печерський районний суд міста києва
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 травня 2025 року слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , адвоката ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Києві кримінальне провадження за клопотанням слідчого Другого СВ ТУ ДБР, розташованого у м. Києві ОСОБА_6 про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, -

ВСТАНОВИВ:

слідчий Другого СВ ТУ ДБР, розташованого у м. Києві ОСОБА_6 звернувся до слідчого судді з клопотанням, погодженим прокурором Київської міської прокуратури ОСОБА_3 про застосування запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту відносно підозрюваного ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Клопотання, слідчий обґрунтовує тим, що Другим слідчим відділом Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Києві, здійснюється досудове розслідування кримінального провадження № 0000017 від 20.03.2025 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. З ст. 332 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_5 проходить службу в Департаменті поліції особливого призначення «Об`єднана штурмова бригада Національної поліції України «Лють» на посаді поліцейського підрозділу кадрового забезпечення.

Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, який в подальшому продовжено та який діє до сьогоднішнього часу, у зв`язку з чим, в Україні діють обмеження на виїзд за кордон громадян України чоловічої статі призовного віку.

У зв`язку із цим, у ОСОБА_5 , який володів інформацією про способи та порядок здійснення охорони державного кордону України, при цьому усвідомлював існування обмежень щодо виїзду за кордон громадян України чоловічої статі призовного віку на період дії воєнного стану, з корисливих мотивів з метою особистого збагачення, виник умисел на організацію незаконного переправлення громадян України через державний кордон України за таких обставин.

Реалізуючи свій протиправний умисел, 17.03.2025 в ході телефонної розмови з ОСОБА_7 , ОСОБА_5 , розуміючи протиправність своїх дій, діючи умисно, з корисливих мотивів, повідомив ОСОБА_7 про можливість організації незаконного його переправлення до Республіки Молдова через державний кордон України поза пунктами пропуску за грошову винагороду в сумі 6000 доларів США, зазначивши, що для цього ОСОБА_7 необхідно прибути у с. Вапнярки, Тульчинського району, Вінницької області, де його зустрінуть двоє військовослужбовців, які доставлять його до відповідного місця, де він зможе перетнути поза пунктами пропуску державний кордон України та потрапити до Республіки Молдова.

Крім того, 17.03.2025 в ході телефонної розмови з ОСОБА_7 , ОСОБА_5 , розуміючи протиправність своїх дій, діючи умисно, з корисливих мотивів, повідомив ОСОБА_7 про те, що 2000 дол. США необхідно надати йому, а 4000 дол. США передати військовослужбовцям, які будуть доставляти його до відповідного місця, де він зможе перетнути державний кордон України поза пунктами пропуску та потрапити до Республіки Молдова.

В подальшому, 27.03.2025 приблизно об 11:32 год. ОСОБА_5 , перебуваючи на території АЗС «ОККО», що знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Харківське шосе, 203, на виконання попередньої домовленості зустрівся з ОСОБА_7 , з яким додатково обговорив умови та спосіб незаконного переправлення його через державний кордон України та отримав від ОСОБА_7 грошові кошти в сумі 2000 доларів США в якості завдатку за організацію переправлення останнього через державний кордон України. Крім того, під час зустрічі ОСОБА_5 повідомив ОСОБА_7 , що решту грошових коштів, а саме 4000 дол. США він повинен передати ОСОБА_8 , номер якого ОСОБА_5 скинув ОСОБА_7 у месенджері «Whatsapp».

Однак, ОСОБА_5 не довів свій злочинний умисел до кінця з причини, які не залежали від його волі, так як особу яка мала забезпечити незаконне переправлення ОСОБА_7 через державний кордон України було затримано працівниками правоохоронних органів.

Прокурор в судовому засіданні клопотання підтримала з підстав у ньому зазначених.

Підозрюваний та його захисник заперечували проти задоволення клопотання, посилаючись на його безпідставність та необґрунтованість, просили відмовити в задоволенні клопотання.

Вивчивши клопотання та докази, якими воно обґрунтоване, заслухавши пояснення учасників процесу, слідчий суддя дійшов наступного висновку.

29.04.2025 ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 3 ст. 15 ч. 3 ст. 332 КК України.

У відповідності до положень ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобіганням спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення або продовжити злочинну діяльність.

Згідно ст. 178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 КПК України, слідчий суддя на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; репутацію підозрюваного, обвинуваченого; майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини вагомою підставою для вирішення питання про необхідність попереднього ув`язнення особи є ризик перешкоджання встановленню істини у справі та переховування цієї особи від правосуддя. При цьому зазначено, що небезпека перешкоджання встановленню істини у справі та переховування особи від правосуддя може вимірюватися суворістю можливого покарання в сукупності з наявністю даних про матеріальний, соціальний стан особи, її зв`язками з державою, у якій його переслідують та міжнародними контактами.

Крім того, згідно з п. 3, п. 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. При цьому, ризик переховування обвинуваченого від правосуддя не може оцінюватися виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику, або свідчити про такий його незначний ступінь, який не може служити підставою для запобіжного ув`язнення.

Згідно зі ст. 181 КПК України, домашній арешт полягає в забороні підозрюваному залишати житло цілодобово або у певний період доби.

За положеннями ч. 2 ст. 181 КПК України домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

Вказаною статтею передбачено, також, що строк дії ухвали слідчого судді про тримання особи під домашнім арештом не може перевищувати двох місяців. У разі необхідності строк тримання особи під домашнім арештом може бути продовжений за клопотанням прокурора в межах строку досудового розслідування в порядку, передбаченому статтею 199 цього Кодексу.

За положеннями ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Згідно ч. 2 ст. 194 КПК України слідчий суддя, суд зобов`язаний постановити ухвалу про відмову у застосуванні запобіжного заходу, якщо під час розгляду клопотання прокурор не доведе наявність всіх обставин, передбачених частиною першою цієї статті.

Слідчий суддя враховує ч. 5 ст. 9 КПК України, якою передбачено, що кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Європейський Суд з прав людини у справі «Фокс, Кемпбел і Гартлі проти Сполученого Королівства» зазначив, що «обґрунтована підозра» передбачає наявність фактів або інформації, які б могли переконати об`єктивного спостерігача у тому, що відповідна особа могла вчинити злочин.

Наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_5 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 15 ч. 3 ст. 332 КК України, підтверджується доданими до клопотання матеріалами. Окрім цього прокурором в судовому засіданні доведено наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України.

Посилання підозрюваної та її захисника на відсутність ризиків, повністю та беззаперечно спростовано долученими до клопотання про застосування запобіжного заходу документами та прокурором під час судового засідання.

Таким чином, підозрюваним та його захисником не було спростовано доводи прокурора та не було доведено наявність обставин, в разі існування яких, слідчий суддя зобов`язаний постановити ухвалу про відмову в задоволенні клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, як про це ініційовано питання захисником та підозрюваним.

Таким чином, оцінивши в сукупності ступень тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_5 згідно вищевказаної норми КК України, обставини вчинення правопорушення, а також дані про особу підозрюваного, інші обставини, передбачені ст. 178 КПК України, слідчий суддя дійшов висновку про те, що міра запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту за адресою: АДРЕСА_1 , забезпечить належну процесуальну поведінку підозрюваної.

Крім цього, застосовуючи до підозрюваного запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, слідчий суддя вважає за необхідне покласти на підозрюваного додаткові обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України, та зобов`язати підозрюваного: не відлучатися за межі м. Києва без дозволу слідчого, прокурора, суду; прибувати за кожною вимогою до слідчого, прокурора та суду; повідомляти слідчого, прокурора та суд про зміну свого місця проживання та/або роботи; утримуватися від спілкування зі свідком ОСОБА_7 з приводу обставин вчинення інкримінованого злочину; здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Питання щодо доведеності вини підозрюваного у вчиненні інкримінованого злочину та правильності кваліфікації його дії слідчим суддею при розгляді клопотання не вирішувались, оскільки підлягають дослідженню при проведенні досудового розслідування та під час розгляду справи по суті.

Керуючись ст. 29 Конституції України, ст.ст. 177, 178, 181, 193, 194, 196, 197, 199, 202, 205, 309 КПК України, слідчий суддя -

УХВАЛИВ:

клопотання - задовольнити.

Застосувати запобіжний захід до підозрюваного ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вигляді цілодобового домашнього арешту, за адресою: АДРЕСА_1 , в межах строків досудового слідства до 22.06.2025 включно, за виключенням необхідності отримання медичної допомоги та прослідування до укриття цивільного захисту..

Роз`яснити підозрюваному, що відповідно до ч. 5 ст. 181 КПК України, працівники органу внутрішніх справ з метою контролю за його поведінкою, мають право з`являтися в житло, під арештом в якому він перебуває, вимагати надання усних чи письмових пояснень з питань, пов`язаних із виконанням покладених на нього зобов`язань.

Покласти на підозрюваного ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 , наступні обов`язки, визначені ч. 5 ст. 194 КПК України:

не відлучатися за межі м. Києва без дозволу слідчого, прокурора, суду;

прибувати за кожною вимогою до слідчого, прокурора та суду;

повідомляти слідчого, прокурора та суд про зміну свого місця проживання та/або роботи;

утримуватися від спілкування зі свідком ОСОБА_7 з приводу обставин вчинення інкримінованого злочину;

здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Визначити строк дії ухвали слідчого судді в межах строків досудового розслідування, до 22.06.2025 включно.

Ухвала підлягає негайному виконанню та може бути оскаржена безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1