ВИРОК

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 травня 2025 року Соборний районний суд міста Дніпра

у складі: головуючого судді ОСОБА_1

з секретарем: ОСОБА_2

за участю: прокурора ОСОБА_3

потерпілих ОСОБА_4 , ОСОБА_5

представника потерпілої адвоката ОСОБА_6

обвинуваченого ОСОБА_7

захисника адвоката ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Соборного районного суду міста Дніпра матеріали кримінального провадження № 201/10129/24 (пр. № 1-кп/201/508/2025), відомості про яке 06 червня 2024 року внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001998, стосовно ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився у м. Павлоград, Дніпропетровської області, громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , з вищою освітою, не одруженого, працевлаштованого менеджером зі збуту в ФОП « ОСОБА_9 », раніше не судимого, обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_7 05 червня 2024 року приблизно о 21 годині 30 хвилин, керуючи технічно справним автомобілем «Skoda Oktavia A7» реєстраційний номер НОМЕР_1 , який відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серія НОМЕР_2 виданий ТСЦ1242 належить ОСОБА_10 , рухався у м. Дніпрі в Соборному районі по проїзній частині дороги проспекту Героїв з боку вулиці Набережної Перемоги у напрямку бульвару Слави, в темну пору доби без наявного міського електроосвітлення по сухому асфальтобетонному покриттю зі швидкістю, що перевищує максимальну швидкість у населених пунктах, а саме рухався зі швидкістю не менше 60 км/год.

Під час руху по вищезазначеній проїзній частині дороги, яка має чотири смуги для руху в одному напрямку, ОСОБА_7 , не діяв таким чином, щоб не піддавати небезпеці життя та здоров`я громадян, проявляючи кримінальну протиправну недбалість та неуважність до дорожньої обстановки, не врахував дорожню обстановку, в зазначений час, а саме 05 червня 2024 року о 21 годині 30 хвилин, рухаючись у третій смузі для руху і наближаючись до нерегульованого пішохідного переходу, позначеного дорожніми знаками 5.38.1 та дорожньою розміткою 1.14.2 («зебра»), по якому рухалася пішохід ОСОБА_11 ІНФОРМАЦІЯ_2 , справа на ліво по ходу його руху, не переконався, що на пішохідному переході немає пішоходів, для яких може бути створена перешкода чи небезпека, заходів для зменшення швидкості та зупинки керованого ним транспортного засобу не прийняв і на вказаному пішохідному переході, в районі буд. №3-Д, передньою правою частиною керованого ним автомобілю допустив наїзд на пішохода ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Своїми діями водій ОСОБА_7 порушив вимоги п. п. 1.3; 1.5; 2.3 б); 12.4; 12.9 б), 18.1 Правил дорожнього руху України.

п. 1.3 «Учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги Правил дорожнього руху, а також бути взаємно ввічливими»;

п. 1.5 «Дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків»;

п. 2.3 «Для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний: б) бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі»;

п.12.4. У населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється із швидкістю не більше 50 км/год.;

п. 12.9. (б) Водієві забороняється: б) перевищувати максимальну швидкість, зазначену в пунктах 12.4-12.1 на ділянці дороги, де встановлено дорожні знаки 3.29, 3.31, або на транспортному засобі, на якому встановлено розпізнавальний знак відповідно до підпункту "и" пункту 30.3 цих Правил;

п. 18.1. Водій транспортного засобу, що наближається до нерегульованого пішохідного переходу, на якому перебувають пішоходи, повинен зменшити швидкість, а в разі потреби зупинитися, щоб дати дорогу пішоходам, для яких може бути створена перешкода чи небезпека.

Порушення п. 18.1 Правил дорожнього руху ОСОБА_7 знаходиться в причинно-наслідковому зв`язку з настанням даної дорожньо-транспортної пригоди, внаслідок якої пішоходу ОСОБА_11 спричинено тілесні ушкодження та прямо пов`язані з ними патологічні зміни: скальпована рана волосяної частини голови у лівій тім`яній ділянці, напружені крововиливи на повіках очей, численні садна на шкірі лоба, на спині носа та на верхній губі, у зовнішнього кута правого ока та в ділянці лівої щоки, відкритий перелом кісток склепіння та основи черепу у вигляді лінійно-звивистої тріщини, охоплючий тім`яні, праву скроневу кістку та верхню стінку лівої очниці, численні розсіяні плямисті крововиливи під м`якими мозковими оболонками великих півкуль головного мозку та мозочку на усьому протязі, численні вогнищеві крововиливи у речовині кори та підлеглої білої речовини в проекції полюсів лобних, височних та потиличних часток, на випуклій поверхні тім`яних часток, розсіяні крапкові крововиливи у стовбуровому відділі головного мозку; садно на шкірі лівого плеча, закритий уламковий перелом лівої ключиці; закритий уламковий перелом лівої бічної маси крововиливами у оточуючі м`які тканини, закриті переломи лівої лонної та лівої сідалішної кісток з крововиливами у оточуючі м`які тканини; численні садна на верхніх та нижніх кінцівках; крововилив у навколо ниркової клітковині, вогнищевий крововилив під ендокардом лівого шлуночку серця. Описані ушкодження виникли за короткий проміжок часу до моменту надходження у лікувальний заклад в дуже швидкій послідовності одне за одним, майже одночасно, та являють собою єдиний комплекс сумісної тупої травми, яка виникла від дії тупих предметів за механізмом «удар, тертя, струс». Вказана травма у своєму клінічному перебігу призвела до різкого порушення діяльності центральної нервової системи, різкому порушенню діяльності функцій дихання та кровообігу з розвитком бронхопневмонії з гнійним та серозно-гнійним характером ексудату, нерівномірного кровонаповнення та дистрофічних змін внутрішніх органів, вираженої деліпідизації цитоплазми кортикостероцитів клубкової та пучкової зон кори наднирника, вираженого набряку речовини головного мозку, внаслідок удару, тертя, струсу при виникненні їх в умовах транспортної травми, а саме наїзді рухаючогося транспортного засобу на пішохода, знаходяться у прямому причинному зв`язку зі смертю та, стосовно до живих осіб, мають ознаки тілесних ушкоджень тяжкого ступеню тяжкості як небезпечні для життя.

Смерть ОСОБА_11 настала ІНФОРМАЦІЯ_3 о 08 годині 50 хвилин в реанімаційному відділенні КП «Дніпропетровська обласна клінічна лікарня ім. I.І. Мечнікова» ДОР», що за адресою: м. Дніпро, площа Соборна, буд.14, внаслідок отриманою нею сумісної тупої травми тіла: відкрита черепно-мозкова травма: відкритий перелом кісток склепіння та основи черепу з крововиливами під оболонки та у речовину головного мозку; закрита тупа травма грудної клітки: закритий уламковий перелом лівої ключиці; закритий перелом лівої бічної маси крижа, закриті переломи лівої лонної та лівої сідалішної кісток, яка у своєму клінічному перебігу призвела до різкого порушення діяльності центральної нервової системи, різкому порушенню діяльності функцій дихання та кровообігу з розвитком бронхопневмонії з гнійним та серозно-гнійним характером ексудату, нерівномірного кровонаповнення та дистрофічних змін внутрішніх органів, вираженої деліпідизації цитоплазми кортикостероцитів клубкової та пучкової зон кори наднирника, вираженого набряку речовини головного мозку, що підтверджується даними судово-медичної експертизи трупа.

Вказані дії ОСОБА_7 кваліфіковано за ч. 2 ст. 286 КК України, а саме, порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинили смерть потерпілого.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_7 свою вину у скоєному кримінальному правопорушенні визнав у повному обсязі та підтвердив фактичні обставини щодо вчиненого ним діяння та викладених в обвинувальному акті, пояснивши, що він дійсно 05 червня 2024 року, приблизно о 21 годині 30 хвилин, рухався на автомобілі «Skoda Octavia» д.н.з. НОМЕР_1 , по проспекту Героїв в місті Дніпро, зі швидкістю приблизно 60 км/год. Наблизившись до пішохідного переходу, він побачив декілька людей, які переходять дорогу, різко натиснув на гальма та повернув кермо ліворуч, з метою уникнення зіткнення з пішоходами, проте допустив наїзд правою передньою стороною автомобіля з ОСОБА_12 , від чого останню відкинуло праворуч. Зазначив, що не розуміє, як він не помітив пішоходів, оскільки жодних відволікаючих факторів або перешкод огляду не було. Автомобіль зупинився приблизно за 15 метрів від пішохідного переходу. Після цього він вийшов з автомобіля, підбіг до потерпілої, побачив, що вона була без свідомості, та зателефонував до швидкої допомоги. В подальшому, він добровільно приймав участь у всіх слідчих діях, активно співпрацював зі слідством, неодноразово телефонував цивільному чоловіку потерпілої та цікавився її станом, декілька разів оплачував ліки, необхідні для лікування ОСОБА_11 , та намагався надати будь-яку можливу допомогу. При цьому зазначив, що дуже шкодує про скоєне та приносить щирі співчуття родині померлої.

Дослідивши безпосередньо у судовому засіданні надані сторонами докази, суд вважає, що винуватість обвинуваченого ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення повністю знайшла своє підтвердження з огляду на наступні докази:

- показання потерпілого ОСОБА_5 , який суду пояснив, що загибла ОСОБА_11 є його дівчиною. 05 червня 2024 року, о 21 годині 10 хвилин, він вийшов зустрічати ОСОБА_11 , яка мала приїхати на маршрутному таксі. Підійшовши до зупинки, побачив скупчення людей, підбіг до них та зрозумів, що трапилась дорожньо-транспортна пригода. За пішохідним переходом стояв автомобіль «Skoda», а ОСОБА_11 лежала біля зупинки без свідомості, навколо неї було багато крові. Хлопець з натовпу людей повідомив, що він вже викликав швидку. Через 5-10 хвилин приїхав автомобіль швидкої допомоги, погрузив ОСОБА_11 та повіз її до лікарні ім. Мечникова. Водій, який здійснив наїзд, в цей час стояв біля автомобіля «Skoda» та розмовляв по телефону. В подальшому, він один раз самостійно зв`язувався з водієм для встановлення його анкетних даних. Під час цього спілкування ОСОБА_7 вибачався, один раз ОСОБА_7 приїжджав до лікарні. Про надання грошової допомоги мови не йшло. В подальшому, ОСОБА_7 не телефонував йому з метою дізнатись щодо її стану здоров`я. Батькам загиблої телефонував представник обвинуваченого та пропонував грошові кошти, однак вони відмовились;

- показання потерпілої ОСОБА_4 , яка суду пояснила, що загибла ОСОБА_11 є її донькою, а обвинуваченого ОСОБА_13 до вказаних подій вона не знала. 05 червня 2024 року, приблизно о 22.00 години, їй зателефонував ОСОБА_5 та повідомив, що ОСОБА_11 потрапила в дорожньо-транспортну пригоду та її повезли до лікарні. Наступного дня, зранку, вона з чоловіком поїхала до лікарні ім. Мечникова, де перебувала ОСОБА_11 в тяжкому стані. Зазначила, що в перший день ОСОБА_7 також приїхав до лікарні та придбав таблетки для її доньки. В подальшому їй повідомили, що обвинувачений намагався зв`язуватись з нею, однак вона не хотіла з ним розмовляти;

- показаннями свідка ОСОБА_14 , який суду повідомив, що з обвинуваченим ОСОБА_7 до вказаних подій не був знайомий. Зазначив, що в соціальних мережах він побачив повідомлення про пошук свідків дорожньо-транспортної пригоди, яка мала місце 05 червня 2024 року, та відкликнувся на нього. 05 червня 2024 року він повертався додому з роботи. Був вечірній час та міське освітлення не працювало. Він підійшов до пішохідного переходу, попереду йшли хлопець та дівчина. Розпочавши рух по пішохідному переходу, зробивши приблизно три-чотири кроки, подивився ліворуч та побачив, що в сторону переходу, у третій смузі руху, наближається транспортний засіб, та зупинився, а пішоходи, які рухались попереду нього, продовжили свій рух. Після цього, автомобіль своєю передньою частиною здійснив наїзд на даних пішоходів хлопець впав назад, а дівчину внаслідок удару відкинуло вперед та праворуч до зупинки транспортного засобу. Автомобіль зупинився приблизно за 15 метрів від місця наїзду. Зазначив, що автомобіль рухався зі швидкістю приблизно 60 км/год;

- протокол огляду місця дорожньо-транспортної пригоди зі схемою та фототаблицею до нього від 05 червня 2024 року (т. 1, а.с. 5-16), відповідно до якого, слідчим в присутності понятих та за участю ОСОБА_7 було зафіксовано обставини і обстановку дорожньо-транспортної пригоди, яка мала місце 05 червня 2024 року;

-довідка № 870 від 05 червня 2024 року (т. 1 а.с. 17), відповідно до якої, до КП «ДОКЛ ІМ. МЕЧНИКОВА`ДОР»» поступила ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з наявними тілесними ушкодженнями;

-висновок КП «ДБКЛПД» ДОР від 08 червня 2024 року (т. 1 а.с. 19), відповідно до якого, у ОСОБА_7 ознак сп`яніння не виявлено;

-копія лікарського свідоцтва про смерть № 2675м від 11 червня 2024 року (т. 1 а.с. 65-66), відповідно до якого, смерть ОСОБА_11 настала ІНФОРМАЦІЯ_3 ;

-протокол огляду від 10 червня року (т. 1 а.с. 76-77), згідно з яким, слідчим в присутності понятих, за участю спеціаліста, в приміщенні лікарні ім. Мечникова, за адресою: м. Дніпро, пл. Соборна, 14, оглянуто труп ОСОБА_11 , виявлені та зафіксовані ушкодження на тілі останньої;

- висновок експерта № 2675м від 20 червня 2024 року (т. 1 а.с. 80-83), складений за результатами проведення судово-медичної експертизи за фактом смерті ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , відповідно до якого, з медичної документації загиблої відомо: знаходилась на стаціонарному лікуванні з 05 червня 2024 року з 22 години 50 хвилин по 10 червня 2024 року до 08 години 50 хвилин. 05 червня 2024 року первинний огляд лікаря ортопеда-травматолога: з медиичної документації травма отримана в ДТП (05 червня 2024 року). Діагноз: закритий перелом лівої ключиці. Закритий перелом лівої сідничної, лобкової кісток з задовільним стоянням уламків. Закритий перелом бокової маси крижової кістки зліва із задовільним стоянням уламків. 05 червня 2024 року АКТ г/м шия, ОГК, ОЧП, ОМТ №44132 лінійний перелом кісток черепа: тім`яних обабіч з переходом на основу черепа справа. Пневмоцефалія. САК. Забій скроневої частки справа. Гемосинус. Перелом лівої ключиці. Лівобічна полі сегментарна пневмонія. В черевній порожнині вільних газу та рідин не візуалізується. Перелом лівої бічної маси крижі. Перелом лонної та сідничної кістки. Хвора ОСОБА_11 знаходилася на лікуванні ОКЛМ з 05 червня 2024 року в відділенні ВАІТ №2 з 05 червня 2024 року. Скарги на момент надходження до стаціонарі не вказує через тяжкість стану. Стан вкрай важкий. Шкірні покриви і видимі слизьові чисті, бліді. Нормостенічної статури. Дихання ШВЛ через ЕТТ, ЧДД 17 в хвилину; тони серця ритмічні, пульс 70 ударів в хвилину. АД:100/60 мм.пт.ст. Живіт при пальпації м`який. Неврологічний статус: свідомість кома ІІ ст. 4 б за ШКГ. Зіниці D

При судово-медичній експертизі трупа виявлено: скальпована рана волосяної частини голови у лівій тім`яній ділянці, напружені крововиливи на повіках очей, численні садна на шкірі лоба, на спині носа та на верхній губі, у зовнішнього кута правого ока та в ділянці лівої щоки, відкритий перелом кісток склепіння та основи черепу у вигляді лінійно-звивистої тріщини, охоплючий тім`яні, праву скроневу кістку та верхню стінку лівої очниці, численні розсіяні плямисті крововиливи під м`якими мозковими оболонками великої півкуль головного мозку та мозочку на усьому протязі, численні вогнищеві крововиливи у речовині кори та підлеглої білої речовини в проекції полюсів лобних, височних та потиличних часток на випуклій поверхні тім?яних часток, розсіяні крапкові крововиливи у стовбуровому відділі головного мозку; садно на шкірі лівого плеча, закритий уламковий перелом лівої ключиці; закритий уламковий перелом лівої бічної маси крижа з крововиливами у оточуючі м?які тканини, закриті переломи лівої лонної та лівої сідалішної кісток з крововиливами у оточуючі м?які тканини; численні садна на верхніх та нижніх кінцівках; крововилив у навколо ниркової клітковині, вогнищевий крововилив під ендокардом лівого шлуночку серця. Бронхопневмонія з гнійним та серозно-гнійним характером ексудату. Нерівномірне кровонаповнення та дистрофічні зміни внутрішніх органів. Виражена деліпідизація цитоплазми кортикостероцитів клубкової та пучкової зон кори наднирника. Виражений набряк речовини головного мозку.

Причиною смерті ОСОБА_11 стала отримана нею сумісна тупа травма тіла: відкрита черепно-мозкова травма: відкритий перелом кісток склепіння та основи черепу з крововиливами під оболонки та у речовину головного мозку; закрита тупа травма грудної клітки: закритий уламковий перелом лівої ключиці; закритий перелом лівої бічної маси крижа, закриті переломи лівої лонної та лівої сідалішної кісток, яка у своєму клінічному перебігу призвела до різкого порушення діяльності центральної нервової системи, різкому порушенню діяльності функцій дихання та кровообігу з розвитком бронхопневмонії з гнійним та серозно-гнійним характером ексудату, нерівномірного кровонаповнення та дистрофічних змін внутрішніх органів, вираженої деліпідизації цитоплазми кортикостероцитів клубкової та пучкової зон кори наднирника, вираженого набряку речовини головного мозку, що підтверджується даними судово-медичної експертизи трупа. Згідно медичної документації, біологічна смерть гр. ОСОБА_11 констатована 10 червня 2024 року о 08 годині 50 хвилин.

При судово-медичній експертизі трупа виявлені наступні тілесні ушкодження та прямо пов`язані з ними патологічні зміни: скальпована рана волосяної частини голови у лівій тім?яній ділянці, напружені крововиливи на повіках очей, численні садна на шкірі лоба, на спині носа та на верхній губі, у зовнішнього кута правого ока та в ділянці лівої щоки, відкритий перелом кісток склепіння та основи черепу у вигляді лінійно-звивістої тріщини, охоплючий тім`яні, праву скроневу кістку та верхню стінку лівої очниці, численні розсіяні плямисті крововиливи під м`якими мозковими оболонками великих півкуль головного мозку та мозочку на усьому протязі, численні вогнищеві крововиливи у речовині кори та підлеглої білої речовини в проекції полюсів лобних, височних та потиличних часток, на випуклій поверхні тім`яних часток, розсіяні крапкові крововиливи у стовбуровому відділі головного мозку; садно на шкірі лівого плеча, закритий уламковий перелом лівої ключиці; закритий уламковий перелом лівої бічної маси крижа з крововиливами у оточуючі м`які тканини, закриті переломи лівої лонної та лівої сідалішної кісток з крововиливами у оточуючі м`які тканини; численні садна на верхніх та нижніх кінцівках; крововилив у навколо ниркової клітковині, вогнищевий крововилив під ендокардом лівого шлуночку серця. Описані ушкодження виникли за короткий проміжок часу до моменту надходження у лікувальний заклад в дуже швидкій послідовності одне за одним, майже одночасно, та являють собою єдиний комплекс сумісної тупої травми, яка виникла від дії тупих предметів за механізмом «удар, тертя, струс». Вказана травма у своєму клінічному перебігу призвела до різкого порушення діяльності центральної нервової системи, різкому порушенню діяльності функцій дихання та кровообігу з розвитком бронхопневмонії з гнійним та серозно-гнійним характером ексудату, нерівномірного кровонаповнення та дистрофічних змін внутрішніх органів, вираженої деліпідизації цитоплазми кортикостероцитів клубкової та пучкової зон кори наднирника, вираженого набряку речовини головного мозку. Стосовно живої особи, згідно п.п. 2.1.1а), 2.1.2, 2.1.36), 2.1.3в), 2.1.30) Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень, затверджених Наказом № 6 від 17 січня 1995 року МОЗ України «Про розвиток та вдосконалення судово-медичної служби України» вказана травма мала би ознаки тяжких тілесних ушкоджень за критерієм небезпеки для життя.

Характер, локалізація, механізм виникнення удар, тертя, струс виявлених при судово-медичній експертизі трупа тілесних ушкоджень свідчить про можливість виникнення їх в умовах транспортної травми, саме наїзді рухаючогося транспортного засобу на пішохода.

- висновок експерта № 2375м/1336-Е від 24 червня 2024 року (т. 1 а.с. 88-92), складений за результатами проведення судово-медичної експертизи за фактом смерті ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , згідно з яким, при судово-медичній експертизі трупа виявлені наступні тілесні ушкодження та прямо пов?язані з ними патологічні зміни: скальпована рана волосяної частини голови у лівій тім?яній ділянці, напружені крововиливи на повіках очей, численні садна на шкірі лоба, на спині носа та на верхній губі, у зовнішнього кута правого ока та в ділянці лівої щоки, відкритий перелом кісток склепіння та основи черепу у вигляді лінійно-звивістої тріщини, охоплючий тім?яні, праву скроневу кістку мозковими оболонками великих півкуль головного мозку та мозочку на усьому протязі, та верхню стінку лівої очниці, численні розсіяні плямисті крововиливи під м?якими численні вогнищеві крововиливи у речовині кори та підлеглої білої речовини в проекції полюсів лобних, височних та потиличних часток, на випуклій поверхні тім?яних часток, розсіяні крапкові крововиливи у стовбуровому відділі головного мозку; садно на шкірі лівого плеча, закритий уламковий перелом лівої ключиці; закритий уламковий перелом лівої бічної маси крижа з крововиливами у оточуючі м?які тканини, закриті переломи лівої лонної та лівої сідаліщної кісток з крововиливами у оточуючі м?які тканини; численні садна на верхніх та нижніх кінцівках; крововилив у навколо ниркової клітковині, вогнищевий крововилив під ендокардом лівого шлуночку серця. Описані ушкодження виникли за короткий проміжок часу до моменту надходження у лікувальний заклад в дуже швидкій послідовності одне за одним, майже одночасно, та являють собою єдиний комплекс сумісної тупої травми, яка виникла від дії тупих предметів за механізмом «удар, тертя, струс». Вказана травма у своєму клінічному перебігу призвела до різкого порушення діяльності центральної нервової системи, різкому порушенню діяльності функцій дихання та кровообігу з розвитком бронхопневмонії з гнійним та серозно-гнійним характером ексудату, нерівномірного кровонаповнення та дистрофічних змін внутрішніх органів, вираженої деліпідизації цитоплазми кортикостероцитів клубкової та пучкової зон кори наднирника, вираженого набряку речовини головного мозку. Стосовно живої особи, згідно п.п. 2.1.1а), 2.1.2, 2.1.36), 2.1.3в), 2.1.30) Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень, затверджених Наказом № 6 від 17.01.1995 року МОЗ України «Про розвиток та вдосконалення судово-медичної служби України» вказана травма мала би ознаки тяжких тілесних ушкоджень за критерієм небезпеки для життя. Між отриманою травмою та настанням смерті гр. ОСОБА_11 є прямий причинний зв`язок.

Причиною смерті ОСОБА_11 стала отримана нею сумісна тупа травма тіла: відкрита черепно-мозкова травма: відкритий перелом кісток склепіння та основи черепу з крововиливами під оболонки та у речовину головного мозку; закрита тупа травма грудної клітки: закритий уламковий перелом лівої ключиці; закритий перелом лівої бічної маси крижа, закриті переломи лівої лонної та лівої сідалішної кісток, яка у своєму клінічному перебігу призвела до різкого порушення діяльності центральної нервової системи, різкому порушенню діяльності функцій дихання та кровообігу з розвитком бронхопневмонії з гнійним та серозно-гнійним характером ексудату, нерівномірного кровонаповнення та дистрофічних змін внутрішніх органів, вираженої деліпідизації цитоплазми кортикостероцитів клубкової та пучкової зон кори наднирника, вираженого набряку речовини головного мозку, що підтверджується даними судово-медичної експертизи трупа. Між отриманою травмою та настанням смерті ОСОБА_11 є прямий причинний зв`язок.

Згідно медичної документації, біологічна смерть ОСОБА_11 констатована 10 червня 2024 року о 08 годині 50 хвилин.

Характер, локалізація, механізм виникнення удар, тертя, струс виявлених при судово-медичній експертизі трупа тілесних ушкоджень свідчить про можливість виникнення їх в умовах транспортно травми, саме наїзді рухаючогося транспортного засобу на пішохода.

Локалізація виявлених ушкоджень свідчить про те, що у момент первинного контакту з травмуючим предметом, ОСОБА_11 була обернута лівою стороною тіла до травмуючого предмету.

При судово-медичній експертизі трупа ОСОБА_11 , морфологічних ознак хронічних захворювань не виявлено.

-висновок експерта № СЕ-19/113-24/3661-ІТ від 09 липня 2024 року (т. 1 а.с. 98-102), складений за результатами проведення судової інженерно-транспортної експертизи за експертною спеціальністю 10.2 «Дослідження технічного стану транспортних засобів», відповідно до якого, на момент експертного огляду, система рульового керування наданого на дослідження автомобілю «Skoda Octavia A7» номерний знак НОМЕР_1 , знаходилась у працездатному стані.

На момент експертного огляду, робоча гальмівна система наданого на дослідження автомобілю «Skoda Octavia A7» номерний знак НОМЕР_1 , знаходилась в працездатному стані.

- протокол проведення слідчого експерименту від 18 червня 2024 року (т. 1 а.с. 202-213), відповідно до якого, свідок ОСОБА_15 , у присутності понятих та слідчого, добровільно, послідовно та впевнено уточнив відомі йому відомості щодо обставин дорожньо-транспортної пригоди, яка відбулася 05 червня 2024 року, вказавши напрямок руху автомобіля «Skoda Octavia», реєстраційний номер НОМЕР_1 , та дії потерпілої, їх взаємне розташування, місце зіткнення, розташування транспортного засобу після зіткнення, при цьому, слідчим були зроблені відповідні замірі і складена схема, підписана всіма учасниками даної слідчої дії;

При цьому не зважаючи на те, що вказаний свідок хоча й не був безпосередньо допитаний у судовому засіданні, суд бере до уваги правову позицію наведену у постанові Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 14 вересня 2020 року (справа №740/3597/17, провадження № 51-6070кмо19), згідно якої приписи ч. 4 ст. 95 КПК України про те, що суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або які отримано в порядку, передбаченому ст. 225 КПК України, мають застосовуватися лише до відомостей, що відповідають ознакам показань як самостійного процесуального джерела доказів згідно зі ст. 95 КПК України. Показання необхідно розмежовувати з іншими самостійними процесуальними джерелами доказів протоколом слідчого експерименту.

Отже, суд вважає за можливе прийняти до уваги слідчий експеримент за участі свідка ОСОБА_15 , як доказ винуватості ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення;

- протокол проведення слідчого експерименту від 18 червня 2024 року (т. 1 а.с. 214-224), відповідно до якого, свідок ОСОБА_16 , у присутності понятих та слідчого, добровільно, послідовно та впевнено уточнив відомі йому відомості щодо обставин дорожньо-транспортної пригоди, яка відбулася 05 червня 2024 року, вказавши напрямок руху автомобіля «Skoda Octavia», реєстраційний номер НОМЕР_1 , та дії потерпілої, їх взаємне розташування, місце зіткнення, розташування транспортного засобу після зіткнення, при цьому, слідчим були зроблені відповідні замірі і складена схема, підписана всіма учасниками даної слідчої дії;

При цьому не зважаючи на те, що вказаний свідок хоча й не був безпосередньо допитаний у судовому засіданні, суд бере до уваги правову позицію наведену у постанові Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 14 вересня 2020 року (справа №740/3597/17, провадження № 51-6070кмо19), згідно якої приписи ч. 4 ст. 95 КПК України про те, що суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або які отримано в порядку, передбаченому ст. 225 КПК України, мають застосовуватися лише до відомостей, що відповідають ознакам показань як самостійного процесуального джерела доказів згідно зі ст. 95 КПК України. Показання необхідно розмежовувати з іншими самостійними процесуальними джерелами доказів протоколом слідчого експерименту.

Отже, суд вважає за можливе прийняти до уваги слідчий експеримент за участі свідка ОСОБА_16 , як доказ винуватості ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення;

-висновок експерта № СЕ-19/113-24/3533-ІТ від 21 червня 2024 року (т. 1 а.с. 233-237), складений за результатами проведення судової інженерно-транспортної експертизи за експертною спеціальністю 10.1 «Дослідження механізму та обставин дорожньо-транспортних пригод», згідно з яким, у дорожньо-транспортній ситуації, що досліджується, водію автомобіля «Skoda Octavia», номерний знак НОМЕР_1 , слід було керуватися технічними вимогами пунктів 12.2, 12.4, 12.9 (б), 18.1 Правил дорожнього руху.

Водій автомобілю «Skoda Octavia», номерний знак НОМЕР_1 , мав технічну можливість запобігти наїзду на пішохода шляхом застосування своєчасного гальмування з моменту виникнення небезпеки.

З технічної точки зору, дії водія автомобілю «Skoda Octavia», номерний знак НОМЕР_1 , не відповідали технічним вимогам пунктів 12.4, 12.9 (б), 18.1 Правил дорожнього руху. Невідповідність в діях водія автомобіля «Skoda Octavia», номерний знак НОМЕР_1 , вимогам п. 18.1 Правил дорожнього руху, з технічної точки хору перебуває в причинному зв`язку з виникненням події дорожньо-транспортної пригоди.

- протокол проведення слідчого експерименту від 24 червня 2024 року (т. 1 а.с. 247-254), відповідно до якого, свідок ОСОБА_17 , у присутності понятих та слідчого, добровільно, послідовно та впевнено уточнив відомі йому відомості щодо обставин дорожньо-транспортної пригоди, яка відбулася 05 червня 2024 року, вказавши напрямок руху автомобіля «Skoda Octavia», реєстраційний номер НОМЕР_1 , та дії потерпілої, їх взаємне розташування, місце зіткнення, розташування транспортного засобу після зіткнення, при цьому, слідчим були зроблені відповідні замірі і складена схема, підписана всіма учасниками даної слідчої дії;

При цьому не зважаючи на те, що вказаний свідок хоча й не був безпосередньо допитаний у судовому засіданні, суд бере до уваги правову позицію наведену у постанові Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 14 вересня 2020 року (справа №740/3597/17, провадження № 51-6070кмо19), згідно якої приписи ч. 4 ст. 95 КПК України про те, що суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або які отримано в порядку, передбаченому ст. 225 КПК України, мають застосовуватися лише до відомостей, що відповідають ознакам показань як самостійного процесуального джерела доказів згідно зі ст. 95 КПК України. Показання необхідно розмежовувати з іншими самостійними процесуальними джерелами доказів протоколом слідчого експерименту.

Отже, суд вважає за можливе прийняти до уваги слідчий експеримент за участі свідка ОСОБА_17 , як доказ винуватості ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення;

- протокол проведення слідчого експерименту від 24 червня 2024 року (т. 1 а.с. 255-261), відповідно до якого, свідок ОСОБА_14 , у присутності понятих та слідчого, добровільно, послідовно та впевнено уточнив відомі йому відомості щодо обставин дорожньо-транспортної пригоди, яка відбулася 05 червня 2024 року, вказавши напрямок руху автомобіля «Skoda Octavia», реєстраційний номер НОМЕР_1 , та дії потерпілої, їх взаємне розташування, місце зіткнення, розташування транспортного засобу після зіткнення, при цьому, слідчим були зроблені відповідні замірі і складена схема, підписана всіма учасниками даної слідчої дії, що не суперечить його показанням, наданими у судовому засіданні, а отже, суд вважає за можливе прийняти до уваги слідчий експеримент, як доказ винуватості ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення;

- протокол проведення слідчого експерименту від 24 червня 2024 року (т. 1 а.с. 262-268), відповідно до якого, ОСОБА_7 , у присутності його захисника, понятих та слідчого, добровільно, послідовно та впевнено уточнив відомі йому відомості щодо обставин дорожньо-транспортної пригоди, яка відбулася 05 червня 2024 року, вказавши напрямок руху свого автомобіля «Skoda Octavia», реєстраційний номер НОМЕР_1 , та дії потерпілої, їх взаємне розташування, місце зіткнення, розташування транспортного засобу після зіткнення, при цьому, слідчим були зроблені відповідні замірі і складена схема, підписана всіма учасниками даної слідчої дії, що не суперечить його показанням, наданими у судовому засіданні, а отже, суд вважає за можливе прийняти до уваги слідчий експеримент, як доказ винуватості ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення;

-висновок експерта № СЕ-19/113-24/3795-ІТ від 22 липня 2024 року (т. 1 а.с. 300-304), складений за результатами проведення судової інженерно-транспортної експертизи за експертною спеціальністю 10.1 «Дослідження механізму та обставин дорожньо-транспортних пригод», згідно з яким, у дорожньо-транспортній ситуації, що досліджується, водію автомобілю «Skoda Octavia», номерний знак НОМЕР_1 , слід було керуватися технічними вимогами пунктів 12.2, 12.4, 12.9(б), 18.1 Правил дорожнього руху.

Водій автомобілю «Skoda Octavia», номерний знак НОМЕР_1 , мав технічну можливість запобігти наїзду на пішохода шляхом застосування своєчасного гальмування з моменту виникнення небезпеки.

З технічної точки зору, дії водія автомобілю «Skoda Octavia», номерний знак НОМЕР_1 , не відповідали вимогам пунктів 12.4, 12.9 (б), 18.1 Правил дорожнього руху. Невідповідність в діях водія автомобіля «Skoda Octavia», номерний знак НОМЕР_1 , вимогам п. 18.1 Правил дорожнього руху, з технічної точки зору, перебуває в причинному зв`язку з виникненням події дорожньо-транспортної пригоди.

Оцінюючи досліджені в судовому засіданні докази, суд дійшов висновку, що всі докази є належними, оскільки підтверджують існування обставин, що підлягають доказуванню, допустимими, оскільки отримані в порядку встановленому КПК України, достовірними, оскільки фактичні дані, отримані з цих доказів не спростовані жодним іншим доказом, наданим сторонами кримінального провадження.

Всі зазначені докази у своїй сукупності та взаємозв`язку не містять суперечностей, доповнюють один одного і дають можливість суду дійти однозначного висновку про те, що вина ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення знайшла своє підтвердження.

Таким чином, суд доходить висновку про доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_7 в порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило смерть потерпілого, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України.

При визначенні виду та розміру покарання, суд виходить зі ступеня тяжкості скоєного кримінального правопорушення та особи обвинуваченого ОСОБА_7 , який на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває, характеризується позитивно, раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, свою вину визнав у повному обсязі та щиро розкаявся у скоєному, при цьому, займається суспільно-корисною працею та має видатні спортивні досягнення ці обставини на підставі ст. 66 КК України, суд відносить до таких, що пом`якшують його покарання. Обтяжуючих покарання обвинуваченого ОСОБА_7 обставин, передбачених ст. 67 КК України, судом не встановлено.

Так, згідно з висновком, викладеним у постанові Верховного Суду від 30 жовтня 2018 року у справі № 559/1037/16к (провадження № 51-3612км18), щире каяття повинно ґрунтуватися на належній критичній оцінці особою своєї протиправної поведінки, її осуді, бажанні виправити ситуацію, яка склалась, та нести кримінальну відповідальність за вчинене, а також зазначена обставина має знайти своє відображення в матеріалах кримінального провадження.

Як убачається з матеріалів цього кримінального провадження, обвинувачений ОСОБА_7 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, визнав у повному обсязі, сприяв досудовому розслідуванню та давав пояснення щодо всіх обставин ДТП. У суді висловлював каяття з приводу вчиненого ним кримінального правопорушення та намір у подальшому відшкодувати завдану шкоду потерпілим.

Щодо позиції потерпілих, озвученої у судовому засіданні, суд зазначає, що думка потерпілих може враховуватись судом при призначенні покарання в сукупності з іншими обставинами, передбаченими ст. 65 КК України, однак не є вирішальною, і не має над ними пріоритету. Аналогічну позицію викладено в постанові Верховного Суду від 02 жовтня 2018 року (справа № 752/8309/16-к, провадження № 51-284км18) та у постанові Великої Палати Верховного Суду від 21 серпня 2019 року (справа № 682/956/17, провадження № 13-31кс19).

Крім того, призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_7 , суд керується позиціями Європейського суду з прав людини, які викладені у справах «Бакланов проти Росії» (рішення від 09 червня 2005 року), і в справі «Фрізен проти Росії» (рішення від 24 березня 2005 року), згідно яких досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значимим, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було свавільним». У справі «Ізмайлов проти Росії» (п. 38 рішення від 16 жовтня 2008 року) ЄСПЛ вказав, що для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий надмірний тягар для особи».

У п. 2 постанови Пленуму Верховного суду України від 24 жовтня 2003 року № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» вказано, що відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 65 КК України, суди повинні призначати покарання в межах, установлених санкцією статті (санкцією частини статті) Особливої частини КК України, що передбачає відповідальність за вчинений злочин. Із урахуванням ступеня тяжкості, обставин цього злочину, його наслідків і даних про особу судам належить обговорювати питання про призначення передбаченого законом, в тому числі і менш суворого покарання особам, які вперше вчинили злочини, неповнолітнім, жінкам, котрі на час вчинення злочину чи розгляду справи перебували у стані вагітності, інвалідам ,особам похилого віку і тим, які щиро розкаялись у вчиненому, активно сприяли розкриттю злочину, відшкодували завдані збитки тощо.

При цьому суд враховує висновки, викладені у постанові Верховного Суду від 01 лютого 2018 року в справі № 634/609/15-к, де останній роз`яснив, що при обранні форми реалізації кримінальної відповідальності суд у визначених законом межах наділений правом вибору не лише виду та розміру покарання, а й порядку його відбування. Ця функція за своєю правовою природою є дискреційною, оскільки потребує врахування та оцінки конкретних обставин справи, ступеня тяжкості вчиненого злочину, особи винного, обставин, що впливають на покарання. Реалізація цієї функції становить правозастосовну інтелектуально-вольову діяльність суду, в межах якої і приймається рішення про можливість застосування чи незастосування ст. 75 КК України, відповідно до якої, якщо суд дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.

Системне тлумачення цих правових норм дозволяє дійти висновку, що питання призначення кримінального покарання та звільнення від його відбування повинні вирішуватися з урахуванням мети покарання, при цьому, з огляду на положення ст. 75 КК України, законодавець підкреслює важливість такої цілі покарання, як виправлення засудженого, передбачивши, що при призначенні низки покарань, у тому числі у виді позбавлення волі на строк не більше п`яти років, особу може бути звільнено від відбування покарання з іспитовим строком, якщо суд дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, при цьому суд має врахувати не тільки тяжкість злочину, особу винного, але й інші обставини справи.

З врахуванням викладеного, суд вважає, що з метою виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень, обвинуваченому ОСОБА_7 слід призначити покарання у виді позбавлення волі, однак, в той же час, враховуючи конкретні обставини вчиненого кримінального правопорушення, яке відноситься до категорії неумисних тяжких злочинів, зокрема, характер допущеного обвинуваченим порушення правил дорожнього руху і обстановку дорожньо-транспортної пригоди, її наслідки у вигляді смерті потерпілої, поведінку обвинуваченого ОСОБА_7 та його особу, який раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, позитивно характеризується, свою вину визнав у повному обсязі та щиро розкаявся у скоєному, крім того, суд враховує вищевказані обставини, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_7 , а також відсутність таких, що обтяжують покарання останнього, у зв`язку із чим, сукупність всіх цих даних, на думку суду, свідчить про можливе виправлення обвинуваченого ОСОБА_7 зі звільненням його від відбування покарання у виді позбавлення волі з випробуванням, в порядку, передбаченому ст. 75 КК України, та покладенням на нього обов`язків, передбачених ст. 76 КК України, оскільки призначення саме такого покарання із подальшим звільненням від його відбування з випробуванням буде необхідним й достатнім для виправлення обвинуваченого і попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень, а також відповідати принципам справедливості, розумності і достатності. Крім того, враховуючи конкретні обставини та характер вчиненого кримінального правопорушення, а також особу обвинуваченого, суд вважає за необхідне призначити останньому додаткове покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами.

Відповідно до положень ч. 4 ст. 174 КПК України, суд вирішує питання про скасування арешту майна.

Питання щодо речових доказів, суд вважає за необхідне вирішити в порядку, передбаченому ст. 100 КПК України.

Крім того, на підставі ч. 2 ст. 124 КПК України, суд вважає за необхідне стягнути з обвинуваченого ОСОБА_7 на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта у цьому кримінальному провадженні.

Інші заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувались.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 374-376 КПК України, -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_7 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України та призначити йому покарання у виді чотирьох років позбавлення волі, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на два роки.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_7 від відбування призначеного йому основного покарання, якщо він протягом трьох років іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення, а також виконає покладені на нього обов`язки, передбачені пунктами 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України, а саме: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Арешт на майно, який було накладено в рамках кримінального провадження № 0001998, ухвалою слідчого судді Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська ОСОБА_18 від 22 липня 2024 року, після набрання вироком суду законної сили - скасувати.

Речовий доказ автомобіль «Skoda Octavia», реєстраційний номер НОМЕР_1 повернути за належністю власнику.

Стягнути з ОСОБА_7 на користь держави витрати за залучення експертів у цьому кримінальному провадженні у розмірі 7 194,16 грн. (сім тисяч сто дев`яносто чотири ) грн. 16 коп.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, яка може бути подана учасниками кримінального провадження до Дніпровського апеляційного суду через Соборний районний суд міста Дніпра протягом тридцяти днів з дня проголошення вироку суду.

Головуючий - суддя: ОСОБА_1