Справа № 529/370/25
Провадження № 1-кп/529/94/25
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 травня 2025 року Диканський районний суд Полтавської області в складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

секретаря c/з - ОСОБА_2 ,

за участю:

прокурора - ОСОБА_3 ,

потерпілого - ОСОБА_4 ,

обвинуваченого - ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження № 0000195 по обвинуваченню

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Стасі Диканського району Полтавської області, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , громадянина України, з середньою освітою, не одруженого, не працюючого, військовозобов`язаного, раніше судимого 04.12.2019 Диканським районним судом Полтавської області за ч.3 ст.15 ч.3 ст.185, ч.3 ст.185 КК України до позбавлення волі строком на 3 роки 6 місяців, із застосуванням ст. 75 КК України звільненого від відбування покарання з випробуванням строком на 2 роки. 03.06.2021 ухвалою Диканського районного суду Полтавської області іспитовий строк скасовано. 12.12.2023 на підставі ухвали Ленінського районного суду м. Полтави від 04.12.2023 звільнений від відбування покарання відповідно до ст.81 КК України умовно-достроково на 1 рік 1 місяць 11 днів

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України, -

встановив:

23.02.2025 ОСОБА_5 в денний час перебуваючи на території господарства свого знайомого потерпілого ОСОБА_4 , розташованого за адресою: АДРЕСА_2 помітив бензопилу марки Forester GFS 4080/1, якою вирішив заволодіти.

Реалізуючи свій злочинний умисел обвинувачений ОСОБА_5 , повторно, діючи умисно, з метою незаконного збагачення, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свої дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, з корисливих мотивів, не маючи наміру повертати бензопилу, попросив у потрепілого у тимчасове користування бензопилу марки Forester GFS 4080/1, яку звернув на свою користь, продавши її сторонній особі, чим завдав потерпілому ОСОБА_4 матеріальну шкоду на суму 3359,20 грн.

Таким чином, своїми діями обвинувачений ОСОБА_6 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 190 КК України, а саме заволодіння чужим майном шляхом зловживання довірою (шахрайство), вчинене повторно.

В ході досудового розслідування 22 квітня 2025 року між потерпілим ОСОБА_4 та обвинуваченим ОСОБА_5 укладена угода про примирення, яка містить повне формулювання обвинувачення, його правову кваліфікацію за ч. 2 ст. 190 КК України, в якій вказано, що обвинувачений ОСОБА_5 повністю визнав свою винуватість у вчиненні вказаного вище кримінального правопорушення, з потерпілим примирився, претензії з боку потерпілого відсутні.

У даній угоді про примирення також вказано узгоджене потерпілим та обвинуваченим покарання за вчинення кримінального правопорушення за ч. 2 ст. 190 КК України у виді обмеження волі на строк п`ять років, із звільненням, на підставі ст. 75 КК України від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком, визначеним судом, а також згода сторін на його призначення та наслідки укладення і затвердження угоди про примирення, передбачені ст. 473 КПК України.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України, визнав повністю за обставин, що викладені в обвинувальному акті та угоді про примирення. Просив суд затвердити угоду між ним і потерпілим, та призначити узгоджене покарання. Вказав, що цілком розуміє свої права та наслідки укладення угоди про примирення, передбачені ст. 473 КПК України.

Потерпілий ОСОБА_4 в судовому засіданні просив затвердити угоду про примирення, вказав, що укладення угоди було добровільним, він примирився з обвинуваченим, шкода йому відшкодована повністю, претензій матеріального та морального характеру до ОСОБА_5 не має, наслідки укладення угоди, передбачені ст. 473 КПК України, йому зрозумілі.

Прокурор ОСОБА_3 вважав за доцільне затвердити угоду про примирення, укладену 22 квітня 2025 року між потерпілим ОСОБА_4 та обвинуваченим ОСОБА_5 , як таку, що відповідає вимогам закону.

Розглянувши угоду про примирення, вислухавши думку учасників кримінального провадження, суд дійшов висновку, що угода про примирення повинна бути затверджена з таких підстав.

Відповідно до ч. 3 ст. 469 КПК України угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо нетяжких злочинів.

Обвинувачений ОСОБА_5 обгрунтовано обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України, яке згідно ст. 12 КК України є нетяжким злочином.

Суд переконався, що укладення угоди між сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді. Угода відповідає вимогам КПК України, в тому числі щодо змісту та порядку укладення угоди, її умови не суперечать закону України про кримінальну відповідальність, зокрема щодо узгодженої міри покарання. Правова кваліфікація кримінального правопорушення, вчиненого ОСОБА_5 , за ч. 2 ст. 190 КК України є правильною. Умови угоди не суперечать інтересам суспільства та не порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб, а обвинувачений в судовому засіданні підтвердив, що має можливість виконання взятих на себе за угодою зобов`язань.

В судовому засіданні також встановлено, що потерпілий та обвинувачений розуміють наслідки затвердження угоди, що передбачені ст. 473 КПК України, а також обмеження їх прав щодо оскарження вироку про затвердження угоди про примирення.

Підстави для відмови в затвердженні даної угоди, передбачені ч. 7 ст. 474 КПК України, відсутні.

Таким чином суд дійшов висновку про наявність передбачених законом підстав для затвердження угоди про примирення між потерпілим і обвинуваченим та призначення узгодженого покарання відповідно до вимог ч. 1 ст. 475 КПК України.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлявся.

Долю речових доказів суд вирішує відповідно до ст. 100 КПК України.

Процесуальні витрати за проведення судово-товарознавчої експертизи необхідно стягнути з обвинуваченого на користь держави.

Запобіжний захід обвинуваченому не обирався, підстав для обрання запобіжного заходу до набрання вироком законної сили не вбачається.

Керуючись ст.ст. 374, 376, 468, 471, 473-475 КПК України, суд

ухвалив:

Затвердити угоду про примирення від 22 квітня 2025 року, укладену між потерпілим ОСОБА_4 та обвинуваченим ОСОБА_5 у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за №0000195 від 06.03.2025 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України.

Визнати ОСОБА_5 винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України, та призначити узгоджене сторонами покарання у виді обмеження волі на строк 5 (п`ять) років.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком на 1 (один) рік.

Відповідно до ст. 76 КК України в період іспитового строку покласти на ОСОБА_5 обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання чи роботи; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь держави вартість проведеної судово-товарознавчої експертизи у розмірі 1591 (одна тисяча п`ятсот дев`яносто одна) грн. 80 коп.

Речовий доказ: бензопилу марки Forester GFS 4080/1, який передано на зберігання потерпілому - залишити ОСОБА_4 як власнику.

У разі невиконання затвердженої судом угоди про примирення потерпілий має право звернутися до суду, який затвердив таку угоду, з клопотанням про скасування вироку протягом встановленого законом строку давності притягнення до кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити прокурору та ОСОБА_5 , інші учасники судового провадження копію вироку мають право отримати після подачі відповідної заяви про це до суду.

Вирок може бути оскаржений до Полтавського апеляційного суду протягом 30 днів із дня його проголошення через Диканський районний суд Полтавської області з підстав, передбачених ч. 3 ст. 394 КПК України.

Головуючий: ОСОБА_1