Справа № 197/332/25
Провадження № 1-кп/197/24/25
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 червня 2025 року с-ще Широке

Широківський районний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду с-ща Широке обвинувальний акт у кримінальному провадженні за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Москва, Російської Федерації, громадянина України, із середньо-спеціальною освітою, не одруженого, не працюючого, не маючого на утриманні неповнолітніх дітей, військовослужбовця в/ч НОМЕР_1 курсанта 1 навчальної роти 4 навчального батальйону школи індивідуальної підготовки солдат, не є інвалідом та не депутат, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , відповідно до ст. 89 КК України раніше не судимого,

у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України,

встановив:

з метою забезпечення оборони держави, підтримання бойової і мобілізаційної готовності Збройних Сил України та інших військових формувань 24.02.2022 Президентом України видано Указ № 69/2022 про оголошення на території України загальної мобілізації.

На виконання цього Указу Президента України та визначених завдань, з урахуванням стану здоров`я та інших даних, а також відсутності визначених ст. 23 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію" №3543-XII від 21.10.1993 підстав для відстрочки або звільнення від призову на військову службу під час мобілізації, здійснено призов ОСОБА_4 на військову службу під час мобілізації, яку згідно наказу командира військової частини НОМЕР_1 призначений на посаду курсанта 1 навчальної роти 4 навчального батальйону школи індивідуальної підготовки солдат військової частини НОМЕР_1 ЗС України.

Крім цього, відповідно до наказу № 338 о/с командира в/ч НОМЕР_1 від 14.11.2024 солдата ОСОБА_4 , який перебуває в розпорядженні командира в/ч НОМЕР_1 , вважати таким, що самовільно залишив військову частину 14.11.2024 відповідно до ч. 2 ст. 24 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" призупинено військову службу, вказано вважати таким, що не виконує (не несе) обов`язків військової служби, який самовільно залишив військову службу або місце служби.

Згідно ст. 24 ч. 1 п. 2 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" №2232-XII від 25.03.1992 з 12.10.2024 ОСОБА_4 набув статусу військовослужбовця і під час проходження військової служби повинен, окрім іншого, дотримуватися вимог ст.ст. 6, 11, 16, 49, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженого Законом України № 548-XIV від 24.03.1999, ст. ст. 1, 3, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, затвердженого Законом України № 551-XIV від 24.03.1999, які вимагають від нього свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, бути хоробрим, ініціативним і дисциплінованим, постійно бути зразком високої культури, скромності і витримки, берегти військову честь, захищати свою і поважати гідність інших людей, бути ввічливим і дотримуватись військового етикету, поводитися з гідністю і честю, не допускати самому і стримувати інших від негідних вчинків.

Так, у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України Указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 на всій території України введено воєнний стан, який у подальшому неодноразово продовжувався до теперішнього часу.

Досудовим розслідуванням встановлено, що 16.02.2025, приблизно о 22:00, ОСОБА_4 перебував поблизу домоволодіння, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , де мешкає потерпілий ОСОБА_5 , де через металевий паркан на території домоволодіння помітив бензопилу РОСТЕХ БП-4500М.

Після чого, у ОСОБА_4 раптово виник злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, реалізуючи який, він перестрибнув через металевий паркан вказаного домоволодіння, тим самим потрапив на територію, де скориставшись відсутністю власника та ймовірних свідків очевидців, впевнившись, що за його діями ніхто не спостерігає, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, всупереч інтересам власника, діючи умисно, таємно, в умовах воєнного стану, із корисливих мотивів, з метою особистого збагачення, викрав бензинову ланцюгову пилу марки "РОСТЕХ БП-4500М" разом з шиною до пили 40 с. марки "Duromatic" та ланцюгом до пили марки "Stihl", вартість яких, відповідно до висновку судово-товарознавчої експертизи №692/25 від 10.03.2025 становить 3812,20 гривень, після чого, утримуючи викрадене майно при собі з місця вчинення кримінального правопорушення зник, обернувши викрадене майно на свою користь та розпорядившись ним на свій розсуд, чим спричинив потерпілому ОСОБА_5 , майнову шкоду на суму 3812,20 гривень.

У судовому засіданні обвинувачений свою винуватість у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення визнав повністю, щиро розкаявся і повідомив, що дійсно, йдучи повз вказаного домоволодіння ОСОБА_5 , побачив бензопилу, та відразу вирішив викрасти її. Тому, перестрибнув через паркан, забрав її і тим самим способом покинув домоволодіння. Після чого останню продав знайомому, звідки її вилучили працівники поліції. Шкодує про скоєне, вибачався і просить суворо не карати.

Потерпілий у судове засідання не з`явився, надав письмову заяву про розгляд справи за його відсутності, у зв`язку з чим, з урахуванням думки присутніх учасників, які не мали заперечень проти цього, судом була постановлена ухвала на місці без виходу до нарадчої кімнати про проведення судового засідання за відсутності потерпілого. У письмовій заяві потерпілий вказав, що вважає недоцільним дослідження доказів щодо всіх обставин справи, йому зрозумілі наслідки спрощеного розгляду справи щодо обмежень в праві на оскарження вироку у справі в апеляційному порядку.

Враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_4 в повному обсязі визнає свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення при обставинах, викладених у обвинувальному акті, та беручи до уваги, що інші учасники не оспорювали фактичні обставини провадження, і судом встановлено, що учасники судового провадження, в тому числі обвинувачений правильно розуміють зміст цих обставин і відсутні сумніви щодо добровільності їх позиції, роз`яснивши їм положення ч. 3 ст. 349 КПК України про те, що в такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати фактичні обставини провадження в апеляційному порядку, вислухавши думку учасників судового провадження, які не заперечували проти розгляду кримінального провадження в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України, суд визнає недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин провадження, які ніким не оспорюються, а здійснити розгляд справи в порядку ч. 3 ст. 349 КПК України.

Суд, допитавши обвинуваченого та дослідивши матеріали кримінального провадження, що характеризують особу обвинуваченого, прийшов до висновку, що винуватість ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення при обставинах, викладених у обвинувальному акті, доведена повністю.

Дії ОСОБА_4 суд кваліфікує за ч. 4 ст. 185 КК України, оскільки він своїми умисними діями таємного викрав чуже майно (крадіжка), вчинене в умовах воєнного стану.

При призначенні обвинуваченому покарання, суд, на підставі ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчинення кримінального правопорушення, яке відповідно до ст.12 КК України за ч. 4 ст. 185 КК України відноситься до тяжких злочинів, особу обвинуваченого, який щиро розкаюється, вказує, що виправиться, за місцем проживання характеризується задовільно, не працює, не є інвалідом, відповідно до ст. 89 КК України раніше не судимого. В якості обставини, що пом`якшує покарання обвинуваченого, згідно ст. 66 КК України, суд визнає його щире каяття. Обставин, що обтяжують покарання, згідно ст. 67 КК України не встановлено.

Суд також в силу ч. 6 ст. 368 КПК України враховує правовий висновок, викладений у постанові Верховного Суду від 26.06.2018 у справі № 570/3743/15-к, в якій зазначається, що покарання має відповідати принципам справедливості, співмірності й індивідуалізації. Для вибору такого покарання суд повинен урахувати ступінь тяжкості кримінального правопорушення, конкретні обставини його вчинення, форму вини, наслідки цього діяння, дані про особу винного, обставини, що впливають на покарання, ставлення винної особи до своїх дій, інші обставини кримінального провадження, які впливають на забезпечення відповідності покарання характеру й тяжкості вчиненого кримінального правопорушення.

На підставі вищевикладеного, з урахуванням загальних засад призначення покарання: законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації, враховуючи вимоги ст. 65 КК України про те, що особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене реальне покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень, а також враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочинів, його наслідків, особу обвинуваченого, його ставлення до вчиненого та визнання вини у повному обсязі, обставини, що пом`якшує покарання обвинуваченого та відсутність обставин, що обтяжують його покарання, висновки пробаційної доповіді, суд вважає за необхідне призначити ОСОБА_4 покарання у виді позбавлення волі у мінімальному розмірі, в межах санкції ч. 4 ст. 185 КК України, із застосуванням ст.ст. 75, 76 КК України, що буде необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого та запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлений.

Витрати на залучення експерта, пов`язані з проведенням експертизи та запобіжний захід відсутні.

Долю речових доказів слід вирішити у відповідності до ст. 100 КПК України, врахувавши, що речі повернуті потерпілому.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 2, 7, 84-89, 91-94, 100, 124, 174, 368, 370, 373, 374 КПК України, суд

ухвалив:

визнати ОСОБА_4 винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання у виді позбавлення волі, з випробуванням, встановивши іспитовий строк 3 (три) роки.

Покласти на ОСОБА_4 обов`язки, передбачені ст. 76 КК України: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання чи роботи; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації; виконувати заходи, передбачені пробаційною програмою "Зміна прокримінального мислення".

Речові докази:

два чеки про купівлю бензопили та аксесуарів до неї залишити при матеріалах справи;

бензинову ланцюгову пилу марки "РОСТЕХ БП-4500М" та картонну коробку вважати повернутими власнику ОСОБА_5 згідно збережних розписок від 03.03.2025 та від 10.03.2025.

Відповідно до ч. 2 ст. 394 КПК України цей вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду та дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень ч. 3 ст. 349 КПК України.

Вирок може бути оскаржений шляхом подання апеляційної скарги до Дніпровського апеляційного суду через Широківський районний суд Дніпропетровської області протягом тридцяти днів із дня його проголошення, а обвинуваченим у той же строк із моменту вручення йому копії вироку.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1