Житомирський апеляційний суд
Справа №274/2749/25 Головуючий у 1-й інст. ОСОБА_1
Номер провадження №11-сс/4805/325/25
Категорія в порядку КПК України Доповідач ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 травня 2025 року Житомирський апеляційний суд

в складі: головуючого-судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю: секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 (дистанційно),

підозрюваного ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в залі суду в м. Житомирі судове провадження №274/2749/25 за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_8 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 22 квітня 2025 року, якою задоволено клопотання старшого слідчого СВ Бердичівського РВП ГУНП в Житомирській області ОСОБА_9 та застосовано до підозрюваного

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Бердичів Житомирської області, непрацюючого, громадянина України, із базовою середньою освітою, неодруженого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , в силу ст.89 КК України не судимого,

запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, до 19.06.2025 року включно, без визначення розміру застави,

в с т а н о в и в:

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_8 просить ухвалу слідчого судді скасувати та постановити нову, якою застосувати до підозрюваного ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді нічного домашнього арешту. В разі незадоволення вказаної вимоги, просить застосувати альтернативний запобыжний захыд у виды застави. Вважає, що ухвала не відповідає вимогам кримінального процесуального закону, оскільки ризики, передбачені ст.177 КПК України не доведені та недоведено, що більш м`який запобіжний захід не зможе забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного.

В ухвалі слідчого судді зазначено, що слідчий СВ Бердичівського РВП ГУ НП в Житомирській області звернувся до суду з клопотанням про застосування до підозрюваного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжного заходу у виді тримання під вартою строком на 60 днів, без визначення застави.

В обгрунтування клопотання слідчій зазначив, що СВ Бердичівського РВП ГУНП в Житомирській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000397 від 21.04.2025, за ознаками злочину, передбаченого ч.3 ст.15, ч.1 ст. 115 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що 20.04.2025 близько 23-ї години ОСОБА_7 знаходився неподалік парку ім. Т. Г.

Шевченка по вул. Торговій в м. Бердичеві. В цей час та місці він побачив раніше невідомого йому ОСОБА_10 , який йшов по вул. Торговій йому назустріч. Між ними на грунті раптово виниклих неприязних відносин виникла сварка. ОСОБА_10 , намагаючись ії уникнутити, відштовхнув від себе ОСОБА_7 та побіг в напрямку вул. Житомирська в м.Бердичеві. У ході даної сварки у ОСОБА_7 виник злочинний умисел, направлений на умисне вбивство ОСОБА_10 . Після чого, ОСОБА_7 , реалізовуючи свій злочинний умисел, спрямований а умисне вбивство ОСОБА_10 , дістав ножа, який лежав в кишені, взяв його в руку та побіг за ОСОБА_10 та, наздогнавши останнього неподалік входу до парку ім. Т. Г. Шевченка, що вул.Житомирській в м. Бердичеві, наніс один удар у місця розташування життєво-важливих органів ОСОБА_10 - в грудну клітину. Однак, не зміг довести свій злочинний умисел до кінця з причин, що не залежали від його волі, оскільки в конфлікт втрутився ОСОБА_11 , який відтягнув ОСОБА_7 від ОСОБА_10 , таким чином припинив злочинні дії.

У результаті вказаних дій ОСОБА_7 заподіяв ОСОБА_10 тілесні ушкодження у вигляді проникаючої колото-різаної рани лівої половини грудної клітини, різаної рани лівого плеча, лівобічного пневмотораксу.

21.04.2025 ОСОБА_7 було затримано в порядку ст. 208 КПК України та 21.04.2025 йому повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.15, ч.1 ст.115 України.

Необхідність застосування до підозрюваного запобіжного заходу у виді тримання під вартою мотивовано тим, підозра є обгрунтованою та наявні ризики, передбачені п.1,3,5 ч.1 ст.177 КПК України, а саме : можливість переховуватися від органів досудового розслідування і суду; незаконно впливати на потерпілого та свідків; продовжити чи вчинити нове кримінальне правопорушення.

Заслухавши доповідача, доводи підозрюваного ОСОБА_7 та його захисника ОСОБА_8 в підтримання апеляційної скарги, думку прокурора ОСОБА_6 в заперечення апеляційної скарги, перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали клопотання слідчого, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга захисника не підлягає задоволенню з таких підстав.

Приймаючи рішення про задоволення клопотання органу досудового розслідування про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо підозрюваного ОСОБА_7 слідчим суддею в повній мірі дотримано вимоги ст.ст 177, 178, 183, 194, 197 КПК України.

Відповідно до ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ч.1 ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Слідчим суддею було встановлено, що існує обґрунтована підозра у вчиненні ОСОБА_7 особливо тяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від 7 до 15 років.

У п. 175 рішення Європейського суду з прав людини від 21.04.2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення.

Наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.15, ч.1 ст.115 КК України, підтверджується зібраними доказами, копії яких містяться в матеріалах клопотання слідчого.

Також, слідчим суддею враховано особу підозрюваного ОСОБА_7 , який не працює, не має міцних соціальних зв`язків, за місцем проживання характеризується негативно, не має утриманців, а також доведеність прокурором високого ступеню ризиків, передбачених п.п.1,3,5 ч.1 ст.177 КПК України, а саме: можливість переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; незаконно впливати на потерпілого та свідків; продовжити кримінальне правопорушення у якому підозрюється чи вчинення нового кримінального правопорушення.

За таких обставин, слідчий суддя дійшов обґрунтованого висновку про застосування до підозрюваного запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Так, ризик можливого переховування обґрунтований тим, що під тяжкістю можливого покарання підозрюваний може переховуватися від органу досудового розслідування та суду.

Ризик незаконного впливу на потерпілого та свідків, обґрунтований тим, що обвинувачений ОСОБА_7 може впливати на останніх з метою зміни показів, оскільки вказані особи ще не допитані судом.

Ризик щодо продовження вчинення кримінального правопорушення у якому підозрюється, або вчинення іншого кримінального правопорушення обґрунтовується тим, що ОСОБА_7 матиме можливість довести свій намір до кінця - умисно протиправно заподіяти смерть потерпілому ОСОБА_10 . Також підозрюваний офіційно не працює та немає доходу, а тому може вчиняти інші злочини.

За таких обставин, колегія суддів повністю погоджується з висновками слідчого судді про те, що з огляду на тяжкість покарання, передбаченого за кримінальне правопорушення, у вчиненні якого обґрунтовано підозрюється ОСОБА_7 , даних про особу останнього, та доведеність прокурором наявності ризиків, передбачених п.п.1,3,5 ч. 1 ст. 177 КПК України, жоден з інших більш м`яких запобіжних заходів ніж тримання під вартою не зможе забезпечити його належної процесуальної поведінки.

Отже, доводи апелянта про те, що прокурором не доведено ризиків, передбачених ст.177 КПК України, колегія суддів вважає безпідставними.

Доводи апеляційної скарги захисника про необхідність визначення розміру застави, колегія суддів вважає безпідставними, оскільки дії підозрюваного ОСОБА_7 носили насильницький характер, внаслідок чого заподіяно шкоду здоров`ю потерпілого, а тому відповідно до п.1 ч.4 ст.183 КПК України слідчий суддя має право не визначати розмір застави.

Доводи апеляційної скарги захисника по те, що слідчим суддею не враховано, що підозрюваний ОСОБА_7 має постійне місце проживання в м. Бердичів, відсутність судимостей, молодий вік, колегія суддів вважає безпідставними, оскільки зазначені обставини не свідчать про зменшення ризиків, встановлених слідчим суддею, а лише характеризують особу. Більш того, вказані дані про особу ОСОБА_7 враховані слідчим суддею при застосуванні запобіжного заходу.

Доводи апелянта про те, що до ОСОБА_7 може бути застосований більш м`який запобіжний захід ніж тримання під вартою, колегія суддів вважає безпідставними, оскільки слідчим суддею при розгляді клопотання та апеляційним судом не встановлено достатніх стримуючих факторів від порушень з боку підозрюваного своїх зобов`язань в разі застосування більш м`якого запобіжного заходу. Не наведено доводів, які б вказували на належну процесуальну поведінку підозрюваного в разі обрання йому більш м`якого запобіжного заходу і в апеляційній скарзі.

Колегія суддів звертає увагу, що відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини, право людини на свободу є основоположним, але не абсолютним та може бути обмежено з огляду на суспільний інтерес.

Крім того, у розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшують ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. Так, у справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року Європейським судом з прав людини зазначено, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування.

Таким чином, доводи апеляційної скарги не можуть бути визнані колегією суддів достатніми для скасування оскаржуваного судового рішення, яке є законним та обґрунтованим.

Керуючись ст.ст. 404, 407, 422 КПК України, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 22 квітня 2025 року, якою застосовано до підозрюваного ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, до 19.06.2025 року включно, без визначення розміру застави без зміни.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді :