ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Номер провадження: 11-кп/819/273/25
Головуючий в суді І інстанції: ОСОБА_1
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 серпня 2025 року м. Херсон

Херсонський апеляційний суд у складі колегії суддів:

головуючого - судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_5 ,

за участю:

прокурорів ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу прокурора на ухвалу Херсонського міського суду Херсонської області від 26 березня 2024 року стосовно ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

встановив:

Зміст оскаржуваного судового рішення і встановлених судом першої інстанції обставин.

Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 26 березня 2024 року задоволено клопотання ОСОБА_8 та його звільнено від відбування покарання у виді обмеження волі на строк 5 років з конфіскацією всього належного йому майна у зв`язку із закінченням строків давності виконання вироку Комсомольського районного суду м.Херсона від 19 червня 2012 року.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала.

Не погодившись із ухвалою суду, прокурор подав апеляційну скаргу в якій просить ухвалу Херсонського міського суду Херсонської області від 26 березня 2024 року скасувати та призначити новий розгляд справи у суді першої інстанції.

Також просить на підставі ч.3 ст.404 КПК України повторно дослідити обставини, які не досліджувалися судом першої інстанції, зокрема щодо необхідності дослідження матеріалів кримінальної справи №2114/4045/12 і з`ясування питання чи направлявся вирок суду відносно засудженого на виконання.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги прокурор зазначив, що ухвала суду першої інстанції підлягає скасуванню у зв`язку із неповнотою судового розгляду та істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону.

Зазначає, що в даній справі істотне значення має з`ясування обставин виконання або невиконання вироку суду, адже в справі відсутнє розпорядження про надсилання для виконання судового рішення у справі №2114/4045/12 до відповідного органу чи установи. Крім того, для ухвалення законного та обґрунтованого судового рішення має істотне значення дослідження матеріалів судової справа №2114/4045/12.

На думку прокурора судом першої інстанції в порушення вимог ст.317 КПК України не забезпечено учасникам судового провадження можливість ознайомлення з усіма матеріалами кримінальної справи.

Також зазначає, що представництво інтересів ОСОБА_8 здійснює за договором від 09 лютого 2022 року адвокат ОСОБА_9 . Однак, в матеріалах справи відсутні відомості про підтвердження отримання захисником судового виклику про явку в судове засідання на 26 березня 2024 року, що порушує право на захист засудженого.

Позиції сторін.

Прокурори просили задовольнити апеляційну скаргу та призначити новий розгляд справи.

ОСОБА_8 та захисник ОСОБА_9 належним чином повідомлені про місце, дату та час апеляційного розгляду. Засуджений ОСОБА_8 просив розгляд справи здійснити за його відсутності.

Мотиви суду апеляційної інстанції.

Заслухавши суддю-доповідача, позицію прокурора, вивчивши матеріали провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

За приписами до ст. 370, 372 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального та процесуального права, з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення. У мотивувальній частині ухвали зазначаються: суть питання, що вирішується ухвалою, і за чиєю ініціативою воно розглядається; встановлені судом обставини з посиланням на докази, а також мотиви неврахування окремих доказів; мотиви, з яких суд виходив при постановленні ухвали, і положення закону, яким він керувався.

Згідно ч. 1 ст. 9 КПК України під час кримінального провадження суд зобов`язаний неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства.

Згідно з вимогами ч.1 ст.539 КПК України питання, які виникають під час та після виконання вироку, вирішуються судом за клопотанням (поданням) прокурора, засудженого, його захисника, законного представника, органу або установи виконання покарань, а також інших осіб, установ або органів у випадках, встановлених законом.

Пунктом 14 частини 1 статті 537 КПК України передбачено, що під час виконання вироків суд, визначений частиною другою статті 539 цього Кодексу, має право вирішувати, серед іншого, питання про всякого роду сумніви і протиріччя, що виникають при виконанні вироку.

Пунктом 4 частини 2 статті 539 КПК України передбачено, що питання, передбачені п.14 ч.1 ст.537 КПК України, які виникають під час та після виконання вироку, вирішуються судом, який ухвалив вирок, або судом, який здійснює розгляд кримінального провадження по суті.

Крім того, згідно з положеннями статті 80 КК України особа звільняється від відбування покарання, якщо з дня набрання чинності обвинувальним вироком його не було виконано у строк три роки у разі засудження до покарання у виді обмеження волі.

Зазначена норма кримінального процесуального закону передбачає нормативне регулювання інституту звільнення від відбування покарання у зв`язку із закінченням строків давності виконання обвинувального вироку та встановлює імперативні строки, сплив яких є безумовною підставою для звільнення засудженого від відбування призначеного йому покарання.

Правова природа вказаного виду звільнення від відбування призначеного покарання зумовлюється одностороннім обов`язком держави примусово реалізувати через спеціально уповноважені нею органи призначене особі покарання протягом певних строків. Особа, засуджена до певного виду покарання, не несе правового обов`язку застосовувати правообмеження, які входять до його змісту, сама до себе - це виключна одностороння компетенція спеціальних державних органів, які виконують покарання.

Водночас засуджена до певного виду покарання особа не може перебувати в потенційному очікуванні виконання покарання невизначений проміжок часу, у зв`язку із чим законодавчо встановлюються імперативні строки, сплив яких припиняє наявні між державою і засудженою особою кримінальні правовідносини, а отже, унеможливлює виконання покарання.

Крім того, частиною 3 та 4 статті 80 КК України передбачено, що перебіг давності зупиняється, якщо засуджений ухиляється від відбування покарання. У цих випадках перебіг давності відновлюється з дня з`явлення засудженого для відбування покарання або з дня його затримання. У цьому разі строки давності, передбачені пунктами 1-3 частини першої цієї статті, подвоюються. Перебіг давності переривається, якщо до закінчення строків, зазначених у частинах першій та третій цієї статті, засуджений вчинить новий злочин. Обчислення давності в цьому випадку починається з дня вчинення нового злочину.

Виходячи зі змісту вказаних статтей, звільнення особи від відбування покарання у зв`язку із закінченням строків давності виконання обвинувального вироку можливе у разі закінчення строку давності виконання вироку, що передбачений ч.1 ст.80 КК України (у даному випадку 3 роки з дня набрання вироком чинності) протягом якого засуджений дотримувався правослухняної поведінки, а саме не ухилявся від відбування покарання та не вчиняв нових злочинів.

На переконання суду апеляційної інстанції місцевий суд в повній мірі дотримався вказаних вимог законодавства.

Як встановив суд першої інстанції вироком Комсомольського районного суду м.Херсона від 19 червня 2012 року по справі №2114/4045/12 ОСОБА_8 засуджено за ч.3 ст.368 КК України із застосуванням ст.69 КК України до покарання у виді обмеження волі на строк 5 років, з триманням в кримінально-виконавчій установі відкритого типу без ізоляції від суспільства в умовах здійснення за ним нагляду з обов`язковим залученням до праці з позбавленням права обіймати посади, пов`язані зі службою в органах внутрішніх справ строком на три роки, з конфіскацією всього майна та позбавленням спеціального звання старший лейтенант міліції. В строк відбуття покарання зараховано період часу перебування під вартою з 04 січня 2012 року по 19 червня 2012 року із співвідношення один день позбавлення волі до двох днів обмеження волі.

Ухвалою апеляційного суду Херсонської області від 04 вересня 2012 року вирок Комсомольського районного суду м.Херсона від 19 червня 2012 року залишено без змін.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України від 21 травня 2013 року вирок Комсомольського районного суду м.Херсона від 19 червня 2012 року та ухвалу апеляційного суду Херсонської області від 04 вересня 2012 року змінено, виключено вказівки про позбавлення спеціального звання старший лейтенант міліції.

З огляду на те, що вирок Комсомольського районного суду м.Херсона від 19 червня 2012 року набрав чинності 04 вересня 2012 року, передбачений п.2 ч.1 ст.80 КК України строк давності виконання вироку закінчився 04 вересня 2015 року.

Відповідно до ст.56, 57 КВК України (в редакції чинній на момент перебігу строку виконання вироку) особи, засуджені до обмеження волі, відбувають покарання у виправних центрах, як правило, у межах адміністративно-територіальної одиниці відповідно до їх місця проживання до засудження.

Особи, засуджені до обмеження волі, прямують за рахунок держави до місця відбування покарання самостійно. Кримінально-виконавча інспекція згідно з вироком суду вручає засудженому припис про виїзд до місця відбування покарання. Не пізніше трьох діб з дня одержання припису засуджений зобов`язаний виїхати до місця відбування покарання і прибути туди відповідно до вказаного в приписі строку.

З урахуванням особи та інших обставин кримінального провадження суд може направити засудженого до обмеження волі до місця відбування покарання у порядку, встановленому для осіб, засуджених до позбавлення волі. У цьому випадку засуджений звільняється з-під варти при прибутті до місця відбування покарання.

Засуджений, який ухиляється від одержання припису про виїзд або не виїхав у встановлений строк до місця відбування покарання, за поданням кримінально-виконавчої інспекції затримується органом внутрішніх справ для встановлення причин порушення порядку слідування до місця відбування покарання.

У разі невиїзду без поважних причин суд за поданням кримінально-виконавчої інспекції направляє засудженого до місця відбування покарання в порядку, встановленому для засуджених до позбавлення волі.

У разі неприбуття засудженого до місця відбування покарання органом внутрішніх справ за поданням кримінально-виконавчої інспекції оголошується його розшук. Після затримання засуджений направляється до місця відбування покарання в порядку, встановленому для засуджених до позбавлення волі.

Водночас, як встановив суд першої інстанції, вирок Комсомольського районного суду м.Херсона від 19 червня 2012 року до відповідних органів для виконання не надходив.

Так, згідно з відповіддю ДУ «Центр пробації» в Миколаївській, Донецькій, Луганській та Херсонській областях № 26 (колишній Суворовський район м. Херсона) вирок Комсомольського районного суду м. Херсона від 19 червня 2012 року по справі № 21144045/12 стосовно ОСОБА_8 на виконанні не перебував, та не перебуває.

Згідно з відповіддю ДУ «Центр пробації» в Миколаївській, Донецькій, Луганській та Херсонській областях (Корабельний) № 27 вбачається, що вирок Комсомольського районного суду м. Херсона від 19 червня 2012 року по справі № 21144045/12 стосовно ОСОБА_8 на виконанні не перебував, та не перебуває.

З відповіді філії ДУ «Центр пробації» в Миколаївській, Донецькій, Луганській та Херсонській областях вбачається, що судове рішення стосовно ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на виконання до уповноважених органів з питань пробації філії Державної станови "Центр пробації" в Миколаївскій, Донецькій, Луганській та Херсонській областях не надходило.

Крім того, встановлено, що ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 з моменту ухвалення вироку і до дня постановлення оскаржуваної ухвали до кримінальної відповідальності не притягався та у розшуку не перебував.

Натомість ОСОБА_8 до клопотання про його звільнення від відбування покарання долучено документи щодо зареєстрованого місця проживання, навчання та роботи з моменту набрання вироком Комсомольського районного суду м.Херсона законної сили.

Так, ОСОБА_8 місце реєстрації не змінював, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 з 19.06.2008 року.

Починаючи з 2013 по 2021 рік ОСОБА_8 працював на різних посадах в різних підприємствах та організаціях з місцем розташування в м. Херсоні.

В 2018 році ОСОБА_8 закінчив в м. Херсоні Херсонський національний технічний університет та отримав диплом магістра.

Відповідно до витягу із наказу командира в/ч НОМЕР_1 № 289 від 25.10.2022 року ОСОБА_8 проходить військову службу.

З огляду на вказані обставини, що встановлені судом першої інстанції, апеляційний суд погоджується із висновком місцевого суду щодо наявності правових підстав для звільнення ОСОБА_8 від відбування покарання у зв`язку із закінченням строків давності виконання обвинувального вироку.

Так, передбачений ст.80 КК України строк давності виконання вироку Комсомольського районного суду м.Херсона від 19 червня 2012 року сплив 04 вересня 2015 року.

Фактів ухилення ОСОБА_8 від відбування покарання в ході розгляду справи не встановлено та стороною обвинувачення не надано жодних відомостей, що могли б свідчити про протилежне.

Відповідно до правового висновку Верховного Суду України у справі № 5-324кс15 (постанова від 24 грудня 2015 року) ухилення від відбування покарання, як підстава для зупинення строків давності виконання обвинувального вироку, є особливим юридичним фактом, який може бути підтверджений лише обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили, яким особа буде визнана винною в ухиленні від відбування покарання.

Також відсутні будь-які відомості при притягнення ОСОБА_8 до кримінальної відповідальності починаючи з 04 вересня 2012 року.

Сукупність вказаних обставин є правовою підставою для звільнення ОСОБА_8 від відбування покарання у зв`язку із закінченням строків давності виконання вироку. Буд-яких інших умов чинне законодавство не передбачає.

Посилання прокурора в апеляційній скарзі на те, що в даній справі суд мав дослідити матеріали кримінальної справи №2114/4045/12 та з`ясувати обставини виконання або невиконання вироку суду, апеляційний суд до уваги не приймає, адже положення ст.80 КК України не зобов`язують суд встановлювати безпосередні причини невиконання вироку суду.

За клопотанням сторони обвинувачення суд апеляційної інстанції дослідив матеріали кримінальної справи №2114/4045/12.

Зі змісту матеріалів справи вбачається, що вироку суду набрав законної сили 04 вересня 2012 року (т.2 а.п.304).

12 вересня 2012 року Комсомольським районним судом м.Херсона копію вироку скеровано до прокуратури Херсонської області для виконання в частині речових доказів та начальнику Суворовського РВ ХМВ УМВС України в Херсонській області разом з розпорядженням для виконання (т.2 а.п.306-307). Також 12 вересня 2012 року до ДПІ м.Херсона скеровано виконавчий лист та копію вироку (т.2 а.п.309-312).

22 жовтня 2012 року копію вироку надіслано начальнику УМВС України в Херсонській області для виконання в частині позбавлення спеціального звання (т.2 а.п.314).

24 грудня 2013 року до Комсомольського районного суду м.Херсона Відділом державної виконавчої служби Суворовського районного управління юстиції у м.Херсні скеровано постанову державного виконавця про повернення виконавчого документа (т.2 а.п.333-335).

Інші відомості, що стосуються виконання вироку в межах строку, передбаченого ст. 80 КК України в матеріалах справи відсутні.

Згідно відповіді в.о. голови Херсонського міського суду Херсонської області ОСОБА_10 за № 09-13/64494/21-вих від 29 грудня 2021 року 12 вересня 2012 року, копію вироку від 19.06.2012 та копію ухвали апеляційного суду Херонської області від 04.09.2012 було направлено до Суворовського РВ ХМВ УМВС України в Херсонській області для виконання, в частині основного покарання. Станом на 29.12.2021 року відомості щодо виконання в матеріалах справи відсутні.

12.09.2012 до ДПІ м.Херсона було направлено виконавчий лист по справі, для виконання в частині конфіскації майна. Постановою старшого державного виконавця відділу державної виконавчої служби Суворовського районного управління юстиції у м.Херсоні від 20.12.2013 виконавчий лист повернений до Комсомольського районного суду м.Херсона.

22.10.2012 копію вироку від 19.06.2012 та копію ухвали апеляційного суду Херсонської області від 04.09.2012 направлено до УМВС України в Херсонській області для виконання в частині позбавлення спеціального звання. Станом на 29.12.2021 відомості щодо виконання в матеріалах справи відсутні.

Також, 12.09.2012 до ДПІ м.Херсона було направлено виконавчі листи на виконання вироку суду в частині передачі телефона та ноутбука на користь держави та стягнення судових витрат. Станом на 29.12.2021 відомості щодо виконання в матеріалах справи відсутні.

12.09.2012 копію вироку від 19.06.2012 та копію ухвали апеляційного суду Херсонської області від 04.09.2012 направлено до прокуратури Херсонської області для виконання в частині речових доказів. Станом на 29.12.2001 відомості щодо виконання в матеріалах справи відсутні (т.2 а.п.337).

17 січня 2022 року на запит Херсонської окружної прокуратури Херсонським міським судом Херсонської області до Філії ДУ «Центр пробації» Міністерства юстиції України скеровано копію вироку від 19.06.2012 для виконання (т.2 а.п.339).

Крім того, апеляційним судом враховано відомості, які надано стороною обвинувачення 06 серпня 2025 року, в ході апеляційного провадження.

Так, згідно копії відповіді заступника начальника Головного управління Національної поліції в Херсонській області ОСОБА_11 №2877/03/3-2025 від 23 травня 2025 року, встановити чи надходив до територіальних підрозділів ГУНП в Херсонській області (на той час УМВС України в Херсонській області) для виконання вирок Комсомольського районного суду м.Херсона від 19 червня 2012 року стосовно ОСОБА_8 не представляється можливим, у зв`язку з тим, що журнали обліку вхідних документів зберігаються не більше 3 років.

У ході перевірки ОСОБА_8 по централізованим розшуковим облікам встановлено, що в обліках Національної поліції України та МВС України відсутня інформація про оголошення та припинення розшуку зазначеної особи, на теперішній час оперативно-розшукові заходи щодо встановлення його місцезнаходження не проводяться.

Згідно відповіді начальника Управління забезпечення примусового виконання рішень у Херсонській області, в Автономній Республіці Крим та місті Севастополі ОСОБА_12 за №22146/04.2-26 від 21 травня 2025 року, згідно даних Автоматизованої системи виконавчого провадження (далі - АСВП) на примусовому виконанні Суворовського районного відділу державної виконавчої служби міста Херсона Головного територіального управління юстиції у Херсонській області перебувало виконавче провадження №34805346 (дата відкриття: 18.10.2012) з виконання виконавчого листа №2114/4045/12, виданого 12 вересня 2012 року Комсомольським районним судом міста Херсона, про конфіскацію на користь держави всього особистого майна належного засудженому ОСОБА_8 , яке завершене 20 грудня 2013 року з підстав передбачених пунктом 2 частини першої статті 47 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції Закону №606-ХIV від 21.04.1999).

Під час виконання зазначеного виконавчого провадження державним виконавцем здійснено опис та арешт нерухомого майна, належного боржнику, а саме: 1/5 частини квартири АДРЕСА_2 та передано на реалізацію.

Відповідно до інформації, що міститься в АСВП, 06 листопада 2013 року на адресу ДПІ у місті Херсоні направлено лист з пропозицією щодо залишення за стягувачем нереалізованого майна боржника ОСОБА_8 , однак відповідь на вказаний лист станом на 20.12.2013 на адресу відділу не надійшла, у зв`язку з чим державним виконавцем прийнято рішення про повернення виконавчого документа стягувачу.

Згідно пункту 2 розділу ХІ Правил ведення діловодства та архіву в органах державної виконавчої служби та приватними виконавцями, строк зберігання виконавчих проваджень, переданих до архіву органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, становить три роки, крім виконавчих проваджень за постановами про накладення адміністративного стягнення, строк зберігання яких один рік.

Виконавче провадження №34805346 знищене за закінченням терміну зберігання, тому надати більш детальну інформацію та копії відповідних постанови не видається за можливе.

Повторно вищевказаний виконавчий документ на виконання органів державної виконавчої служби міста Херсона не надходив та станом на 21 травня 2025 року на виконанні не перебуває.

Проаналізувавши зазначені відомості, суд приходить до висновку, що вони не свідчать про наявність обставин передбачених ч.3-4 ст.80 КК України, у зв`язку із чим доводи прокурора про те, що відомості, які наявні в матеріалах справи №2114/4045/12 спростовують висновки суду є безпідставними.

Що стосується зауваження прокурора про те, що про розгляд справи не було належним чином повідомлено захисника ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_9 то суд апеляційної інстанції хоч і приймає їх до уваги, проте у даному випадку вказана обставина не свідчить про істотне порушення судом першої інстанції вимог Кримінального процесуального кодексу України.

Дійсно, положеннями ч.5 ст.539 КПК України визначено, що у судове засідання для розгляду питань, які виникають під час та після виконання вироку викликаються засуджений, його захисник, законний представник, прокурор.

Зі змісту матеріалів провадження вбачається, що справа за клопотанням ОСОБА_8 про звільнення його від відбування покарання у зв`язку із закінченням строків давності виконання вироку перебувала на розгляді Херсонського міського суду Херсонської області з 31 січня 2022 року.

Захист засудженого ОСОБА_8 станом на лютий 2022 року на підставі договору здійснював адвокат ОСОБА_13 (а.п.56). Захисник ОСОБА_13 зокрема приймав участь у судовому засіданні від 09 лютого 2022 року.

Згідно з матеріалами справи розгляд справи з початком повномасштабного вторгнення рф не здійснювався та його було відновлено в лютого 2024 року.

26 березня 2024 року суд зваживши на позицію засудженого ОСОБА_8 , який не заперечував проти розгляду справи за відсутності захисника, розглянув клопотання засудженого та звільнив ОСОБА_8 від відбування покарання у зв`язку із закінченням строків давності виконання вироку.

Надаючи оцінку вказаним обставинам, суд апеляційної інстанції виходить із того, що істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону є такі порушення вимог цього Кодексу, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення (ч.1 ст.412 КПК України).

Згідно з ч.2 ст.412 КПК України судове рішення у будь-якому разі підлягає скасуванню, якщо судове провадження здійснено за відсутності захисника, якщо його участь є обов`язковою.

В той же час випадки обов`язкової участі захисника в кримінальному провадженні наведені в ст.52 КПК України.

Так, участь захисника є обов`язковою у кримінальному провадженні щодо особливо тяжких злочинів. У цьому випадку участь захисника забезпечується з моменту набуття особою статусу підозрюваного.

В інших випадках обов`язкова участь захисника забезпечується у кримінальному провадженні:

1) щодо осіб, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні кримінального правопорушення у віці до 18 років, - з моменту встановлення факту неповноліття або виникнення будь-яких сумнівів у тому, що особа є повнолітньою;

2) щодо осіб, стосовно яких передбачається застосування примусових заходів виховного характеру, - з моменту встановлення факту неповноліття або виникнення будь-яких сумнівів у тому, що особа є повнолітньою;

3) щодо осіб, які внаслідок психічних чи фізичних вад (німі, глухі, сліпі тощо) не здатні повною мірою реалізувати свої права, - з моменту встановлення цих вад;

4) щодо осіб, які не володіють мовою, якою ведеться кримінальне провадження, - з моменту встановлення цього факту;

5) щодо осіб, стосовно яких передбачається застосування примусових заходів медичного характеру або вирішується питання про їх застосування, - з моменту встановлення факту наявності в особи психічного захворювання або інших відомостей, які викликають сумнів щодо її осудності;

6) щодо реабілітації померлої особи - з моменту виникнення права на реабілітацію померлої особи;

8) щодо осіб, стосовно яких здійснюється спеціальне досудове розслідування або спеціальне судове провадження, - з моменту прийняття відповідного процесуального рішення;

9) у разі укладення угоди між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості - з моменту ініціювання укладення такої угоди.

Розгляд клопотання засудженого про звільнення від відбування покарання у зв`язку із закінченням строків давності виконання вироку до вказаного переліку не віднесено.

Слід зазначити, що участь захисника під час судового розгляду є одним із елементів забезпечення права на захист обвинуваченого, засудженого. Водночас, зміст цього права розкривається у ст.20 КПК України, який полягає у наданні підозрюваному, обвинуваченому, виправданому та засудженому можливості надати усні або письмові пояснення з приводу підозри чи обвинувачення, право збирати і подавати докази, брати особисту участь у кримінальному провадженні, користуватись правовою допомогою захисника, реалізовувати інші процесуальні права, передбачені цим Кодексом.

Тобто, у випадках не охоплених ст.52 КПК України, реалізація права на захист у виді використання правової допомоги захисника залежить від волевиявлення обвинуваченого, засудженого.

У даному випадку, зі змісту матеріалів провадження вбачається, що з клопотанням про звільнення від відбування покарання звернувся сам засуджений ОСОБА_8 . Крім того, саме засуджений реалізуючи своє право на захист, звертався до суду із відповідними заявами про долучення документів та змін до клопотання.

Більш того, засуджений ОСОБА_8 приймав особисту участь у судових засіданнях, щодо розгляду його клопотання, зокрема 26 березня 2024 року. У вказаному судовому засіданні суд першої інстанції з`ясував думку засудженого щодо можливості розгляду справи за відсутності захисника. ОСОБА_8 просив здійснити розгляд клопотання за відсутності захисника.

На переконання суду апеляційної інстанції, з огляду на волевиявлення засудженого, а також самостійну реалізацію ним права на захист, судом не було порушено право на захист ОСОБА_8 .

Невиконання судом вимог ч.5 ст.539 КПК України у даному випадку не призвело до істотного порушення прав засудженого, а тому вказана обставина не є такою, що перешкодила суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.

Також слід звернути увагу, що у даній справі суд апеляційної інстанції здійснював виклики адвоката ОСОБА_9 усіма можливими способами. Поруч із цим, надіслана захиснику кореспонденція не вручена, а наявний в матеріалах справи номер мобільного телефону не відповідає.

Зі змісту матеріалів провадження також вбачається, що аналогічні заходи були здійснені і Верховним Судом під час розгляду касаційної скарги прокурора, однак надіслана адвокату ОСОБА_9 кореспонденція також повернута.

Апеляційний суд також здійснював виклики адвоката ОСОБА_9 в судові засідання. При цьому на адресу суду надійшла заява ОСОБА_9 відповідно до якої адвокат повідомив, що на даний час перебуває в Німеччині в режимі тимчасового притулку та прибути в судове засідання не має можливості. ОСОБА_14 просив розглядати справу без нього.

Враховуючи вищевикладене, апеляційний суд не вбачає істотних порушень норм матеріального чи процесуального права, які були би безумовними підставами для скасування оскарженої ухвали та призначення нового розгляду справи, про що йдеться в апеляційній скарзі прокурора.

Постановлена судом першої інстанції ухвала є законною та обґрунтованою, а тому у задоволенні апеляційної скарги прокурора слід відмовити.

Керуючись ч.2 ст. 376, ст.ст. 404, 405, 407 КПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу прокурора залишити без задоволення, а ухвалу Херсонського міського суду Херсонської області від 26 березня 2024 року, якою ОСОБА_8 звільнено від відбування покарання у зв`язку із закінченням строків давності виконання вироку Комсомольського районного суду м.Херсон від 19 червня 2012 року без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції.

Судді

ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3