Справа № 199/7368/25
В И Р О К

іменем України

08 серпня 2025 року м. Дніпро

Амур-Нижньодніпровський районний суд міста Дніпра у складі:

Головуючий суддя ОСОБА_1

За участі секретаря судового засідання ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань під № 0000195, за обвинуваченням:

ОСОБА_5 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Кривий Ріг, Дніпропетровської області, громадянина України, з спеціальною освітою, офіційно не працевлаштованого, холостого, раніше неодноразово судимого, останні рази:

- вироком Довгинцівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 10 квітня 2025 року за ч. 1 ст. 213, ч. 1 ст. 71 КК України до 1 року 1 місяця обмеження волі;

- вироком Саксаганського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 02 червня 2025 року за ст. 395, ч. 1 ст. 71 КК України до 1 року 6 місяців обмеження волі;

зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично мешкав за адресою: АДРЕСА_2 ,

у вчинені злочину, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України,

В С Т А Н О В И В:

30 березня 2025 року, приблизно о 17:00 год., більш точний час слідством не встановлений, ОСОБА_4 перебував за адресою: Донецька область, Покровський район, м. Добропілля, вул. Івана Франка, біля буд. 12, а саме приміщення Автостанції, де у нього виник умисел на заволодіння мобільним телефоном малознайомого ОСОБА_6 .

В цей день, приблизно о 17:00 год., ОСОБА_4 , реалізуючи свій намір на заволодіння чужим майном, розуміючи протиправність своїх дій, з корисливих мотивів, умисно, повторно, зловживаючи довірою, скориставшись довірливими відносинами між ним та потерпілим, не маючи на меті у подальшому повертати власнику майно, попросив у останнього передати йому мобільний телефон під приводом здійснення дзвінку.

В свою чергу ОСОБА_6 , не будучи обізнаним у дійсному намірі ОСОБА_4 , та довіряючи останньому, добровільно передав ОСОБА_4 свій мобільний телефон торгової марки «Apple», моделі «Iphone 11», з об`ємом пам`яті 64 GB, імеі: НОМЕР_1 вартістю 7465,10 грн.

Заволодівши майном та отримавши його у своє повне розпорядження, ОСОБА_4 , не маючи мети повертати власнику вищевказаний мобільний телефон, з місця вчинення кримінального правопорушення зник, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд, чим спричинив потерпілому ОСОБА_6 матеріальні збитки у розмірі 7465,10 грн.

Крім того, 31 березня 2025 року, приблизно о 09:00 год., більш точний час слідством не встановлений, ОСОБА_4 перебував за адресою: АДРЕСА_3 , у нього виник умисел на заволодіння мобільним телефоном знайомого ОСОБА_7 .

В цей день, приблизно о 09:00 год., ОСОБА_4 , реалізуючи свій намір на заволодіння чужим майно, розуміючи протиправність своїх дій, з корисливих мотивів, умисно, повторно, зловживаючи довірою, скориставшись довірливими відносинами між ним та потерпілим, не маючи на меті у подальшому повертати власнику майно, попросив у останнього передати йому мобільний телефон під приводом здійснення дзвінку.

В свою чергу ОСОБА_7 , не будучи обізнаним у дійсному намірі ОСОБА_4 , та довіряючи останньому, добровільно передав ОСОБА_4 свій мобільний телефон торгової марки «Samsung», моделі «Galaxy А13 (SM-A135F/DSN)», з об`ємом пам`яті 3/32 GB, імеі: НОМЕР_2 , вартістю 3661 грн.

Заволодівши майном та отримавши його у своє повне розпорядження, ОСОБА_4 , не маючи мети повертати власнику вищевказаний мобільний телефон, з місця вчинення кримінального правопорушення зник, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд, чим спричинив потерпілому ОСОБА_7 матеріальні збитки у розмірі 3661 грн.

ОСОБА_4 в судовому засіданні свою винуватість у вчиненні зазначених кримінальних правопорушень за обставин, викладених вище, визнав повністю. Показав, що дійсно шахрайським шляхом викрав два мобільні телефони за обставин, зазначених в обвинувальному акті. У вчиненому розкаюється. Від надання інших показів відмовився.

Крім повного визнання своєї вини в інкримінованих кримінальних правопорушеннях, та підтвердження їх фактичних обставин, винуватість ОСОБА_4 повністю доведена сукупністю досліджених в судовому засіданні доказів.

За епізодом 30 березня 2025 року:

Згідно з протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення (або таке, що готується) від 04 квітня 2025 року, ОСОБА_6 просить вжити заходи до малознайомого чоловіка на ім`я ОСОБА_8 , який 30 березня 2025 року приблизно о 15:30 год. шахрайським шляхом заволодів його мобільним телефоном марки «Apple», моделі «Iphone 11», з об`ємом пам`яті 64 GB, імеі: НОМЕР_1 .

Відповідно до протоколу огляду місця події від 04 квітня 2025 року встановлено, що вказаним потерпілим ОСОБА_6 місцем події є ділянка місцевості на території Автостанції за адресою: Донецька область, Покровський район, м. Добропілля, вул. Івана Франка, біля буд. 12.

За протоком огляду предмету, 04 квітня 2025 року слідчим оглянута надана потерпілим ОСОБА_6 коробка від викраденого у нього мобільного телефону марки «Apple», моделі «Iphone 11», з об`ємом пам`яті 64 GB, імеі: НОМЕР_1 .

Згідно з протоколом огляду предмету, 13 квітня 2025 року оглянуто та вилучено добровільно виданий свідком ОСОБА_9 мобільний телефон марки «Apple», моделі «Iphone 11», з об`ємом пам`яті 64 GB, імеі: НОМЕР_1 .

Постановою слідчого від 17 квітня 2025 року вказаний мобільний телефон визнаний речовим доказом та переданий на відповідальне зберігання потерпілому.

Відповідно до висновку судової товарознавчої експертизи № СЕ-19/105-25/3622-ТВ від 16 квітня 2025 року, ринкова вартість мобільного телефону марки «Apple», моделі «Iphone 11», з об`ємом пам`яті 64 GB, який був у використанні, на момент вчинення кримінального правопорушення, станом на 30 березня 2025 року, могла становити 7465,10 грн.

Згідно з протоколом пред`явлення особи для впізнання від 29 квітня 2025 року, потерпілий ОСОБА_6 впізнав ОСОБА_4 як чоловіка, який шахрайським шляхом заволодів його мобільним телефоном.

За протоколом проведення слідчого експерименту від 01 травня 2025 року, ОСОБА_4 показав місце та механізм викрадення мобільного телефону у потерпілого ОСОБА_6 .

За епізодом 31 березня 2025 року:

Згідно з протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення (або таке, що готується) від 04 квітня 2025 року, ОСОБА_7 просить вжити заходи до знайомого ОСОБА_4 , який 31 березня 2025 року приблизно о 9 год. шахрайським шляхом заволодів його мобільним телефоном марки «Samsung», моделі «Galaxy А13 (SM-A135F/DSN)», з об`ємом пам`яті 3/32 GB, імеі: НОМЕР_2 .

Відповідно до протоколу огляду місця події від 04 квітня 2025 року встановлено, що вказаним потерпілим ОСОБА_7 місцем події є кімната в житловому будинку за адресою: АДРЕСА_3 .

За протоколом огляду предмету, 13 квітня 2025 року оглянуто та вилучено добровільно виданий свідком ОСОБА_9 мобільний телефон марки «Samsung», моделі «Galaxy А13 (SM-A135F/DSN)», з об`ємом пам`яті 3/32 GB, імеі: НОМЕР_2 .

Згідно з протоколом пред`явлення речей для впізнання від 14 квітня 2025 року, потерпілий ОСОБА_7 впізнав. мобільний телефон марки «Samsung», моделі «Galaxy А13 (SM-A135F/DSN)», з об`ємом пам`яті 3/32 GB, імеі: НОМЕР_2 , як такий, що належав йому та був викрадений ОСОБА_4 .

Постановою слідчого від 17 квітня 2025 року вказаний мобільний телефон визнаний речовим доказом та переданий на відповідальне зберігання потерпілому.

Відповідно до висновку судової товарознавчої експертизи № СЕ-19/105-25/3625-ТВ від 16 квітня 2025 року, ринкова вартість мобільного телефону марки «Samsung», моделі «Galaxy А13 (SM-A135F/DSN)», з об`ємом пам`яті 3/32 GB, який був у використанні, на момент вчинення кримінального правопорушення, станом на 31 березня 2025 року, могла становити 3661 грн.

Згідно з протоколом проведення слідчого експерименту від 01 травня 2025 року, ОСОБА_4 показав місце та механізм викрадення мобільного телефону у потерпілого ОСОБА_7 .

Допустимість досліджених судом доказів учасниками провадження не оспорюється і всі докази, покладені судом в обґрунтування вироку, визнаються судом належними, допустимими і достовірними, оскільки отримані уповноваженими особами, з передбачених законом джерел, у передбачений законом спосіб, зафіксовані у належній процесуальній формі, і судом не встановлено суттєвих процедурних недоліків, які б «зруйнували» чи звузили права обвинуваченого, або ж обмежили його в можливостях їх ефективного використання.

Надаючи оцінку сукупності досліджених доказів з точки зору їх достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, суд враховує, що стороною захисту підтверджені зазначені в обвинувальному акті фактичні обставини вчинення ОСОБА_4 викрадення мобільних телефонів у потерпілих ОСОБА_7 та ОСОБА_6 і такі обставини поза всяким розумним сумнівом доведені сукупністю вище перелічених доказів.

Такі докази в їх сукупності та взаємозв`язку поза всяким розумним сумнівом достатньо доводять винуватість ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень в обсязі обвинувачення, яке було підтримане прокурором, і суд кваліфікує дії обвинуваченого за всіма епізодами злочинної діяльності за 2 ст. 190 КК України, оскільки останній вчинив повторне заволодіння чужим майном шляхом зловживання довірою (шахрайство).

Відповідно до ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Згідно зі ст. 65 КК України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження вчиненню нових кримінальних правопорушень. При цьому під час вибору заходу примусу суд повинен ураховувати ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, дані про особу винного й обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. З огляду на принципи справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання має бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного.

Визначаючи покарання ОСОБА_4 , суд враховує характер і ступінь тяжкості скоєного кримінального правопорушення, яке є умисним, закінченим, корисливим, нетяжким злочином, обставини вчинення кримінального правопорушення, кількість епізодів злочинної діяльності, характер та ступінь тяжкості фактичних наслідків правопорушення, вартість майна, що було предметом злочинних посягань та його значимість для потерпілих, той факт, що викрадене майно повернуте потерпілим, відомості про особу ОСОБА_4 .

Останній раніше неодноразово судимий, зокрема і за вчинення умисних, корисливих злочинів, має постійне місце проживання, де характеризується задовільно, не має постійного джерела доходу, на психіатричному обліку не перебуває, звертався за медичною допомогою до лікаря-нарколога з приводу: «Психічні та поведінкові розлади внаслідок вживання алкоголю. Синдром залежності».

До обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченого, суд відносить щире каяття та активне сприяння встановленню фактичних обставин кримінального правопорушення.

Обставиною, що обтяжує покарання ОСОБА_4 , суд визнає рецидив злочинів, оскільки останній на час вчинення злочину за цим вироком мав не зняту та непогашену судимість за вчинення умисного злочину, передбаченого ч. 2 ст. 263 КК України, що не є ознакою злочину за цим вироком, яка впливає на його кваліфікацію.

З урахуванням вищенаведених обставин, суд дійшов висновку, що покаранням, необхідним та достатнім для виправлення ОСОБА_4 та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень як самим обвинуваченим, так і іншими особами, є покарання у вигляді позбавлення волі у межах санкції відповідної статті Особливої частини КК України, оскільки більш м`які види покарання через стійку асоціальну спрямованість особи обвинуваченого не будуть дієвими та не зможуть забезпечити досягнення їх мети, виправлення засудженого можливе лише в умовах ізоляції від суспільства і саме таке покарання буде відповідати тяжкості правопорушення, не буде становити «особистий надмірний тягар для особи» та відповідатиме справедливому балансу між загальними інтересами суспільства і вимогами захисту основоположних прав особи.

З цих же підстав суд не вбачає за можливе призначення обвинуваченому покарання більш м`якого, ніж передбачено законом.

До матеріалів кримінального провадження долучено копії вироків Довгинцівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 10 квітня 2025 року, яким ОСОБА_4 за ч. 1 ст. 213, ч. 1 ст. 71 КК України засуджено до 1 року 1 місяця обмеження волі, та вироку Саксаганського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 02 червня 2025 року, яким ОСОБА_4 за ст. 395, ч. 1 ст. 71 КК України засуджено до 1 року 6 місяців обмеження волі. При цьому, вироком від 02 червня 2025 року не враховано вирок від 10 квітня 2025 року і кожен вирок фактично виконувався окремо. Також, ОСОБА_4 призначені йому покарання не відбував через застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою у межах іншого кримінального провадження.

Оскільки злочин за цим вироком вчинено ОСОБА_4 до постановлення вказаних вироків, остаточне покарання за сукупністю кримінальних правопорушень останньому підлягає призначенню з дотриманням вимог ч. 4 ст. 70 КК України шляхом часткового складання покарань призначених за цим вироком та за вироками від 10 квітня 2025 року та від 02 червня 2025 року.

При цьому, на виконання вимог п. в ч. 1 ст. 72 КК України менш суворий вид покарання у виді обмеженні волі переводиться в більш суворий вид у виді позбавленні волі виходячи з такого їх співвідношення: одному дню позбавлення волі відповідають два дні обмеження волі.

Запобіжний захід обвинуваченому раніше не обирався і клопотання про обрання судом запобіжного заходу до набрання вироком законної сили не заявлялося.

На підставі ч. 2 ст. 122, ч. 2 ст. 124 КПК України з обвинуваченого на користь держави підлягають стягненню документально підтверджені витрати на залучення експертів.

Питання подальшої долі речових доказів підлягає вирішенню згідно вимог ст. 100 КПК України.

Керуючись ст.ст. 7-29, 94, 368, 374 КПК України,

УХВАЛИВ:

ОСОБА_5 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 2 (два) роки.

На підставі ч. 4 ст. 70, ст. 72 КК України шляхом часткового складання призначених покарань за цим вироком та за вироками Довгинцівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 10 квітня 2025 року і Саксаганського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 02 червня 2025 року остаточно призначити ОСОБА_4 до відбування покарання за сукупність кримінальних правопорушень у виді позбавлення волі строком на 2 (два) роки 4 (чотири) місяці.

Строк покарання ОСОБА_4 обчислювати з дня звернення вироку до виконання.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави витрати на залучення експертів у загальному розмірі 3565 (три тисячі п`ятсот шістдесят п`ять) гривень 60 (шістдесят) копійок.

Речові докази:

- мобільний телефон «марки «Apple», моделі «Iphone 11», з об`ємом пам`яті 64 GB, імеі: НОМЕР_1 , переданий на зберігання потерпілому ОСОБА_6 , залишити останньому;

- мобільний телефон марки «Samsung», моделі «Galaxy А13 (SM-A135F/DSN)», з об`ємом пам`яті 3/32 GB, імеі: НОМЕР_2 , переданий на відповідальне зберігання потерпілому ОСОБА_7 , залишити останньому.

Вирок може бути оскаржений шляхом подання апеляційної скарги до Дніпровського апеляційного суду через Амур-Нижньодніпровський районний суд міста Дніпра протягом тридцяти днів з дня проголошення, а обвинуваченим, який утримується під вартою з моменту вручення копії вироку.

Вирок набирає законної сили після закінчення зазначеного строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору. Інші учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду за їх зверненням.

Головуючий:

08.08.2025