Провадження № 1-кс/202/4486/2025
УХВАЛА

Іменем України

19 червня 2025 року слідчий суддя Індустріального районного суду міста Дніпра ОСОБА_1 ,

за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

представника власника майна - адвоката ОСОБА_3 ,

прокурора - ОСОБА_4

розглянувши в судовому засіданні в режимі відеоконференції в зали суду м. Дніпро клопотання прокурора Спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Східного регіону ОСОБА_4 про арешт майна, в рамках кримінального провадження № 0000493 від 21 жовтня 2024 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 366 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

До слідчого судді Індустріального районного суду міста Дніпра надійшло прокурора Спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Східного регіону ОСОБА_4 про арешт майна, в рамках кримінального провадження № 0000493 від 21.10.2024 року.

В своєму клопотанні прокурор, метою збереження речових доказів, а також запобігання можливості їх приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження, просить накласти арештна майно (шляхом накладення заборони розпорядження та користування), вилучене в ході обшуку за місцем роботи ОСОБА_5 , в адміністративній

будівлі КП «Криворізька міська клінічна лікарня №2» КМР, що за адресою:

Кривий Ріг, м-н 30-річчя Перемоги, 2.

Представник ОСОБА_5 адвокат ОСОБА_3 у судовому засіданні в режимі відеоконференції заперечував проти задоволення клопотання, оскільки воно не відповідає вимогам чинного КПК України.

Прокурор у судовому засіданні в режимі відеоконференції підтримав клопотання, уточнив перелік майна на яке просить накласти арешт.

Заслухавши думку адвоката, дослідивши клопотання та долучені до нього матеріали, слідчий суддя приходить до висновку, що клопотання про арешт майна підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Слідчим суддею встановлено, що в провадженні СУ ГУНП в Дніпропетровській області перебувають матеріали досудового розслідування, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань №0000493 від 21.10.2024 за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 366 КК України .

Процесуальне керівництво досудовим розслідування у кримінальному провадженні здійснюється групою прокурорів Спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Східного регіону.

Ухвалою слідчого судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 08 квітня 2025 року задоволено клопотання та надано дозвіл на проведення обшуку за місцем роботи лікаря-кардіолога КП «Криворізька міська клінічна лікарня №2» КМР» ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за адресою: Кривий Ріг, м-н 30-річчя Перемоги, 2 з метою відшукання та вилучення: медичних виписок осіб, медичних карток амбулаторно хворих, висновків за результатами проходження ВЛК, іншої медичної документації, яка має доказове значення для кримінального провадження; мобільних телефонів, сім-карток, комп`ютерної техніки (ноутбуків, планшетів), за допомогою яких фігуранти кримінального правопорушення спілкуються між собою, обговорюючи злочинні наміри та дії; чорнових записів, які містять або можуть містити дані про здійснення протиправної діяльності..

Відповідно до протоколу обшуку від 16.04.2025 року, на підставі ухвали слідчого судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 08.04.2025 року проведено обшук за місцем роботи лікаря-кардіолога КП «Криворізька міська клінічна лікарня №2» КМР» ОСОБА_5 , в ході якого виявлено та вилучено майно, відповідний перелік якого зазначено у даному протоколі.

Постановою слідчого від 16.04.2025 року майно, вилучене 16.04.2025 року в ході проведення обшуку визнано речовими доказами у кримінальному провадженні № 0000493.

Відповідно до п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України одним із заходів забезпечення кримінального провадження є арешт майна.

У відповідності до ч. 3 ст. 132 КПК України, застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження, потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора, може бути виконано завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається із клопотанням.

У кожному конкретному кримінальному провадженні слідчий суддя, застосовуючи вид обтяження, в даному випадку арешт майна, має неухильно дотримуватись вимог закону. При накладенні арешту на майно слідчий суддя має обов`язково переконатися в наявності доказів на підтвердження вчинення кримінального правопорушення. При цьому, закон не вимагає аби вони були повними та достатніми на цій стадії кримінального провадження, однак вони мають бути такими, щоб слідчий суддя був впевнений у тому, що дані докази можуть дати підстави для пред`явлення обґрунтованої підозри у вчиненні того чи іншого злочину. Крім того, наявність доказів у кримінальному провадженні має давати слідчому судді впевненість в тому, що в даному кримінальному провадженні необхідно накласти вид обмеження з метою уникнення негативних наслідків.

Також, при застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Зокрема, при вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та справедливого рішення, згідно ст. ст. 94, 132, 173 КПК України, у даному випадку, слідчий суддя повинен враховувати: правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); належність майна підозрюваному, фізичній чи юридичній особі, яка в силу закону несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діями (бездіяльністю) підозрюваного, наявність обґрунтованого розміру цивільного позову у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Відповідні дані мають міститися і у клопотанні слідчого чи прокурора, який звертається з проханням арештувати майно, оскільки відповідно до ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, будь-яке обмеження права власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.

У своїх висновках Європейський Суд з прав людини неодноразово нагадував, що перша та найважливіша вимога статті 1 Протоколу 1 полягає в тому, що будь-яке втручання публічної влади в право на мирне володіння майном має бути законним: друге речення п. 1 дозволяє позбавлення власності лише на умовах, передбачених законом , а п. 2 визначає, що держави мають право здійснювати контроль за користуванням майном шляхом введення в дію законів. Більше того, верховенство права, один з фундаментальних принципів демократичного суспільства, є наскрізним принципом усіх статей конвенції (рішення у справах, Колишній король Греції та інші проти Греції та Малама проти Греції ).

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається зокрема, з метою забезпечення збереження речових доказів.

Згідно з ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

З урахуванням положень статей 91, 98 КПК України, слідчий суддя приходить до висновку, що на даній стадії досудового розслідування є наявність достатніх підстав вважати, що майно, вилучене 16.04.2025 року в ході проведення обшуку за місцем роботи лікаря-кардіолога КП «Криворізька міська клінічна лікарня №2» КМР» ОСОБА_5 має ознаки як предмета кримінального правопорушення, так і ознаки майна, яке зберегло на собі його сліди та містить відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, а тому дане майно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 КПК України.

Завданням арешту майна, згідно ст. 170 КПК України, є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Отже, арешт майна є важливим елементом здійснення завдань кримінального провадження, своєчасне застосування якого може запобігти непоправним негативним наслідкам в ході досудового розслідування.

Таким чином, клопотання слідчого є законним, обґрунтованим і таким, що відповідає вимогам ч. 2 ст. 171 КПК України, направлене у строки встановлені ч. 5 ст. 171 КПК України та з метою збереження речових доказів, необхідно накласти арешт на майно, вилучене 16.04.2025 року в ході проведення обшуку за місцем роботи лікаря-кардіолога КП «Криворізька міська клінічна лікарня №2» КМР» ОСОБА_5 , оскільки дане майно має важливе значення для встановлення обставин у даному кримінальному провадженні та є доказами, за допомогою яких можливо встановити обставини вчинення кримінального правопорушення, а незастосування цього заходу може призвести до наслідків, визначених ч. 11 ст. 170 КПК України, що створить перешкоди встановленню істини у кримінальному провадженні № 0000493.

Враховуючи наведене, слідчий суддя доходить висновку, що клопотання прокурора Спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Східного регіону ОСОБА_4 про арешт майна, в рамках кримінального провадження № 0000493, підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст. 98, 110, 131, 132, 167-168, 170-175, 309 КПК України, слідчий суддя,-

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання прокурора Спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Східного регіону ОСОБА_4 про арешт майна, в рамках кримінального провадження № 0000493 від 21 жовтня 2024 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 366 КК України задовольнити.

Накласти арешт, шляхом заборони будь-яким особам права розпорядження та користування, на майно, вилучене 16.04.2025 року в ході проведення обшуку в адміністративній

будівлі КП «Криворізька міська клінічна лікарня №2» КМР, що за адресою:

Кривий Ріг, м-н 30-річчя Перемоги, 2, а саме:

- 4 блокноти з чорновими записами;

- дві печатки з написом «Лікар-кардіолог ОСОБА_5

- системний блок марки «CROWN» з інвентарним номером 104/60032.

Повний текст ухвали проголошено о 15 годині 00 хвилин 20 червня 2025 року.

Ухвала слідчого судді про арешт майна може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення, якщо ухвала постановлена без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Слідчий суддя ОСОБА_1