Провадження №1-кп/522/1465/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.07.2025 року м. Одеса

Приморський районний суд міста Одеси у складі:

Головуючого - судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання - ОСОБА_2 ,

при розгляді у відкритому судовому засіданні обвинувального акту у кримінальному проваджені, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000436 від 12.06.2024 року, відносно:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Грозний, Чеченської республіки РФ, громадянина РФ, чеченця, який має середню освіту, неодруженого, не працевлаштованого, без місця реєстрації на території України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 263, ч.4 ст. 296 КК України,

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця с. Романов, Дубовського району, Ростовської області РФ, громадянина РФ, який має неповну середню освіту, одруженого, не працевлаштованого, без місця реєстрації на території України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 296 КК України,

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженця м. Одеси, громадянина України, українця, який має середню освіту, неодруженого, працюючого охоронцем ОА «Сефеті», зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_3 , раніше не судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 296 КК України,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора - ОСОБА_6 ,

захисників - ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,

обвинувачених - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ОСОБА_5 ,

перекладача - ОСОБА_10 ,

суд,-

ВСТАНОВИВ:

У провадженні Приморського районного суду м. Одеси перебуває кримінальне провадження №0000436 від 12.06.2024 року відносно ОСОБА_3 обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 263, ч. 4 ст. 296 КК України, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 обвинувачених у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України.

Під час судового засідання прокурором подано клопотання про продовження відносно обвинувачених ОСОБА_3 та ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб. В обґрунтування поданого клопотання прокурор зазначив, що згідно ухвал слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси від 14.06.2024 року обвинуваченим ОСОБА_3 та ОСОБА_4 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строк дії якого продовжено судом до 24.07.2025 року. Прокурор вважає, що обвинуваченим необхідно продовжити строк тримання під вартою, так як ризики, передбачені п.п.1,3,5 ч. 1 ст. 177 КПК України встановлені раніше судом при обранні запобіжного заходу не відпали та продовжують існувати, в зв`язку з чим до обвинувачених неможливо застосування більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою.

Крім того, прокурор у судовому засіданні подав клопотання про продовження строку дії обов`язків щодо обвинуваченого ОСОБА_5 . Клопотання мотивовано тим, що ухвалою слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси від 14.06.2024 року обвинуваченому ОСОБА_5 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 11.08.2024 року, та одночасно визначено альтернативний запобіжний захід у вигляді застави, який був внесений 17.06.2024 року та на обвинуваченого покладені обов`язки згідно ст. 194 КПК України, строк дії яких визначено до 26.07.2025 року. На момент проведення судового засідання ризики продовжують існувати та продовження строку дії обов`язків необхідно з метою забезпечення виконання покладених на обвинуваченого процесуальних обов`язків, а також запобігання настання ризиків, передбачених п.п. 1,3,5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Захисник ОСОБА_9 , з думкою якого погодився обвинувачений ОСОБА_3 заперечували проти задоволення клопотання прокурора з огляду на тривалість перебування ОСОБА_3 під вартою. Не погоджуються із твердженнями прокурора про існування зазначених у клопотанні ризиків, просять змінити обвинуваченому запобіжний захід з тримання під вартою на заставу, у мінімальному розмірі, передбаченому законом для тяжкості інкримінованого ОСОБА_3 діяння.

Захисник ОСОБА_11 , з думкою якої погодився обвинувачений ОСОБА_4 заперечували проти задоволення клопотання прокурора з огляду на тривалість перебування ОСОБА_4 під вартою. Не погоджуються із твердженнями прокурора про існування зазначених у клопотанні ризиків, просять визначити обвинуваченому мінімальну заставу, передбачену законом для тяжкості інкримінованого діяння.

Обвинувачений ОСОБА_5 та його захисник - адвокат ОСОБА_8 , не заперечували проти задоволення клопотання прокурора про продовження строку дії обов`язків, передбачених ст. 194 КПК України.

Вислухавши думку учасників судового провадження, вивчивши матеріали кримінального провадження, а також проаналізувавши викладені прокурором у клопотанні доводи, суд керуючись принципом правової визначеності, відповідно до положень ст.ст. 183, 331 КПК України, приходить до такого висновку.

Органом досудового розслідування ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 263, ч. 4 ст. 296 КК України, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 обвинувачуються у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України.

Кримінальні правопорушення, передбачені ч.1 ст. 263, ч.4 ст. 296 КК України згідно ст. 12 КК України відносяться до тяжких злочинів.

Згідно ч. 3 ст. 331 КПК України, незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. Копія ухвали вручається обвинуваченому, прокурору та направляється уповноваженій службовій особі місця ув`язнення.

Мета і підстави застосування запобіжних заходів, обставини, що враховуються при обранні запобіжного заходу, визначені ст.ст. 177, 178 КПК України.

У частині першій статті 183 КПК України визначено, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України. До цих ризиків належать такі спроби підозрюваного, обвинуваченого: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому особа підозрюється, обвинувачується.

Згідно з п. 4 ч.2 ст.183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою може бути застосований, у тому числі, до раніше не судимої особи, яка обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Проаналізувавши доводи, наведені сторонами у судовому засіданні, з урахуванням змісту та обсягу обвинувачення, конкретних обставин кримінальних правопорушень, інкримінованих обвинуваченим ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , які відноситься до тяжкого злочину, міри покарання, яка, з урахуванням положень ст. 68 КК України, може бути призначена обвинуваченим , у разі доведення їх винуватості, а усвідомлення обвинуваченими цієї обставини переконливо дає підстави вважати про існування таких ризиків, а саме: можливість переховуватися від суду; незаконно впливати на свідків у даному кримінальному провадженні; вчинити інше кримінальне правопорушення.

При цьому судом у контексті наявності вищевказаних ризиків враховується, що жодних відомостей про наявність у обвинувачених ОСОБА_3 та ОСОБА_4 офіційного джерела доходу, міцних соціальних зв`язків, інших факторів, які б могли свідчити про наявність запобіжників у обвинувачених, що може перешкодити останнім вільно залишити своє місце проживання у м. Одесі з метою ухилення від кримінального провадження та вчинення інших кримінальних правопорушень - суду надано не було.

При цьому, суд нагадує про те, що в рамках даного кримінального провадження не були допитані в судовому засіданні свідки, оскільки така стадія судового розгляду ще не настала, а тому існує висока ймовірність настання ризику незаконного впливу на свідків з огляду на характер правопорушень, в яких обвинувачуються ОСОБА_3 та ОСОБА_4 .

Отже, з`ясовуючи питання щодо наявності ризиків неправомірної процесуальної поведінки обвинуваченими ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , на які послався прокурор у своєму клопотанні, обґрунтовуючи необхідність продовження щодо обвинувачених запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на час судового розгляду, та чи переважають характеризуючи дані щодо особи обвинувачених ці ризики, суд враховує, що ризиком є подія або дія, яка може настати або вчинитися з високим ступенем ймовірності, вірогідність яких має оцінюватись у сукупності з обґрунтованістю підозри та вагомістю доказів на її підтвердження, мірою покарання, яка загрожує у разі визнання обвинуваченого винуватим у вчиненні інкримінованого діяння.

Враховуючи вказані факти, суд справедливо доходить до висновку, що зміна запобіжного заходу обвинуваченим на інший, не пов`язаний із триманням під вартою запобіжний захід, не лише не зможе запобігти ризикам, передбаченим кримінальним процесуальним законодавством України, але й може зашкодити правам та охоронюваним законом інтересам суспільства.

За таких умов, враховуючи наявні ризики, суд, доходить до обґрунтованого переконання, що загальносуспільний інтерес переважає інтереси обвинувачених на особисту свободу, а тому в даному випадку запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, як захід процесуального примусу, є виправданим.

Відтак, на даний час суд не вбачає підстав для зміни обвинуваченим запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на більш м`який, оскільки наявні обґрунтовані побоювання щодо настання встановлених ризиків у разі застосування більш м`яких запобіжних заходів до обвинувачених ОСОБА_3 та ОСОБА_4 .

Разом з тим, згідно з ч. 3 ст. 183 КПК України, суд при постановленні ухвали про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання обвинуваченим обов`язків, передбачених КПК України, та визначаючи розмір застави, суд у відповідності до вимог закону повинен навести аргументи на користь того, що застава саме у такому розмірі спроможна забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого і виконання ним процесуальних обов`язків.

Так, відповідно до ч. 5 ст. 182 КПК України, розмір застави щодо особи, обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину може становити від 20 до 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Так, суд вважає, що, враховуючи викладені в обвинувальному акті обставини, в даному випадку доцільним буде застосувати висновки викладені в рішеннях ЄСПЛ, зокрема, рішенні «Мангурас проти Іспанії» від 28.09.2010 року. У зазначеному рішенні ЄСПЛ прийшов до висновку, що у відповідності до положень Конвенції розмір застави повинен оцінюватися, як правило, з огляду на особу обвинуваченого і його майновий стан, - при цьому такий підхід був визнаний Європейським судом з прав людини таким, що відповідає пункту 3 статті 5 Конвенції.

Враховуючи вимоги ч. 4 ст. 182 КПК України та виходячи з практики Європейського суду з прав людини, відповідно до якої розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри, при якому перспектива втрати застави у випадку ухилення від слідства та суду, буде достатнім стимулюючим засобом, щоб відбити у особи, щодо якої застосовано заставу, якесь бажання сховатися, суд з урахуванням фактичних обставин справи, даних про особу обвинувачених, їх майнового стану, тривалості перебування останніх під вартою, вважає, що, на даному етапі судового розгляду, обвинуваченим ОСОБА_3 та ОСОБА_4 слід визначити розмір застави у розмірі 40 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 121 120 гривень.

Такий розмір застави є справедливим, здатний забезпечити високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, не порушує права обвинувачених ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , та підстав вважати його завідомо непомірним для обвинувачених суд не вбачає.

Разом з тим, на підставі ч. 5 ст. 194 КПК України, у разі внесення застави, суд вважає за необхідне покласти на обвинувачених ОСОБА_3 та ОСОБА_4 такі обов`язки, а саме: прибувати за кожною вимогою до суду; не відлучатися з населеного пункту, в якому ОСОБА_3 проживає, без дозволу суду; повідомляти суд про зміну свого місця проживання або місця роботи; утримуватися від спілкування з особами допитаними в якості свідків в рамках даного кримінального провадження; здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Крім того, згідно ухвали слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси від 14.06.2024 року обвинуваченому ОСОБА_5 було обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 11.08.2024 року, включно, з визначенням розміру застави, яку було внесено 17.06.2024 року за обвинуваченого, а відтак згідно положень ст. 202 КПК України, останній вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у вигляді застави. При цьому, згідно ухвали суду від 26.05.2025 року строк дії обов`язків, передбачених ст. 194 КПК України відносно ОСОБА_5 було продовжено до 26.07.2025 року.

Згідно ч. 6 ст. 182 КПК України з моменту обрання запобіжного заходу у вигляді застави щодо особи, яка не тримається під вартою, в тому числі до фактичного внесення коштів на відповідний рахунок, а також з моменту звільнення підозрюваного, обвинуваченого з-під варти внаслідок внесення застави, визначеної слідчим суддею, судом в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, підозрюваний, обвинувачений, заставодавець зобов`язані виконувати покладені на них обов`язки, пов`язані із застосуванням запобіжного заходу у вигляді застави.

Згідно ч. 7 ст. 194 КПК України, обов`язки, передбачені частинами п`ятою та шостою цієї статті, можуть бути покладені на підозрюваного, обвинуваченого на строк не більше двох місяців. У разі необхідності цей строк може бути продовжений за клопотанням прокурора в порядку, передбаченому статтею 199 цього Кодексу. Після закінчення строку, в тому числі продовженого, на який на підозрюваного, обвинуваченого були покладені відповідні обов`язки, ухвала про застосування запобіжного заходу в цій частині припиняє свою дію і обов`язки скасовуються.

Згідно ч. 1, ч. 2 ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених уст. 177 КПК України, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі й ті, які зазначені в ч. 1 ст. 178 КПК України.

На момент проведення судового засідання, ризики, передбачені п.1,3,5 ч.1 ст. 177 КПК України, які стали підставою для застосування запобіжного заходу відносно обвинуваченого ОСОБА_5 не змінилися та продовжують існувати.

Отже, враховуючи наведене та те, що строк дії попередньої ухвали закінчується 26.07.2025 року, суд вважає за доцільне продовжити строк дії покладених на обвинуваченого ОСОБА_5 обов`язків, визначених ухвалою слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси від 14.06.2024 року, терміном на два місяці.

Згідно ч. 8 ст. 182 КПК України, у разі невиконання обов`язків заставодавцем, а також, якщо підозрюваний, обвинувачений будучи належним чином повідомлений, не з`явився за викликом до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду без поважних причин чи не повідомив про причини своєї неявки, або якщо порушив інші покладені на нього при застосуванні запобіжного заходу обов`язки, застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України й використовується у порядку, встановленому законом для використання коштів судового збору, а після звернення застави в дохід держави слідчий суддя, суд відповідно до ч. 10 ст. 182 КПК України вирішує питання про застосування до підозрюваного, обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді застави у більшому розмірі або іншого запобіжного заходу з урахуванням положень частини сьомої статті 194 цього Кодексу.

Враховуючи викладене, на підставі ст.ст. 177,178, 182, 183, 194, 199, 331, 369-372, 376 КПК України, суд -

УХВАЛИВ:

Клопотання прокурора ОСОБА_6 - задовольнити.

Продовжити відносно обвинуваченого ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в Державній установі «Одеський слідчий ізолятор», строком на 60 днів, тобто до 11.09.2025 року, включно.

Визначити розмір застави, як запобіжного заходу, достатнього для забезпечення виконання обвинуваченим обов`язків, передбачених ст. 194 КПК України, у розмірі 40 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає 121 120 гривень.

Обвинувачений або заставодавець мають право у будь який момент внести заставу на рахунок ТУ ДСА України в Одеській області, з призначенням платежу: застава за обвинуваченого ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , провадження по справі №1-кп/522/1465/25

Обвинувачений звільняється з-під варти після внесення застави.

У разі внесення застави, покласти на обвинуваченого ОСОБА_3 , строком на 2 місяці обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України, а саме:

1) прибувати за кожною вимогою до суду;

2) не відлучатися з населеного пункту, в якому ОСОБА_3 проживає, без дозволу суду;

3) повідомляти суд про зміну свого місця проживання або місця роботи;

4) утримуватися від спілкування з особами допитаними в якості свідків в рамках даного кримінального провадження;

5) здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Роз`яснити обвинуваченому наслідки невиконання вказаних обов`язків, а саме: у разі, якщо обвинувачений, будучи належним чином повідомленим, не явиться за викликом до суду, без поважних причин не повідомить про причину своєї неявки, або якщо порушить інші покладені на нього при застосуванні запобіжного заходу обов`язки, застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України й використовується у порядку, встановленому законом для використання коштів судового збору. У разі звернення застави в дохід держави суд вирішує питання про застосування до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді застави у більшому розмірі або іншого запобіжного заходу.

Продовжити відносно обвинуваченого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в Державній установі «Одеський слідчий ізолятор», строком на 60 днів, тобто до 11.09.2025 року, включно.

Визначити розмір застави, як запобіжного заходу, достатнього для забезпечення виконання обвинуваченим обов`язків, передбачених ст. 194 КПК України, у розмірі 40 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає 121 120 гривень.

Обвинувачений або заставодавець мають право у будь який момент внести заставу на рахунок ТУ ДСА України в Одеській області, з призначенням платежу: застава за обвинуваченого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , провадження по справі №1-кп/522/1465/25

Обвинувачений звільняється з-під варти після внесення застави.

У разі внесення застави, покласти на обвинуваченого ОСОБА_4 , строком на 2 місяці обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України, а саме:

1) прибувати за кожною вимогою до суду;

2) не відлучатися з населеного пункту, в якому ОСОБА_4 , проживає, без дозволу суду;

3) повідомляти суд про зміну свого місця проживання або місця роботи;

4) утримуватися від спілкування з особами допитаними в якості свідків в рамках даного кримінального провадження;

5) здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Роз`яснити обвинуваченому наслідки невиконання вказаних обов`язків, а саме: у разі, якщо обвинувачений, будучи належним чином повідомленим, не явиться за викликом до суду, без поважних причин не повідомить про причину своєї неявки, або якщо порушить інші покладені на нього при застосуванні запобіжного заходу обов`язки, застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України й використовується у порядку, встановленому законом для використання коштів судового збору. У разі звернення застави в дохід держави суд вирішує питання про застосування до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді застави у більшому розмірі або іншого запобіжного заходу.

Продовжити відносно обвинуваченого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , строком до 11.09.2025 року, включно, обов`язки, передбачені ст. 194 КПК України, а саме:

1) прибувати за кожною вимогою до суду;

2) повідомляти суд про зміну свого місця проживання та місця роботи;

3) не відлучатися за межи Одеської області без дозволу суду;

4) здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт, інші документи, що дають право на виїзд/в`їзд з України;

5) утримуватись від спілкування із особами допитаними в якості свідків в рамках даного кримінального провадження.

Роз`яснити обвинуваченому ОСОБА_5 , що відповідно до ч. ч. 8, 10, 11 ст. 182 КПК України, у разі невиконання обов`язків заставодавцем, а також, якщо обвинувачений, будучи належним чином повідомлений не з`явився за викликом до прокурора та суду без поважних причин чи не повідомив про причини своєї неявки, або якщо порушив інші покладені на нього при застосуванні запобіжного заходу обов`язки, застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України й використовується у порядку, встановленому законом для використання коштів судового збору. У разі звернення застави в дохід держави суд вирішує питання про застосування до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді застави у більшому розмірі або іншого запобіжного заходу з урахуванням положень ч. 7 ст. 194 КПК України. Застава внесена підозрюваним, обвинуваченим, може бути повністю або частково звернена судом на виконання вироку в частині майнових стягнень. Застава внесена заставодавцем, може бути звернена судом на виконання вироку в частині майнових стягнень тільки за його згодою.

Ухвала в частині продовження запобіжного заходу відносно обвинувачених ОСОБА_3 та ОСОБА_4 може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня її оголошення через Приморський районний суд м. Одеси до Одеського апеляційного суду.

Копію ухвали вручити обвинуваченим, прокурору та направити уповноваженій службовій особі місць ув`язнення.

Суддя: