Справа № 348/894/25
Провадження № 11-сс/4808/158/25
Категорія ст.183 КПК України
Головуючий у 1 інстанції ОСОБА_1
Суддя-доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 травня 2025 року м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судов ої палати з розгляду кримінальних справ Івано Франківського апеляційного суду в складі :

головуючого судді ОСОБА_3 ,

суддів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_6 ,

прокурора ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,

підозрюваного ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_8 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_9 на ухвалу слідчого судді Надвірнянського районного суду від 14 квітня 2025 року про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, щодо ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , який підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 185 КК України,-

в с т а н о в и л а :

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_8 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_9 , вважає ухвалу слідчого судді від 14 квітня 2025 року необґрунтованою, незаконною та такою, що підлягає скасуванню. Зазначає, що стороною обвинувачення не надано жодного доказу про незаконне заволодіння телефоном марки «Самсунг» його підзахисним. ОСОБА_9 пояснив, що виявив зазначений телефон і забрав його, щоб встановити власника та повернути. Не дочекавшись дзвінка на знайдений телефон, побачивши знайомих працівників поліції передав його їм, пояснивши за яких обставин цей телефон у нього появився. Цього ж дня працівники поліції привезли його до Надвірнянського ВП, повернули йому телефон, для того, щоб він видав їм його у присутності понятих.

Звертає увагу суду на те, що слідчий суддя виніс помилкове рішення про застосування відносно його підзахисного такої міри запобіжного заходу як тримання під вартою не дослідивши у судовому засіданні обґрунтованість пред`явленої підозри, наявність ризиків, а також його особу.

Просить скасувати ухвалу слідчого судді Надвірнянського районного суду від 14.04.2025 року та ухвалити нову ухвалу, якою обрати щодо підозрюваного ОСОБА_9 більш м`який запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, по місцю проживання : АДРЕСА_1 .

У разі відмови в обрані ОСОБА_9 більш м`якої міри запобіжного заходу, встановити заставу у межах 20 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Ухвалою слідчого судді Надвірнянського районного суду від 14 квітня 2025 року клопотання слідчого задоволено частково.

Обрано ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , підозрюваному у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 185 КК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк 60 днів, із застосуванням альтернативного запобіжного заходу у вигляді застави .

Визначено строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою ОСОБА_9 з 19 год. 40 хв.12 квітня 2025 року до 19 год. 40 хв. 10 червня 2025 року.

Розмір застави визначено в межах 40 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб в сумі 121120 гривень, яка може бути внесена підозрюваним чи іншою особою на депозитний рахунок ТУ ДСА України в Івано Франківській області.

Під час апеляційного розгляду:

- захисник ОСОБА_8 та підозрюваний ОСОБА_9 , підтримали подану апеляційну скаргу просили її задовольнити, а ухвалу слідчого судді від 14 квітня 2025 року скасувати;

- прокурор заперечив з приводу поданої апеляційної скарги захисника ОСОБА_8 в інтересах підозрюваного ОСОБА_9 , просив залишити її без задоволення, а ухвалу слідчого судді від 14 квітня 2025 року без змін.

Заслухавши доповідь судді, доводи учасників кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що ухвалу слідчого судді, слід залишити без змін, з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів судового провадження, старшим слідчим СВ Надвірнянського РВП ГУНП в Івано Франківській області, ОСОБА_10 здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, відомості якого 12 квітня 2025 року внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань під №0000116 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 185 КК України.

12 квітня 2025 року в порядку ст. 208 КПК України ОСОБА_9 було затримано за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, а 13 квітня 2025 року на підставі п.1 ч.1 ст. 276, ч.1 ст. 278 КПК України повідомлено про підозру.

13 квітня 2025 року старший слідчий СВ Надвірнянського РВП ГУНП в Івано Франківській області ОСОБА_10 за погодженням з прокурором ОСОБА_11 звернувся до Надвірнянського районного суду з клопотанням про застосування до підозрюваного ОСОБА_9 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, строком на 60 днів.

Ухвалою слідчого судді Надвірнянського районного суду від 14 квітня 2025 року зазначене клопотання задоволено.

Відповідно до ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Аналогічне відображення принципів вирішення питання застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та продовження строків тримання під вартою щодо особи міститься і в положеннях ст.ст. 177, 178, 183, 199 КПК України.

Під час апеляційного розгляду, встановлено, що рішення слідчим суддею прийнято з дотриманням вищезазначених вимог національного та міжнародного законодавства.

Так, з ухвали слідчого судді та журналу судового засідання вбачається, що наведені в клопотанні слідчого підстави для застосування щодо ОСОБА_9 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою перевірялись при розгляді клопотання. При цьому був допитаний підозрюваний ОСОБА_9 , вислухана думка прокурора та захисника, з`ясовані інші обставини, які мають значення при вирішенні питання обрання запобіжного заходу.

Під час судового розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд з`ясував питання про те, чи підтверджується наявність зазначених у клопотанні слідчого підстав, застосування запобіжного заходу, передбачених статтею 177 КПК України.

Відповідно до ст. 178 КПК України, судом також враховано вагомість наявних доказів про причетність підозрюваного до вчинення вищезазначеного кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному, у разі визнання його винуватим, а також інші дані про особу ОСОБА_9 в їх сукупності.

Слідчий суддя в ухвалі зазначив, що підозра у вчинені ОСОБА_9 інкримінованого йому кримінального правопорушення, є обґрунтованою та підтверджується вагомими доказами, які містяться в матеріалах кримінального провадження.

На об`єктивне переконання і колегії суддів апеляційного суду сукупність всіх даних зазначених в ухвалі слідчого судді дає достатні підстави вважати обґрунтованою підозру ОСОБА_9 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 185 КК України, що є підставою для застосування до підозрюваного відповідних заходів забезпечення кримінального провадження, а саме запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення.

Крім того, слід зазначити й про те, що поняття «обґрунтована підозра» не визначене у національному законодавстві та, виходячи з положень ст. 9 ч. 5 КПК України, необхідно взяти до уваги позицію Європейського суду з прав людини, відображену у пункті 175 рішення від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», відповідно до якої термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення, а також те, що вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення (рішення у справі «Мюррей проти Об`єднаного Королівства» від 28 жовтня 1994 року, «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року).

За таких умов, слідчий суддя, як вважає колегія суддів, дослідивши, матеріали клопотання та долучені до нього документи, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин провадження, керуючись законом, оцінюючи сукупність зібраних доказів, лише щодо пред`явленої підозри, - з точки зору достатності та взаємозв`язку прийшов до обґрунтованого висновку про наявність у провадженні доказів, передбачених параграфами 3-5 Глави 4 КПК України, які свідчать про обґрунтованість підозри ОСОБА_9 у вчиненні кримінального правопорушення, оскільки об`єктивно зв`язує його з ним, тобто підтверджують існування фактів та інформації, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що підозрюваний, міг вчинити дане правопорушення.

Колегією суддів встановлено, що як у клопотанні, так і в судовому засіданні прокурором доведено наявність ризиків, передбачених статтею 177 КПК України, які дають підстави для застосування відносно ОСОБА_9 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання зазначеним ризикам.

Застосовуючи запобіжний захід у вигляді тримання під вартою ОСОБА_9 суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці цінностей суспільства.

Враховуючи викладені обставини, колегія суддів вважає, що ухвала суду відповідає вище вказаним вимогам, і що слідчий суддя дійшов обґрунтованого висновку про наявність підстав для застосування щодо підозрюваного ОСОБА_9 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

В поданій апеляційній скарзі захисник ОСОБА_8 в інтересах підозрюваного ОСОБА_9 , просить скасувати ухвалу суду та зменшити розмір застави визначений слідчим суддею, однак при цьому не наводить жодних підстав з приводу неможливості сплати даної застави, визначеної в межах ст. 182 ч.5 п.2 КПК України.

Відповідно до ч. 3 ст. 183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

Згідно ч. 4 ст. 182 КК України розмір застави визначається слідчим суддею, судом з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

Статтею 182 ч.5 КПК України розмір застави щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину, - від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини розмір застави повинен визначатись тим ступенем довіри, при якому перспектива втрати застави буде достатнім стимулюючим засобом, щоб відбити у особи, щодо якої застосовано заставу, бажання будь-яким чином перешкоджати встановленню істини у кримінальному провадженні.

На думку колегії суддів, застава у розмірі 121120 гривень обумовлена тим ступенем довіри до підозрюваного, при якому перспектива втрати застави буде для нього необхідним і достатнім стримуючим фактором, щоб не допустити невиконання ним процесуальних обов`язків та запобігти здійсненню дій, передбачених ч.1ст. 177 КПК України.

Таким чином, враховуючи вищенаведене, судова колегія визнає необґрунтованими апеляційні доводи сторони захисту про необхідність зміни підозрюваному запобіжного заходу, оскільки, обраний ОСОБА_9 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з визначенням застави у повній мірі відповідає вимогам закону, а застосування інших, більш м`яких запобіжних заходів у вигляді домашнього арешту чи зменшення розміру застави, не зможе запобігти наявним у справі процесуальним ризикам.

Щодо доводів сторони захисту з приводу того, що до підозрюваного ОСОБА_9 слід застосувати більш м`який запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, оскільки він має постійне місце проживання , перебуває на обліку в наркологічному кабінеті КНП «Надвірнянська ЦРЛ» на замісній терапії на думку судової колегії є безпідставними, оскільки слідчий суддя обґрунтовано зазначив, що застосування підозрюваному більш м`якого, запобіжного заходу не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК України.

Окрім цього дані, на які посилається підозрюваний ОСОБА_9 та його захисник, які б унеможливлювали перебування підозрюваного під вартою, матеріали судової справи не містять.

Згідно з положенням ст. 5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, а також практики Європейського суду з прав людини, обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

В кожному випадку, як підкреслює Європейський суд з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.

Ухвала слідчого судді відповідає вказаним вимогам.

Також, апеляційним судом не встановлено процесуальних порушень при підготовці і поданні клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу, оскільки воно відповідає вимогам ст.184 КПК України.

Враховуючи наведене, колегія суддів, приходить до висновку, що апеляційну скаргу, слід залишити без задоволення, так як підстав для скасування ухвали слідчого судді немає.

Керуючись ст.ст.376,177,178, 183, 194, 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів

постановила:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_9 , залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 14 квітня 2025 року про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_9 без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий ОСОБА_3

Судді: ОСОБА_5

ОСОБА_12