УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 травня 2025 року

м. Київ

справа № 132/159/25

провадження № 51-1623 ск 25

Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянув касаційну скаргу ОСОБА_4 на ухвалу слідчого судді Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області від 08 квітня 2025 року та ухвалу Вінницького апеляційного суду від 25 квітня 2025 року.

Суть питання та встановлені судом обставини

Ухвалою слідчого судді Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області від 08 квітня 2025 року відмовлено у відкритті провадження за скаргою ОСОБА_4 на бездіяльність посадових осіб ВП № 1 Хмільницького РВП ГУНП у Вінницькій області, яка полягає у ненаданні відомостей та документів на інформаційний запит.

Ухвалою Вінницького апеляційного суду від 25 квітня 2025 року ухвалу слідчого судді залишено без зміни.

До Верховного Суду надійшла касаційна скарга ОСОБА_4 , у якій він не погоджується з вказаними судовими рішеннями, просить їх скасувати та призначити новий розгляд у суді першої інстанції.

Крім того, скаржник заявив клопотання про передачу провадження на розгляд Великої Палати Верховного Суду, оскільки справа містить виключну правову проблему і така передача необхідна для забезпечення розвитку права та формування єдиної правозастосовчої практики.

Мотиви Суду

Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 428 КПК України суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження, якщо касаційна скарга подана на судове рішення, яке не підлягає оскарженню в касаційному порядку.

Однією з основних засад судочинства є забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення (п. 8 ч. 1 ст. 129 Конституції України).

За правовою позицією Конституційного Суду України обмеження прав і свобод людини і громадянина є допустимим виключно за умови, що таке обмеження є домірним (пропорційним) та суспільно необхідним (абзац шостий підпункту 3.3 пункту 3 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 19 жовтня 2009 року № 26-рп/2009).

Право на суд, одним із аспектів якого є право доступу до суду, не є абсолютним, воно може підлягати обмеженням, особливо щодо умов прийнятності скарги. Однак ці обмеження не повинні впливати на користування правом у такий спосіб і до такої міри, що саму його суть буде порушено. Вони повинні відповідати законній меті, і тут має бути розумний ступінь пропорційності між засобами, що застосовуються, та метою, якої намагаються досягнути.

За таких обставин наявність визначених у законі вимог щодо звернення до суду вищого рівня в разі незгоди із судовим рішенням не є тотожним обмеженню в доступі до правосуддя, а отже, не означає обмеження у праві на справедливий судовий розгляд.

Положеннями ч. 4 ст. 424 КПК України визначено, що ухвала слідчого судді після її перегляду в апеляційному порядку, а також ухвала суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги на таку ухвалу оскарженню в касаційному порядку не підлягають.

Таке обмеження відповідає основним засадам судочинства, що визначені Конституцією України, є пропорційним та обґрунтованим.

Зі змісту касаційної скарги вбачається, що ОСОБА_4 оскаржує ухвалу слідчого судді Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області від 08 квітня 2025 року та ухвалу Вінницького апеляційного суду від 25 квітня 2025 року, постановлену за результатами розгляду його апеляційної скарги на вказану ухвалу слідчого судді, які не можуть бути предметом перегляду суду касаційної інстанції відповідно до ч. 4 ст. 424 КПК України.

Що стосується клопотання про передачу провадження на розгляд до Великої Палати Верховного Суду, то слід зауважити таке.

Згідно з ч. 5 ст. 31 КПК України кримінальне провадження в касаційному порядку здійснюється колегією суддів Касаційного кримінального суду Верховного Суду.

Частинами 3-5 ст. 434-1 КПК України передбачено, що суд, який розглядає кримінальне провадження в касаційному порядку у складі колегії суддів, палати або об`єднаної палати, передає таке кримінальне провадження на розгляд Великої Палати Верховного Суду, лише у випадках якщо:

1) така колегія (палата, об`єднана палата) вважає за необхідне відступити від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного в раніше ухваленому рішенні Верховного Суду у складі колегії суддів (палати, об`єднаної палати) іншого касаційного суду;

2) така колегія суддів (палата, об`єднана палата) вважає за необхідне відступити від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного в раніше ухваленому рішенні Великої Палати;

3) дійде висновку, що справа містить виключну правову проблему і така передача необхідна для забезпечення розвитку права та формування єдиної правозастосовчої практики.

При цьому питання про передачу кримінального провадження на розгляд Великої Палати Верховного Суду на підставах та в порядку, визначених статтями 434-1 та 434-2 цього Кодексу, розглядається касаційним судом за власною ініціативою або за клопотанням учасника справи у разі прийняття рішення про відкриття касаційного провадження за касаційною скаргою, витребування матеріалів кримінального провадження та призначення касаційного розгляду.

Зважаючи на те, що касаційна скарга подана на судові рішення, які не підлягають оскарженню в касаційному порядку, у відкритті касаційного провадження з огляду на вимоги п. 1 ч. 2 ст. 428 КПК України слід відмовити, а тому і підстави для передачі справи на розгляд Великої Палати Верховного Суду відсутні.

З цих підстав Суд постановив:

Відмовити ОСОБА_4 у відкритті касаційного провадження за його касаційною скаргою на ухвалу слідчого судді Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області від 08 квітня 2025 року та ухвалу Вінницького апеляційного суду від 25 квітня 2025 року, якою вказане судове рішення залишено без зміни.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3