Рівненський апеляційний суд
_______________________________________________________
У Х В А Л А

Іменем України

24 червня 2025 року м. Рівне

Справа № 167/348/24

Провадження № 11-кп/4815/454/25

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Рівненського апеляційного суду в складі:

судді-доповідача ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

захисників ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Рівне в режимі відеоконференції апеляційні скарги захисника ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 та обвинуваченого ОСОБА_9 на вирок Рожищенського районного суду Волинської області від 27 січня 2025 року у кримінальному провадженні, відомості про яке внесено до ЄРДР за № 0000786 від 18.12.2023 року відносно

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця міста Фастів Київської області, жителя АДРЕСА_1 , з середньою освітою, не працюючого, не військовозобов`язаного, раніше судимого,

-обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 121, ч.1 ст.115, ч.1 ст. 357, ч.3 ст. 357 КК України,

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , українця, громадянина України, уродженця села Милуші Луцького району Волинської області, жителя АДРЕСА_2 , з середньою освітою, не одруженого, не працюючого, не військовозобов`язаного, раніше не судимого,

-обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 121, ч.1 ст. 357, ч.3 ст. 357 КК України, -

ВСТАНОВИЛА:

Вироком Рожищенського районного суду Волинської області від 27 січня 2025 року ОСОБА_6 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 115 КК України, та призначено йому покарання у виді позбавлення волі на строк 14 років.

ОСОБА_6 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 121 КК України, та призначено йому покарання у виді позбавлення волі на строк 9 років.

ОСОБА_6 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення (кримінального проступку), передбаченого ч.1 ст. 357 КК України, та призначено йому покарання у виді обмеження волі на строк 2 роки.

ОСОБА_6 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення (кримінального проступку), передбаченого ч. 3 ст. 357 КК України, та призначено йому покарання у виді обмеження волі на строк 2 роки.

На підставі ч.1 ст.70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначено остаточне покарання ОСОБА_6 у виді позбавлення волі на строк 14 років.

На підставі ч.5 ст. 72 КК України у строк відбуття покарання ОСОБА_6 зараховано строк тримання під вартою з 18.12.2023 року з розрахунку, що один день попереднього ув`язнення (тримання під вартою) дорівнює одному дню позбавлення волі.

Запобіжний захід ОСОБА_6 у виді тримання під вартою залишено до набрання вироком законної сили.

Ухвалою Рожищенського районного суду Волинської області від 03.03.2025 року роз`яснено, що початок строку відбування покарання ОСОБА_6 рахувати з моменту його фактичного затримання 18.12.2023 року.

ОСОБА_9 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 121 КК України, та призначено йому покарання у виді позбавлення волі на строк 8 років.

ОСОБА_9 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 357 КК України, та призначено йому покарання у виді обмеження волі на строк 2 роки.

ОСОБА_9 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 357 КК України, та призначено йому покарання у виді обмеження волі на строк 1 рік.

На підставі ч.1 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначено остаточне покарання ОСОБА_9 у виді позбавлення волі на строк 8 років.

На підставі ч.5 ст. 72 КК України у строк відбуття покарання ОСОБА_9 зараховано строк тримання під вартою з 18.12.2023 року з розрахунку, що один день попереднього ув`язнення (тримання під вартою) дорівнює одному дню позбавлення волі.

Запобіжний захід ОСОБА_9 у виді тримання під вартою залишено до набрання вироком законної сили.

Ухвалою Рожищенського районного суду Волинської області від 03.03.2025 року роз`яснено, що початок строку відбування покарання ОСОБА_9 рахувати з моменту його фактичного затримання 18.12.2023 року.

Стягнуто в рівних частках з ОСОБА_6 та з ОСОБА_9 на користь держави процесуальні витрати, пов`язані із залученням експертів, на загальну суму 219 289 грн. 19 коп., а саме по 109 644 грн. 60 коп. з кожного.

Скасовано арешти, накладені ухвалою слідчого судді Луцького міськрайонного суду від 20.12.2023 року у справі № 161/22225/23 (провадження № 1-кс/161/6570/23), ухвалою слідчого судді Луцького міськрайонного суду від 21.12.2023 року, ухвалою слідчого судді Луцького міськрайонного суду від 10.01.2024 року у справі № 161/538/24 (провадження № 1-кс/161/281/24) на майно.

Вирішено питання щодо речових доказів у даному кримінальному провадженні.

За вироком суду ОСОБА_6 11 грудня 2023 року, приблизно о 22 год., за попередньою змовою групою осіб, спільно із ОСОБА_9 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, знаходячись в квартирі АДРЕСА_3 , під час спільного розпиття спиртних напоїв, на грунті раптово виниклих неприязних відносин з ОСОБА_10 , діючи умисно, керуючись метою нанесення тілесних ушкоджень іншій людині, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій та передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки, нанесли ногами та дерев`яною табуреткою декілька ударів (не менше чотирьох) по голові та декілька ударів (не менше п`яти) по тулубу потерпілому, спричинивши йому тілесні ушкодження у вигляді множинних саден та синців обличчя, забійно-рваної рани лівої брови та потиличної ділянки справа, які відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, множинних зламів ребер з обох сторін, які відносяться до тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості та зламу шостого ребра зліва з розривом парієтальної плеври та розвитком лівобічного гемотораксу, яке відноситься до категорії тяжких тілесних ушкоджень небезпечних для життя в момент їх спричинення.

ОСОБА_9 11 грудня 2023 року приблизно о 22 години, за попередньою змовою групою осіб, спільно із ОСОБА_6 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, знаходячись в квартирі АДРЕСА_3 , під час спільного розпиття спиртних напоїв, на грунті раптово виниклих неприязних відносин з ОСОБА_10 , діючи умисно, керуючись метою нанесення тілесних ушкоджень іншій людині, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій та передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки, нанесли ногами та дерев`яною табуреткою декілька ударів (не менше чотирьох) по голові та декілька ударів (не менше п`яти) по тулубу потерпілому, спричинивши йому тілесні ушкодження у вигляді множинних саден та синців обличчя, забійно-рваної рани лівої брови та потиличної ділянки справа, які відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, множинних зламів ребер з обох сторін, які відносяться до тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості та зламу шостого ребра зліва з розривом парієтальної плеври та розвитком лівобічного гемотораксу, яке відноситься до категорії тяжких тілесних ушкоджень небезпечних для життя в момент їх спричинення.

Таким чином, ОСОБА_6 інкримінується вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.121 КК України, а саме ? вчинення умисного тяжкого тілесного ушкодження, тобто умисного тілесного ушкодження, небезпечного для життя в момент заподіяння, вчиненого групою осіб.

Таким чином, ОСОБА_9 інкримінується вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.121 КК України, а саме ? вчинення умисного тяжкого тілесного ушкодження, тобто умисного тілесного ушкодження, небезпечного для життя в момент заподіяння, вчиненого групою осіб.

Крім того, ОСОБА_6 в подальшому, після спричинення тяжких тілесних ушкоджень ОСОБА_10 , діючи умисно, усвідомлюючи значення та суспільно небезпечний характер власних дій, з метою умисного протиправного позбавлення життя іншої людини, на грунті раптово виниклих неприязних відносин з останнім, наніс йому один сконцентрований удар металевою сокирою по голові, чим спричинив йому тілесні ушкодження у вигляді забійно-рваних ран правої скронево-тім`яної ділянки, багатофрагментарного вдавленого перелому кісток склепіння черепа правої тім`яно-скроневої ділянки та лінійних зламів кісток основи черепа, забою головного мозку з крововиливами під його оболонки, епідурального, субдурального та субарахноїдального характеру, з ушкодженням м`яких мозкових оболонок та тканини головного мозку.

Причиною смерті ОСОБА_10 є відкрита черепно-мозкова травма, яка супроводжувалась багатофрагментарним вдавленим переломом кісток склепіння черепа та переломами основ черепа, з крововиливами під оболонки головного мозку та ушкодженням його тканини.

Таким чином, ОСОБА_6 інкримінується вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 115 КК України, а саме ? вчинення умисного вбивства, тобто умисного протиправного заподіяння смерті іншій людині.

Відповідно до вироку, ураховуючи те, що судовий розгляд здійснюється з межах пред`явленого особі обвинувачення, суд вважає за необхідне виключити з пред`явленого ОСОБА_6 обвинувачення нанесення ним ОСОБА_10 декілька сконцентрованих ударів в ділянку грудної клітки, чим було спричинено йому тілесні ушкодження у вигляді колото-різаних ран грудної клітки, які відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, незважаючи на пояснення самого ОСОБА_6 щодо обставин події 11 грудня 2023 року в цій частині, оскільки в обвинувальному акті не зазначено предмет, яким ОСОБА_6 спричинив ОСОБА_10 тілесні ушкодження у вигляді колото-різаних ран грудної клітки.

Проте, вказана обставина ніяким чином не впливає на доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_6 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, та правильності кваліфікації його дій в цій частині за встановлених вироком суду обставин.

Крім того, ОСОБА_6 11 грудня 2023 року (точний час досудовим розслідуванням не встановлено) за попередньою змовою групою осіб, спільно із ОСОБА_9 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, знаходячись в квартирі АДРЕСА_3 , після умисного вбивства ОСОБА_10 , діючи умисно з метою незаконного заволодіння документами, усвідомлюючи протиправність своїх дій, з кишені куртки останнього таємно викрали паспорт громадянина України для виїзду за кордон, виданий на ім`я « ОСОБА_10 », ІНФОРМАЦІЯ_3 , серії НОМЕР_1 , після чого викинули його в річку Стир, тобто розпорядилися викраденим на власний розсуд.

ОСОБА_9 11 грудня 2023 року (точний час досудовим розслідуванням не встановлено) за попередньою змовою групою осіб, спільно із ОСОБА_6 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, знаходячись в квартирі АДРЕСА_3 , після умисного вбивства ОСОБА_10 , діючи умисно з метою незаконного заволодіння документами, усвідомлюючи протиправність своїх дій, з кишені куртки останнього таємно викрали паспорт громадянина України для виїзду за кордон, виданий на ім`я « ОСОБА_10 », ІНФОРМАЦІЯ_3 , серії НОМЕР_1 , після чого викинули його в річку Стир, тобто розпорядилися викраденим на власний розсуд.

Таким чином, ОСОБА_6 інкримінується вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 357 КК України, тобто незаконне заволодіння паспортом.

Таким чином, ОСОБА_9 інкримінується вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 357 КК України, тобто незаконне заволодіння паспортом.

Крім того, ОСОБА_6 11 грудня 2023 року (точний час досудовим розслідуванням не встановлено) за попередньою змовою групою осіб, спільно із ОСОБА_9 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, знаходячись в квартирі АДРЕСА_3 , після умисного вбивства ОСОБА_10 , керуючись прямим умислом та корисливим мотивом, усвідомлюючи протиправність своїх дій, а також те, що банківська картка не є їх власністю, з метою подальшого заволодіння грошовими коштами, що знаходились на той час на рахунку вказаної банківської карти, з кишені куртки останнього таємно викрали банківську картку АТ КБ «Ощадбанк» № НОМЕР_2 , рахунок: НОМЕР_3 , яка належала ОСОБА_10 , яка є офіційним документом, оскільки перебуває в офіційному обігу, має необхідні реквізити установи банку АТ КБ «Ощадбанк» і містить інформацію, яка засвідчує факти, котрі мають юридичне значення, тобто яка, згідно ст. 1 Закону України «Про інформацію», п.п. 1.4, 1.14, 1.27, 1.31, ст. 1, п.15.2 ст. 15 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні», ч. 4 ст. 51 Закону України «Про банки та банківську діяльність», п. 1 ст. 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», є офіційним документом, тобто електронним платіжним документом, засобом доступу до банківських рахунків, якою в подальшому користувались, оплачуючи купівлю товарних цінностей у магазині «Фляшка», що по вулиці Незалежності, 49 а в місті Рожище.

ОСОБА_9 11 грудня 2023 року (точний час досудовим розслідуванням не встановлено) за попередньою змовою групою осіб, спільно із ОСОБА_6 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, знаходячись в квартирі АДРЕСА_3 , після умисного вбивства ОСОБА_10 , керуючись прямим умислом та корисливим мотивом, усвідомлюючи протиправність своїх дій, а також те, що банківська картка не є їх власністю, з метою подальшого заволодіння грошовими коштами, що знаходились на той час на рахунку вказаної банківської карти, з кишені куртки останнього таємно викрали банківську картку АТ КБ «Ощадбанк» № НОМЕР_2 , рахунок: НОМЕР_3 , яка належала ОСОБА_10 , яка є офіційним документом, оскільки перебуває в офіційному обігу, має необхідні реквізити установи банку АТ КБ «Ощадбанк» і містить інформацію, яка засвідчує факти, котрі мають юридичне значення, тобто яка, згідно ст. 1 Закону України «Про інформацію», п.п. 1.4, 1.14, 1.27, 1.31, ст. 1, п.15.2 ст. 15 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні», ч. 4 ст. 51 Закону України «Про банки та банківську діяльність», п. 1 ст. 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», є офіційним документом, тобто електронним платіжним документом, засобом доступу до банківських рахунків, якою в подальшому користувались, оплачуючи купівлю товарних цінностей у магазині «Фляшка», що по вулиці Незалежності, 49 а в місті Рожище.

Таким чином, ОСОБА_6 інкримінується вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 357 КК України, тобто викрадення офіційного документу, вчиненого із корисливих мотивів.

Таким чином, ОСОБА_9 інкримінується вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 357 КК України, тобто викрадення офіційного документу, вчиненого із корисливих мотивів.

В поданій апеляційній скарзі захисник ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 , оскаржуючи вирок суду першої інстанції в частині притягнення ОСОБА_6 до кримінальної відповідальності у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст. 115 КК України, покликається на неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, невідповідність висновків, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам справи.

Вважає, що інкриміноване ОСОБА_6 правопорушення, передбачене ч.1 ст. 115 КК України є непідтвердженим та необґрунтованим, оскільки з показів свідка ОСОБА_11 , яка була єдиним, безпосереднім свідком подій кримінального провадження, саме ОСОБА_9 використовував тверді, тупі предмети під час конфлікту, а саме табуретку, яка в результаті і спричинила черепно-мозкову травму.

На думку захисника слідчий експеримент за участю свідка ОСОБА_11 проведений не у відповідності до вимог КПК України, зокрема, із порушенням права на захист, що вказує на його недопустимість, як доказу, а відтак на відсутність достатніх, обґрунтованих доказів щодо винуватості ОСОБА_6 поза всяким розумним сумнівом у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст. 115 КК України.

Звертає увагу суду на те, що відповідно до показань свідка ОСОБА_12 першочергово банківською карткою розраховувався ОСОБА_9 , що може свідчити про те, що в подальшому від ОСОБА_9 банківська картка була передана ОСОБА_6 .

Зазначає, що відповідно до показань ОСОБА_9 , свідчення різняться з показаннями свідка ОСОБА_11 в частині нанесення ударів ОСОБА_10 табуреткою саме ОСОБА_9 .

Вважає, що аналізуючи зміст показань обвинуваченого ОСОБА_6 , вони підтверджують непричетність ОСОБА_6 щодо нанесення тілесних ушкоджень ОСОБА_10 . Звертає увагу на свідчення обвинуваченого щодо нанесення табуреткою ударів ОСОБА_10 саме обвинуваченим ОСОБА_9 .

На думку захисника, ща результатами проведених експертиз, слід дійти висновку, що свідчення ОСОБА_9 та свідка ОСОБА_11 щодо нанесення ОСОБА_6 ударів сокирою є неоднозначними та суперечливими, оскільки не відповідають фактичним обставинам справи та матеріалам досудового розслідування. На переконання сторони захисту, черепно-мозкова травма мала місце після удару тупим предметом, а саме табуреткою, яку при нанесенні ударів використовував саме ОСОБА_9 .

Вказує на несправедливість та недомірність призначеного покарання за ч.1 ст. 115 КК України внаслідок суворості.

Просить вирок Рожищенського районногсуду Волинської області від 27 січня 2025 року стосовно ОСОБА_6 скасувати. Ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_6 визнати винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 121, ч.1 ст. 357, ч.3 ст. 357 КК України та призначити йому мінімальне покарання, що передбачене санкціями статей.

В частині обвинувачення за ч.1 ст. 115 КК України стосовно ОСОБА_6 виправдати останнього у зв`язку з не встановленням достатніх доказів для доведення винуватості особи в суді і вичерпанні можливості їх отримати.

В поданій апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_9 покликається на суворість призначеного покарання.

Просить призначити більш м`яке покарання.

23 червня 2025 року за вх. № 1651-ЕП/25 на адресу Рівненського апеляційного суду надійшло повідомлення в.о. начальника ДУ «Луцький слідчий ізолятор» ОСОБА_13 від 23.06.2025 року № Сі/2943/4, про те, що 21 червня 2025 року, о 02 год. 21 хв. в камері № 1 режимного корпусу ДУ «Луцький слідчий ізолятор» констатовано біологічну смерть ув`язненого ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який утримувався на підставі вироку Рожищенського районного суду Волинської області від 27.01.2025 року за обвинуваченням у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.121, ч.1 ст. 357, ч.3 ст.357 КК України.

Заслухавши суддю-доповідача, думку прокурора і прохання захисника ОСОБА_8 про закриття кримінального провадження відносно ОСОБА_9 у зв`язку зі смертю останнього, а також покладення процесуальних витрат у стягненій вироком частці з ОСОБА_9 на рахунок держави (захисник ОСОБА_8 ), захисника ОСОБА_7 і обвинуваченого ОСОБА_6 , які підтримали апеляційну скаргу, прокурора, який заперечив проти задоволення апеляційної скарги захисника ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 , врахувавши отримане повідомлення установи щодо смерті ОСОБА_9 , перевіривши вирок суду в межах апеляційної скарги захисника ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 , колегія суддів вважає, що вирок суду щодо ОСОБА_9 підлягає скасуванню, а кримінальне провадження закриттю, процесуальні витрати у стягненій вироком частці з ОСОБА_9 підлягають компенсації за рахунок коштів Державного бюджету, а апеляційна скарга захисника ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Згідно вимог ч.1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Як вбачається з апеляційної скарги захисника ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 , вирок суду оскржується в частині притягнення ОСОБА_6 до кримінальної відповідальності у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст. 115 КК України та у зв`язку з суворістю призначеного покарання за інкриміновані злочини.

З огляду на викладене, вирок суду в частині доведення винуватості обвинуваченого ОСОБА_6 за ч.2 ст. 121, ч.1 ст. 357, ч.3 ст. 357 КК України не перевіряється.

Обвинувачений ОСОБА_9 оскаржував вирок лише в частині призначеного покарання внаслідок суворості.

Оскільки обвинувачений ОСОБА_9 помер, що підтверджується повідомленням в.о. начальника ДУ «Луцький слідчий ізолятор» ОСОБА_14 від 23.06.2025 року № Сі/2943/4, і питання про його реабілітацію не порушується, то підстав для продовження апеляційного провадження з метою реабілітації померлого немає.

Згідно із ст. 417 КПК України суд апеляційної інстанції, встановивши обставини, передбачені статтею 284 цього Кодексу, скасовує обвинувальний вирок і закриває кримінальне провадження.

Відповідно до вимог п.5 ч.1 ст. 284 КПК України кримінальне провадження закривається у разі, якщо помер обвинувачений, крім випадків, якщо провадження необхідне для реабілітації померлого.

Відтак оскаржуваний вирок суду першої інстанції відносно ОСОБА_9 підлягає скасуванню, а кримінальне провадження відносно нього за інкримінованими йому кримінальними правопорушеннями закриттю.

Відповідно, з врахуванням положень ст.ст. 124, 126 КПК України, колегія суддів вважає, що у даному випадку витрати, пов`язані із залученням експертів, у стягненій частці за вироком суду з ОСОБА_9 слід віднести на рахунок держави.

Згідно вимог ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 КПК України. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Даних вимог суд першої інстанції дотримався.

Висновок суду про доведеність вини ОСОБА_6 в умисному протиправному заподіяння смерті іншій людині (умисне вбивство), ґрунтується на підставі повного, всебічного та об`єктивного дослідження всіх обставин кримінального провадження, аналізу та належної правової оцінки наявних в матеріалах кримінального провадження доказів.

Незважаючи на невизнання вини обвинуваченим ОСОБА_6 , вина останнього у вчиненні інкримінованого злочину підтверджується сукупністю доказів, оцінених судом першої інстанції у відповідності до вимог ст. 94 КПК України з точки зору належності, допустимості та достовірності.

Так, суд першої інстанції, провівши аналіз здобутих доказів і доводів обвинуваченого щодо його непричетності до вбивства ОСОБА_10 при встановлених судом обставинах, які мали місце 11 грудня 2023 року, прийшов до обґрунтованих висновків, що показання обвинуваченого ОСОБА_6 і не визнання ним вини спрямовані на спотворення фактичних обставин справи для уникнення кримінальної відповідальності за вчинене, оскільки надані стороною обвинувачення і досліджені безпосередньо в суді допустимі докази взаємопов`язані і узгоджуються між собою та в сукупності підтверджують винуватість ОСОБА_6 щодо нанесення ним ОСОБА_10 концентрованого удару металевою сокирою по голові, спричинивши останньому тілесні ушкодження у вигляді відкритої черепно-мозкової травми, яка і стала причиною смерті.

При цьому судом враховано чіткі, послідовні та узгоджені з письмовими доказами показання ОСОБА_9 , який вказав про нанесення саме ОСОБА_6 ОСОБА_10 по голові (разів 3) та по спині (2-3 рази) ударів сокирою при встановлених судом обставинах, які мали місце 11 грудня 2023 року.

Крім того, судом враховано дані протоколу проведення слідчого експерименту від 08.03.2024 року за участю свідка ОСОБА_11 з відеозаписом щодо ствердження останньою факту нанесення ударів ОСОБА_6 сокирою по голові ОСОБА_10 (більше 5 ударів).

Судом звернуто увагу і на дані висновку судово-медичної експертизи трупа ОСОБА_10 № 589 від 22.01.2024 року щодо характеру, локалізації, кількості ударів, зокрема, встановлено, що всі виявлені тілесні ушкодження є прижиттєвими, в тому числі і забійно-рвана рана правої скронево-тімяної ділянки, багатофрагментарний вдавлений перелом кісток склепіння черепа правої тьмяно-скроневої ділянки та лінійні злами кісток основи черепа, забій головного мозку з крововиливами під його оболонки епідурального, субдурального та субарахноїдального характеру, з ушкодженням м`яких мозкових оболонок та тканини головного мозку. Щодо кількості ударів, то в ділянку голови було здійснено не менше 5 ударів із застосуванням різних предметів, окрім зазначеного ушкодження правої тім`яно-скроневої ділянки, де було встановлено використання тупого, твердого, залізомісткого предмета з обмеженою поверхнею, в якому наявне ребро. Причиною смерті ОСОБА_10 є відкрита черепно-мозкова травма.

Як вбачається з оскаржуваного вироку, висновок судово-медичної експертизи трупа ОСОБА_10 в судовому засіданні суду першої інстанції підтверджено експертом ОСОБА_15 , який додатково пояснив, що характер рани голови ОСОБА_10 , а саме відкрита черепно-мозкова травма, виключає її утворення внаслідок падіння з висоти власного зросту і удару об металеві дверцята грубки, удару об підлогу льоху.

Судом не залишено без належної оцінки і інших досліджених письмових доказів, наданих стороною обвинувачення щодо підтвердження в своїй сукупності винуватості ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованого злочину, передбаченого ч.1 ст. 115 КК України, про що вмотивовано наведено у вироку.

Доводи сторони захисту щодо недопустимості як доказів протоколів слідчих експериментів з додатками за участі ОСОБА_11 і ОСОБА_9 були предметом перевірки судом першої інстанції і обґрунтовано визнані такими, що не заслуговують на увагу з наведенням відповідного мотивування у вироку щодо їх (протоколів) відповідності вимогам КПК України.

Суд з покликанням на вимоги ч.4 ст. 95 КПК України прийшов до переконливого висновку про те, що інформація, зафіксована в протоколі допиту свідка ОСОБА_11 від 18.12.2023 року і в протоколі додаткового допиту свідка ОСОБА_11 від 29.01.2024 року не є належними і допустимими доказами в розумінні положень стс.ст. 85, 86 КПК України, з чим погоджується і колегія суддів.

При апеляційному перегляді оскаржуваного вироку прокурор звернув увагу, на те, що слідчий експеримент з участю свідка ОСОБА_11 проводився з метою усунення протиріч у показах обвинувачених і даного свідка для з`ясування обставин вчинення кримінального правопорушення. Наголосив, що судом досліджені всі покази свідка, якою повідомлялись якісь інші обставини, але протиріччя у показах відсутні, а також досліджено письмові докази у даному кримінальному провадженні, допитані експерти і судом надано належну оцінку всім доказам у їх сукупності, прийшовши до правильного висновку про доведеність винуватості ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованого злочину, передбаченого ч.1 ст. 115 КК України.

За таких обставин судом першої інстанції було ретельно досліджено спосіб заподіяння обвинуваченим ОСОБА_6 . ОСОБА_10 тілесних ушкоджень, їх локалізацію, знаряддя спричинення тілесних ушкоджень, які належать до тяжких по критерію небезпечних для життя в момент їх спричинення і в даному випадку викликали смерть потерпілого, що підтверджуться наведеними у вироку показаннями обвинуваченого ОСОБА_9 , даними письмових доказів, які узгоджуються між собою та всією сукупністю доказів по кримінальному провадженню, які є достовірними, не мають протиріч, та в свою чергу підтверджують правильність кваліфікації дій ОСОБА_6 за ч.1 ст. 115 КК України.

Висновки суду про винуватість обвинуваченого ОСОБА_6 у вчиненні умисного вбивства потерпілого відповідають встановленим судом фактичним обставинам кримінального провадження, є переконливими.

Судом першої інстанції був наданий ретельний аналіз показанням обвинуваченого ОСОБА_6 , що виразилось у запереченні своєї винуватості в умисному вбивстві потерпілого, зазначаючи, що не бив ОСОБА_10 по голові ні табуреткою, ні сокирою і не знає чому він помер, та яким, на думку колегії суддів, надана правильна оцінка, як неправдивим і таким, що спростовуються встановленими фактичними обставинами і дослідженими доказами, розцінивши невизнання вини обвинуваченим у вчиненні інкримінованого злочину за ч.1 ст. 115 КК України як спосіб захисту від пред`явленого обвинувачення, та таким, що мали на меті уникнути кримінальної відповідальності за вчинений злочин.

За наведеного вбачається, що умисел обвинуваченого був спрямований на позбавлення життя потерпілого, про що свідчить встановлена і відображена у вироку його поведінка під час події та після неї, характер його дій, знаряддя злочину (сокира), цілеспрямованість удару і його локалізація у життєво-важливий орган ? голову, при цьому, що свідчить, що обвинувачений усвідомлював суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачав суспільно небезпечні наслідки у вигляді смерті потерпілого та бажав і свідомо припускав їх настання та вказує на наявність складу інкримінованого злочину, передбаченого ч.1 ст. 115 КК України.

Що стосується виду та міри призначеного ОСОБА_6 покарання, то колегія суддів приходить до наступних висновків.

Відповідно до положень ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженим, так і іншими особами.

За правилами ст. 65 КК України, суд призначає покарання за вчинений злочин відповідно до Загальної частини цього Кодексу, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, які пом`якшують і обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Вимоги цієї норми є імперативними, тобто обов`язковими для застосування судом. Наведені в ній положення стосовно загальних засад призначення покарання, через які реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, виходячи із встановленої ст.50 КК України мети покарання ? кари, виправлення та запобігання вчиненню нових злочинів, заснованої на вимогах виваженості та справедливості, зобов`язують суд при призначенні покарання належним чином враховувати ці встановлені законом критерії.

Відповідно до вироку суду, обираючи ОСОБА_6 вид та міру покарання, судом першої інстанції згідно вимог ст. 65 КК України враховано характер та суспільну небезпечність вчинених злочинів, мотив і мету, їх тяжкість, які відповідно до ст. 12 КК України є тяжким злочином (ч.2 ст. 121 КК України), особливо тяжким злочином (ч.1 ст. 115 КК України) та кримінальними проступками (ч.1 ст. 357, ч.3 ст. 357 КК України), які є умисними злочинами, дані про особу обвинуваченого ОСОБА_6 , який є особою середнього віку, неодружений, з середньою освітою, не працюючий, за місцем проживання характеризується негативно, згідно довідки про склад сім`ї від 19.12.2023 року, наявної в матеріалах справи, є одруженим, на обліку в нарко-, психдиспансері не перебував, не вперше притягується до кримінальної відповідальності. Судом також враховано відсутність обставин, які пом`якшують покарання обвинуваченого, з наведенням обґрунтованого мотивування у вироку про невизнаня щирого каяття у даному випадку, як обставини, яка б пом`якшувала б покарання ОСОБА_6 , та наявність обставин, які обтяжують його покарання вчинення злочину особою, яка перебуває у стані алкогольного сп`яніння та вчинення кримінального правопорушення групою осіб за попередньою змовою у кримінальних проступках, передбачених ч.1 ст. 357, ч.3 ст. 357 КК України. Врахувавши дані обставини, суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку про можливість виправлення і перевиховання обвинуваченого лише в умовах ізоляції від суспільства з призначенням покарання ОСОБА_6 у межах санкцій частин статей за інкриміновані кримінальні правопорушення у визначених видах і мірах, не ближче до мінімальної межі, з визначенням остаточного покарання за сукупністю кримінальних правопорушень на підставі ч.1 ст. 70 КК України з застосуванням принципу поглинення менш суворого покарання більш суворим та застосуванням положень ч.5 ст. 72 КК України щодо зарахування у строк покарання попереднього ув`язнення.

З огляду на викладене, на переконання колегії суддів, при призначенні обвинуваченому ОСОБА_6 покарання суд першої інстанції не порушив загальних засад призначення покарання, передбачених Кримінальним кодексом України, та враховуючи принципи індивідуалізації та співмірності заходу примусу характеру вчинених дій, даних про особу винного, суд першої інстанції, у відповідності до вимог ст. 65 КК України, з врахуванням положень ст. 50 КК України, призначив ОСОБА_6 покарання, яке є справедливим, необхідним і достатнім для виправлення останнього та попередження вчинення ним в подальшому нових злочинів.

Відтак, колегія суддів вважає, що призначене судом першої інстанції обвинуваченому ОСОБА_6 покарання буде відповідати тяжкості кримінальних правопорушень, сприятиме виправленню винного та попередженню вчинення ним нових злочинів, а також не буде становити «особистого надмірного тягаря для особи» та відповідатиме справедливому балансу між загальними інтересами суспільства й вимогами захисту основоположних прав особи.

При цьому, колегія суддів бере до уваги те, що Європейський суд з прав людини у справі «Скоппола проти Італії» від 17.09.2009 року (заява № 10249/03) зазначив, що складовим елементом принципу верховенства права є очікування від суду застосування до кожного злочинця такого покарання, яке законодавець вважає пропорційним.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини «досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значимим, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було свавільним»; «для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистого надмірного тягаря для особи».

Колегія суддів звертає увагу, що виправлення як мета покарання це той наслідок, якого прагне досягнути держава передбаченими законом заходами примусу. Виправлення засудженого це ті певні зміни в його особистості, які утримують його в подальшому від вчинення нових злочинів. З моральної точки зору, виправлення засудженого і є кінцевою метою покарання. Тому покарання повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності, даним про особу винного, відповідати встановленим вимогам закону.

Таким чином, ґрунтуючись на принципах призначення покарання, з врахуванням наведеного, колегія суддів приходить до висновку, що призначене судом першої інстанції обвинуваченому ОСОБА_6 покарання в повній мірі є справедливим, достатнім та необхідним для його виправлення та запобігання вчиненню нових злочинів, тобто таке покарання повністю відповідає меті його призначення та направлене на досягнення позитивних змін в особистості обвинуваченого.

З огляду на викладене, підстав вважати призначене покарання вочевидь несправедливим внаслідок суворості, на що покликається сторона захисту в інтересах ОСОБА_6 , колегія суддів не знаходить.

За наведеного доказів на спростування висновків суду першої інстанції стороною захисту в інтересах ОСОБА_6 в апеляційній скарзі не наведено, і в ході судового засідання апеляційної інстанції не здобуто.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 417, 418, 419 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Вирок Рожищенського районного суду Волинської області від 27 січня 2025 року змінити.

Вирок Рожищенського районного суду Волинської області від 27 січня 2025 року в частині обвинувачення ОСОБА_9 за ч.2 ст. 121, ч.1 ст. 357, ч.3 ст. 357 КК України скасувати, а кримінальне провадження, відомості про яке внесено до ЄРДР за № 0000786 від 18.12.2023 року відносно ОСОБА_9 за ч.2 ст. 121, ч.1 ст. 357, ч.3 ст. 357 КК України закрити на підставі п.5 ч.1 ст. 284 КПК України у зв`язку зі смертю обвинуваченого ОСОБА_9 .

В мотивувальній частині вироку посилання щодо стягнення з ОСОБА_9 на користь держави у відповідній частці документально підтверджених витрат, пов`язаних із заслученням експертів, ? виключити.

Абзац 14 резолютивної частини вироку викласти в наступній редакції: «Стягнути з ОСОБА_6 на користь держави витрати, пов`язані із залученням експертів у сумі 109 644 (сто дев`ять тисяч шістсот сорок чотири) грн. 60 (шістдесят) коп. У решті процесуальні витрати віднести на рахунок держави.».

У решті вирок Рожищенського районного суду Волинської області від 27 січня 2025 року відносно ОСОБА_6 за ч.2 ст. 121, ч.1 ст.115, ч.1 ст. 357, ч.3 ст. 357 КК України залишити без зміни, а апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 в інтересах ОСОБА_6 без задоволення.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, а обвинуваченими ОСОБА_6 ? в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3