Справа № 346/1519/25
Провадження № 11-кп/4808/380/25
Категорія ст. 309 ч.2 КК України
Головуючий у 1 інстанції ОСОБА_1
Суддя-доповідач
23 вересня 2025 року м. Івано-Франківськ
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Івано Франківського апеляційного суду в складі:
головуючого судді ОСОБА_3 ,
суддів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,
секретаря судового засідання ОСОБА_6 ,
з участю прокурора ОСОБА_7 ,
обвинуваченого ОСОБА_8 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції кримінальне провадження за апеляційною скаргою заступника керівника Івано Франківської обласної прокуратури ОСОБА_9 на вирок Коломийського міськрайонного суду від 02 червня 2025 року, згідно якого
ОСОБА_8 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець с. Воскресинці, Коломийського району, Івано Франківської області, зареєстрований за адресою. АДРЕСА_1 , громадянин України, з вищою освітою, непрацюючий, неодружений, раніше не судимий,
обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 309 КК України,
в с т а н о в и л а :
вироком суду ОСОБА_8 визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 309 КК України і призначено йому покарання із застосуванням ст. 69 КК України нижче найнижчої межі, передбаченої санкцією статті, у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17000 гривень.

Стягнуто із ОСОБА_8 на користь держави 1591 грн.80 коп. витрат на проведення експертиз.

Судом встановлено, що ОСОБА_8 , незаконно придбав та зберігав психотропні речовини без мети збуту у великих розмірах, за наступних обставинах.

ОСОБА_8 , посягаючи на встановлені законодавством України суспільні відносини у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів і прекурсорів, суспільні відносини, що охороняють здоров`я населення України, в порушення вимог ст. ст.7,12,17,25 Закону України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори» від 15.02.1995 N? 60-95-ВР (в редакції Закону № 530-У від 22.12.2006 ), Закону України «Про заходи протидії незаконному обігу наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів, а також зловживання ними» від 15.02.1995, наказу Міністерства охорони здоров`я України №481 від 20.08.2008 та наказу Міністерства охорони здоров`я України № 634 від 29.07.2010, з наступними змінами та доповненнями до наведених нормативних актів, маючи умисел, спрямований на незаконне придбання та зберігання без змети збуту психотропних речовин, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, за невстановлених досудовим розслідуванням обставин, у невстановленої досудовим розслідуванням особи, матеріали відносно якої виділено в окремо провадження, 11 лютого 2025 року о 14.20 год., шляхом отримання поштового відправлення у відділенні N?4 ТОВ «НОВА ПОШТА», що по вул. Січових Стрільців,39, в м. Коломия, Івано-Франківської області, незаконно придбав полімерний пакет із вмістом особливо небезпечної психотропної речовини, обіг якої заборонено - PVP (1-феніл-2-піролідин-1-іл-пентан-1-он), який зберігав при собі без мети збуту для особистого вживання.

11.02.2025 року, близько 14.25 год., по вул. С.Стрільців в м. Коломия працівниками поліції було зупинено ОСОБА_8 , при якому було виявлено та вилучено поліетиленовий пакет із вмістом кристалічної речовини білого кольору, яка згідно з висновком експерта містить особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якої заборонено - PVP (1-феніл-2-піролідин-1-іл-лентан-1-он) в кількості 5,4875 грама.

В апеляційній скарзі прокурор вважає вирок суду першої інстанції від 02.06.2025 року щодо ОСОБА_8 за ч.2 ст. 309 КК України таким, що підлягає скасуванню з підстав істотного порушення вимог кримінального процесуального закону, неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність, невідповідністю призначеного покарання особі обвинуваченого та тяжкості вчиненого кримінального правопорушення внаслідок м`якості.

Зазначає, що призначаючи покарання обвинуваченому суд врахував його молодий вік, те, що він вперше притягується до кримінальної відповідальності, позитивно характеризується по місцю проживання, а також обставини, які пом`якшують покарання обвинуваченого : визнання вини, щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину.

Проте, суд не зазначив мотивів з яких ці обставини істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину.

Звертає увагу суду на те, що ОСОБА_8 засуджений за незаконне придбання, зберігання психотропних речовин у великих розмірах, а саме особливо небезпечної психотропної речовини, обіг якої заборонено PVP в кількості 5,4875 грама.

Просить скасувати вирок Коломийського міськрайонного суду від 02.06.2025 року стосовно ОСОБА_8 за ч.2 ст. 309 КК України.

Ухвалити новий вирок, яким призначити покарання ОСОБА_8 за ч.2 ст. 309 КК України у виді штрафу в розмірі 4000 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 68 000 гривень. В решті вирок залишити без зміни.

Під час апеляційного розгляду:

- прокурор підтримав подану апеляційну скаргу, просив її задовольнити, а вирок суду першої інстанції від 02.06.2025 року скасувати та призначити обвинуваченому більш суворе покарання;

- обвинувачений ОСОБА_8 заперечив з приводу поданої апеляційної скарги прокурора, вважає, що її слід залишити без задоволення, а вирок суду першої інстанції без змін.

Заслухавши суддю - доповідача, пояснення учасників апеляційного провадження, перевіривши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу прокурора слід задовольнити частково з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судове рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Кримінальне провадження щодо ОСОБА_8 розглянуто в порядку ст.349 ч.3 КПК України, де судом визнано недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, оскільки під час судового розгляду в суді першої інстанції обвинувачений правильно зрозумів зміст обставин кримінального провадження, і у зв`язку із повним визнанням вини, вважав недоцільним дослідження в судовому засіданні доказів, зібраних на досудовому розслідуванні, і що в подальшому він не матиме права оскаржити фактичні обставини кримінального провадження в апеляційному порядку. Інші учасники судового розгляду проти цього не заперечили.

Колегія суддів не вбачає порушень проведення судом судового розгляду в порядку ст.349 ч.3 КПК України, а тому вирок суду у цій частині не переглядатиметься судом апеляційної інстанції, відповідно до вимог ст. 404 ч.1 КПК України.

Висновок суду про доведеність винуватості ОСОБА_8 у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 309 КК України, за викладених у вироку обставин, є вірним, відповідає фактичним обставинам даного провадження і підтверджений наявними у кримінальному провадженні доказами.

Однак, згідно вимог ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Даних вимог закону суд першої інстанції не дотримався та в порушення загальних засад призначення покарання, призначив обвинуваченому явно несправедливе та надмірно м`яке покарання, із застосуванням ст.69 КК України, не вмотивувавши належним чином таке рішення.

Тому, доводи апеляційної скарги прокурора про невідповідність призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого через м`якість та неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність є обґрунтованими.

Як вбачається з оскаржуваного вироку, при призначенні та визначенні виду покарання обвинуваченому ОСОБА_8 , суд врахував характер та тяжкість вчиненого злочину, фактичні обставини справи, а також те, що обвинувачений є особою молодого віку, неодружений, по місцю проживання характеризується позитивно, на обліку в психоневрологічному кабінеті не перебуває, однак з 2023 року перебуває на диспансерному обліку в наркологічному кабінеті в групі профілактичного спостереження, вперше притягується до кримінальної відповідальності.

Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_8 , відповідно до ст.66 КК України, суд першої інстанції визнав повне визнання вини, щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого, відповідно до ст. 67 КК України, судом не встановлено.

Однак, призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_8 із застосуванням ст. 69 КК України, суд першої інстанції не вказав, які саме обставини справи або дані про особу винного він визнає такими, що дають підстави для призначення покарання нижчого від найнижчої межі встановленої в санкції ч.2 ст. 309 КК України, тим самим допустив істотні порушення вимог кримінально процесуального закону.

Згідно, вимог ст. 69 КК України, за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості злочину, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, може призначити основне покарання нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті Особливої частини цього Кодексу.

При призначенні покарання суд в кожному випадку і щодо кожного засудженого, який визнається винним у вчиненні злочину, повинен дотримуватися вимог ст. 65 КК України, а саме: враховувати характер і ступінь суспільної небезпечності вчиненого злочину, особу засудженого та обставини справи, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, оскільки саме через останні реалізується принцип законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання. Призначене судом покарання повинно бути достатнім, для виправлення засуджених і попередження вчинення ними нових злочинів.

Цих вимог закону судом першої інстанції належним чином не дотримано.

Окрім цього, при призначенні покарання обвинуваченому із застосуванням ст. 69 КК України, судом першої інстанції не враховано фактичні обставини кримінального провадження, а саме те, що ОСОБА_8 незаконно придбав, зберігав психотропні речовини у великих розмірах, а саме особливо небезпечні психотропні речовини, обіг яких заборонено PVP (1 феніл -2- піролідин-1 іл-пентан-1- он) в кількості 5,4875 грама.

Також, в оскаржуваному вироку судом не вмотивовано яким чином обставини, які пом`якшують покарання, визнано одночасно й підставами для застосування положень ст. 69 КК України, тобто такими, які істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_8 колегія суддів враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відповідно до вимог ст. 12 КК України відноситься до нетяжких злочинів, особу обвинуваченого, який вперше притягується до кримінальної відповідальності, позитивно характеризується по місцю проживання, на обліку в психоневрологічному кабінеті не перебуває, однак з 2023 року перебуває на диспансерному обліку в наркологічному кабінеті в групі профілактичного спостереження та обставини, які пом`якшують та обтяжують відповідальність обвинуваченого.

Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченого, колегія суддів визнає повне визнання вини, щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_8 відповідно до ст. 67 КК України колегією судів не встановлено.

Статтею 17 Закону від 23 лютого 2006 року «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» (далі - Суд) передбачено, що «при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Суду як джерело права».

У справі «Бакланов проти Росії» (рішення від 09 червня 2005 року), так і в справі «Фрізен проти Росії» (рішення від 24 березня 2005 року) Суд зазначив, що «досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значимим, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було свавільним». У справі «Ізмайлов проти Росії» (п. 38 рішення від 16 жовтня 2008 року) Суд вказав, що «для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий надмірний тягар для особи».

З врахуванням наведеного, доводи прокурора про те, що суд першої інстанції безпідставно застосував ст. 69 КК України та призначив обвинуваченому явно несправедливе покарання є підставними, а тому колегія суддів вважає, що покарання ОСОБА_8 слід призначити в межах санкції ч.2 ст. 309 КК України.

На думку колегії суддів таке покарання відповідатиме вимогам ст.ст. 50, 65 КК України та буде необхідне й достатнє для виправлення обвинуваченого та попередження нових злочинів, а також справедливим щодо досягнення мети покарання.

З огляду на викладене, апеляційна скарга прокурора є обґрунтованою, і наведені в ній доводи дають підстави для її часткового задоволення, а тому вирок суду першої інстанції, слід скасувати в частині призначеного покарання та ухвалити новий вирок.

Керуючись ст.ст.373,374, 405, 407,409, 413, 414, 418,420 КПК України, колегія суддів

ухвалила :

Апеляційну скаргу прокурора задовольнити частково.

Вирок Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 02 червня 2025 року щодо ОСОБА_8 скасувати в частині призначеного покарання внаслідок м`якості, та ухвалити новий вирок.

Визнати ОСОБА_8 винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 309 КК України та призначити йому покарання у виді штрафу в розмірі двох тисяч неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 34 000 (тридцять чотири тисячі) гривень.

В решті вирок суду першої інстанції залишити без змін.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Вирок набирає законної сили з моменту його проголошення, та може бути оскаржений до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня його проголошення.

Головуючий ОСОБА_3

Судді: ОСОБА_4

ОСОБА_5