у разі якщо після такої пропозиції було вчинено хоча б одну дію, спрямовану на те, щоб така зустріч відбулася, а також у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.156-1 КК України, а саме у вчиненні розпусних дій щодо малолітньої особи.

Відповідно до ст.12 КК України кримінальні правопорушення, передбачені ч.2 ст.156 та ч.3 ст.156-1 КК України, відносяться до категорії тяжких злочинів, за якій перебачено покарання у виді позбавлення волі до восьми років, а тому, відповідно до ст.183 КПК України, до ОСОБА_5 може бути застосований запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Відповідно до ч.1-4 ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Слідчий суддя, суд зобов`язаний постановити ухвалу про відмову в застосуванні запобіжного заходу, якщо під час розгляду клопотання прокурор не доведе наявність всіх обставин, передбачених частиною першою цієї статті.

Слідчий суддя, суд має право зобов`язати підозрюваного, обвинуваченого прибувати за кожною вимогою до суду або до іншого органу державної влади, визначеного слідчим суддею, судом, якщо прокурор доведе обставини, передбачені пунктом 1 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктами 2 та 3 частини першої цієї статті.

Якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частиною п`ятою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

Щодо наявності обґрунтованої підозри слідчий суддя зазначає таке.

З урахуванням практики Європейського суду з прав людини (рішення у справі «Фокс, Кемпбелл і Хартлі проти Сполученого Королівства», у справі «Феррарі-Браво проти Італії») наявність обґрунтованої підозри передбачає наявність фактів і відомостей, на підставі яких об`єктивний спостерігач зробив би висновок про те, що дана особа могла вчинити злочин. Затримання і тримання особи під вартою допустимі не лише у випадку доведеності факту скоєння злочину та його характеру, оскільки така доведеність сама по собі і є метою попереднього розслідування, досягненню мети якого і є тримання під вартою. Факти, що викликали підозру, не обов`язково повинні бути встановлені до ступеню, необхідного для засудження, або навіть пред`явлення обвинувачення, що являється завданням наступних етапів кримінального процесу.

Слідчий суддя вважає, що наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_5 інкримінованого йому кримінального правопорушення доведена прокурором сукупністю доказів, зібраних у кримінальному провадженні, та досліджених у судовому засіданні, зокрема показаннями малолітньої потерпілої, показаннями свідків.

Щодо наявності ризиків, передбачених ст.177 КПК України, слідчий суддя зазначає таке.

Як було зазначено вище, законодавцем відповідно до ст. 177 КПК України визначена наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені ч.1 с.177 КПК України.

Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь можливості, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати досудовому розслідуванню та судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству. Слідчий суддя, оцінюючи вірогідність такої поведінки підозрюваного, має дійти обґрунтованого висновку про високу ступінь ймовірності позапроцесуальних дій зазначеної особи.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі «Клішин проти України» наявність кожного ризику повинна носити не абстрактний, а конкретний характер та доводитися відповідними доказами.

На думку слідчого судді зазначений слідчим у клопотанні перелік ризиків, які передбачені ст.177 КПК України, а саме, ризик переховування підозрюваного від органів досудового розслідування та суду, ризик незаконного впливу підозрюваного на потерпілу та свідків у кримінальному провадженні, а також ризик того, що підозрюваний продовжить вчиняти кримінальне правопорушення сексуального характеру, є частково обґрунтованим.

Тяжкість інкримінованих підозрюваному кримінальних правопорушень та суворість покарання за його вчинення може свідчити про наявність ризику переховування від органів досудового розслідування чи суду.

Це твердження узгоджується із позицією ЄСПЛ, викладеною у рішенні по справі «Ilijkov v. Bulgaria» від 26.06.2001 (§ 80, заява № 33977/96), за якою суворість можливого вироку є відповідним елементом в оцінці ризику ухилення, а погляд на серйозність обвинувачення проти заявника дає уповноваженим органам можливість обґрунтовано вважати, що такий початковий ризик був встановлений, та у рішенні ЄСПЛ по справі «Пунцельт проти Чехії» («Punzelt v. Czech Republic») № 31315/96 від 25.04.2000, § 76, відповідно до якого при оцінці ризику переховування від правосуддя може братися до уваги (поряд з іншими обставинами) і загроза відносно суворого покарання.

Оцінивши доводи, наведені у клопотанні, та обставини, встановлені під час його розгляду, слідчий суддя вважає, що сторона обвинувачення у судовому засіданні довела наявність підстав вважати, що існує ризик того, що підозрюваний ОСОБА_5 може переховуватися від органів досудового розслідування чи суду.

Слідчий суддя вважає також обґрунтованим твердження сторони обвинувачення про існування ризику незаконного впливу підозрюваного на малолітню потерпілу та свідків у цьому кримінальному провадженні, з якими підозрюваний добре знайомий та частина яких є його родичами.

При оцінці вказаного ризику слідчий суддя враховує встановлений нормами КПК України порядок безпосереднього сприйняття судом показань від осіб, які є потерпілими та свідками у кримінальному провадженні, із забезпеченням права обвинуваченого на перехресний допит. Суд під час судового провадження може обґрунтовувати свої висновки лише на показах, які він безпосередньо сприймав, отримав усно від свідків (ст. 23 КПК України). Тобто, ризик незаконного впливу на потерпілих та свідків існує як на початковому етапі кримінального провадження, так і на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від потерпілих свідків та дослідження їх судом.

Отже, усвідомлюючи вчинене та тяжкість покарання за це, підозрюваний, з метою ухилення від кримінальної відповідальності, може вдатися до незаконного впливу на потерпілу та свідків у цьому кримінальному провадженні, щоб останні надали недостовірні показання на його користь.

Водночас слідчий суддя вважає, що ризик того, що підозрюваний може продовжити і надалі вчиняти інші кримінальні правопорушення проти статевої свободи та недоторканості, є лише припущенням сторони обвинувачення, оскільки ОСОБА_5 раніше не притягувався до кримінальної відповідальності, позитивно характеризується за місцем проживання та колишньої роботи.

Враховуючи особистість підозрюваного, вагомість доказів причетності підозрюваного до скоєння інкримінованих йому злочинів, наявність достатніх підстав вважати, що існують ризики, передбачені ст.177 КПК України, слідчий суддя дійшов висновку, що застосування до підозрюваного ОСОБА_5 більш м`якого запобіжного заходу - домашнього арешту чи особистого зобов`язання, не забезпечить виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків.

Отже, для застосування до підозрюваного ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою наявні всі обставини, передбачені ч.1 ст.194 КПК України - наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст.177 КПК України, і на які вказує слідчий; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні.

На підставі наведеного слідчий суддя вважає необхідним задовольнити клопотання слідчого та застосувати до підозрюваного ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк 30 днів.

Крім того, у відповідності до ч.3 ст.183 КПК України, суд вважає необхідним визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків, а саме, у розмірі 70 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що складає 211 960,00 грн.

Такий розмір застави є справедливим, здатним забезпечити високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.

Одночасно суд вважає необхідним відповідно до ст.183 ч.3 КПК покласти на ОСОБА_5 обов`язки, передбачені ст.194 цього Кодексу, у разі внесення ним застави.

Керуючись вимогами ст.ст.131, 132, 176-178, 183, 184, 194,197, 309 КПК України,

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання старшого слідчого СВ Володимирського РВП ГУНП у Волинській області майора поліції ОСОБА_4 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_5 задовольнити.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк 30 днів.

Строк тримання під вартою обчислювати з моменту застосування до підозрюваного ОСОБА_5 запобіжного заходу, а саме з 19 травня 2025 року, до 17 червня 2025 року.

Визначити підозрюваному ОСОБА_5 заставу в розмірі 70 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що складає 211 960,00 грн, яка може бути внесена як самим обвинуваченим так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем) на депозитний рахунок територіального управління Державної судової адміністрації України у Волинській області: , депозитний рахунок UA0002504 , банк ДКСУ м. Київ МФО 820172.

Підозрюваний або заставодавець мають право у будь-який момент протягом дії ухвали внести заставу у розмірі, визначеному в ухвалі.

У разі внесення застави покласти на ОСОБА_5 наступні обов`язки:

1) прибувати до слідчого, прокурора чи суду за кожною вимогою;

2) не відлучатися з населеного пункту, в якому він проживає, без дозволу слідчого, прокурора чи суду;

3) повідомляти, слідчого прокурора та суд про зміну свого місця проживання;

4) утримуватись від спілкування з потерпілою та свідками у даному кримінальному провадженні;

5) здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Роз`яснити підозрюваному, що у разі невиконання обов`язків заставодавцем, а також, якщо підозрюваний, будучи належним чином повідомлений, не з`явиться за викликом до слідчого прокурора, або суду без поважних причин чи не повідомить про причини своєї неявки, або якщо порушить інші покладені на нього при застосуванні запобіжного заходу обов`язки, застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України й використовується у порядку, встановленому законом для використання коштів судового збору. У разі звернення застави в дохід держави суд, вирішує питання про застосування до підозрюваного запобіжного заходу у виді застави у більшому розмірі або іншого запобіжного заходу з урахуванням положень ч. 7 ст. 194 КПК України.

Ухвала може бути оскаржена до Волинського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення, підозрюваним ОСОБА_5 в той же строк з моменту вручення йому копії ухвали.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення. Подача апеляційної скарги на ухвалу не зупиняє її виконання.

Вступна і резолютивна частина ухвали виготовлена в нарадчій кімнаті та проголошена 19.05.2025. Повний текст ухвали суду виготовлений 22.05.2025.

Слідчий суддя ОСОБА_1