У Х В А Л А

слідчого судді

13.08.2025 м. Львів

Слідчий суддя Франківського районного суду міста Львова ОСОБА_1 , за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши клопотання слідчого ВРЗЗС СВ ЛРУП №2 ГУ НП у Львівській області підполковника поліції ОСОБА_3 , погоджене з прокурором Львівської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону ОСОБА_4 , про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні внесеному до ЄРДР № 0000618 від 24.07.2025, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України,-

В С Т А Н О В И В :

Слідчий ВРЗЗС СВ ЛРУП №2 ГУ НП у Львівській області лейтенант поліції ОСОБА_3 , за погодженням прокурора Франківської окружної прокуратури м. Львова Львівської області ОСОБА_4 звернувся до слідчого судді Франківського районного суду м. Львова з клопотанням про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні за ЄРДР № 0000618 від 24.07.2025, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України.

Клопотання мотивує тим, що24.07.2025 до ЛРУП N? 2 ГУНП у Львівській області надійшла заява від ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 який просить вжити заходів до невідомої йому особи яка 24.07.2024 близько 18:10 год. за адресою м. Львів, вул. Княгині Ольги 100 К шляхом вільного доступу здійснила крадіжку велосипеда, який знаходився біля входу в магазин "Близенько" 25.07.2025 ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 добровільно видав працівникам поліції велосипед марки "Atlantic Recon DX 27,5" М17 серійний номер - НW, який відповідно 25.07.2025 був оглянутий та являється тимчасово влученим майно.

В ході досудового розслідування було встановлено, що вищевказаний велосипед належить ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

25.07.2025 відповідно до постанови слідчого вищевказаний велосипед визнано речовим доказом у кримінальному провадженні N?0000618 від 24.07.2025 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185 КК України, оскільки він був об?єктом кримінально протиправних дій, має суттєве значення для кримінального провадження, зокрема необхідний для слідчих дій, в тому числі проведення судових експертиз для з?ясування його вартості.

У разі не застосування арешту майна, яке було виявлено та вилучено під час огляду, є реальні підстави вважати, що це може призвести до приховання, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування чи передачі майна.

Слідчий та прокурор у судове засідання не прибули, хоча належним чином були повідомлені про час та місце розгляду клопотання, подали заяву про розгляд клопотання за їх відсутності.

Власник вилучених предметів в судове засідання не з`явився, про розгляд клопотання був повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив.

У відповідності до ч. 4 ст. 107 КПК України, у разі неприбуття в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, чи в разі, якщо, відповідно до положень цього Кодексу судове провадження здійснюється судом за відсутності осіб, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.

Перевіривши надані матеріали клопотання та дослідивши подані докази, слідчий суддя дійшов наступного висновку.

Статтею 41 Конституції України встановлено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності.

Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КПК України, під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий, інші службові особи органів державної влади зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства.

Згідно з ч. 1 ст. 174 КПК України, підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.

Згідно з ст.1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожна фізична або юридична особа має право володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше, як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.

У рішеннях Європейського суду з прав людини у справах «Амюр проти Франції», «Колишній король Греції та інші проти Греції», «Малама проти Греції», «Україна-Тюмень проти України», «Спорронг та Льонрот проти Швеції» констатовано, що перша та найважливіша вимога ст.1 Першого протоколу до Європейської конвенції з прав людини полягає в тому, що будь-яке втручання публічної влади в право на мирне володіння майном має бути законним: друге речення першого пункту дозволяє позбавлення власності лише «на умовах, передбачених законом», а другий пункт визнає, що держави мають право здійснювати контроль за користуванням майном через введення в дію «законів». Крім того, верховенство права, один із фундаментальних принципів демократичного суспільства, є наскрізним принципом усіх статей Конвенції. Також суд нагадує, що втручання в право на мирне володіння майном повинно бути здійснено з дотриманням «справедливого балансу» між вимогами загального інтересу суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи. Зокрема, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, якої прагнуть досягти через вжиття будь-якого заходу для позбавлення особи її власності.

Відповідно до ст. 16 КПК України, позбавлення або обмеження права власності підчас кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченому КПК України.

Сукупність наведеної норми свідчить, що будь-яка процесуальна дія слідчого судді, прокурора, керівника органу досудового розслідування, слідчого, вчинена під час досудового розслідування, має відповідати вищевказаним засадам, як за своєю суттю, так і за формою реалізації, тобто процедурою застосування.

Відповідно до ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове позбавлення підозрюваного, обвинуваченого або осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, а також юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, у разі якщо до такої юридичної особи може бути застосовано захід кримінально-правового характеру у вигляді конфіскації майна, можливості відчужувати певне його майно за ухвалою слідчого судді або суду до скасування арешту майна у встановленому цим Кодексом порядку. Відповідно до вимог цього Кодексу арешт майна може також передбачати заборону для особи, на майно якої накладено арешт, іншої особи, у володінні якої перебуває майно, розпоряджатися будь-яким чином таким майном та використовувати його.

Арешт може бути накладено на нерухоме і рухоме майно, майнові права інтелектуальної власності, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковому вигляді, цінні папери, корпоративні права, які перебувають у власності у підозрюваного, обвинуваченого або осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, і перебувають у нього або в інших фізичних, або юридичних осіб, а також які перебувають у власності юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, з метою забезпечення можливої конфіскації майна, спеціальної конфіскації або цивільного позову.

Арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

З витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань, підтверджується факт внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань у кримінальному провадженні за № 0000618 від 24.07.2025, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України.

Згідно з ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину.

Арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів (п.1 ч. 2 ст. 170 КПК України).

Згідно з вимогами ч. 10 ст. 170 КПК України, арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

Слідчий просить накласти арешт на майно, яке було вилучено під час проведення огляду.

Так, постановою слідчого вилучені предмети визнано речовими доказами у кримінальному провадженні.

Слідчий суддя, вивчивши матеріали клопотання, вважає, що потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про яку ідеться у слідчого.

Незастосування арешту майна може призвести до настання наслідків, що перешкоджатимуть збереженню речових доказів.

Враховуючи вищевикладене, а також правову підставу для арешту майна, наслідки арешту майна, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, наявністю об`єктивної необхідності та виправданість такого втручання у права і свободи особи, а також з метою забезпечення збереження речових доказів, вважаю, що клопотання підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись статтями 170-173, 309, 395 КПК України, слідчий суддя,-

П О С Т А Н О В И В :

Клопотання - задовольнити.

Накласти в межах кримінального провадження № 0000618 від 24.07.2025 за ознаками вчинення кримінального правопорушення передбаченого ч.4 ст. 185 КК України арешт на тимчасово вилучене майно - велосипед марки "Atlantic Recon DX 27,5" M17 " серійний номер - HW, який належить ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Заборонити на термін накладення арешту відчуження фізичним та юридичним особам вказаних вище речей до прийняття законного рішення у кримінальному провадженні. Ухвала про арешт майна виконується негайно слідчим, прокурором.

Виконання ухвали покласти на слідчого ВРЗЗС СВ ЛРУП №2 ГУ НП у Львівській області лейтенанта поліції ОСОБА_3 .

На ухвалу слідчого судді може бути подана апеляційна скарга безпосередньо до Львівського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1