Справа №:754/6451/25
Провадження №: 1-кс/755/1784/25
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"28" травня 2025 р. слідчий суддя Дніпровського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участі скаржниці ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві скаргу ОСОБА_3 на постанову старшого слідчого слідчого відділу Деснянського управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві ОСОБА_4 від 24 квітня 2025 року про відмову у задоволенні клопотання про визнання потерпілим в межах кримінального провадження № 0000039 від 11.04.2025 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 366 КК України,

установив:

21 травня 2025 року, на підставі ухвали Київського апеляційного суду від 14.05.2025 в провадження Дніпровського районного суду м. Києва надійшла скарга ОСОБА_3 на постанову старшого слідчого слідчого відділу Деснянського управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві ОСОБА_4 від 24 квітня 2025 року про відмову у задоволенні клопотання про визнання потерпілим в межах кримінального провадження № 0000039 від 11.04.2025 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 366 КК України.

В обґрунтування скарги заявниця посилається на те, що 05.02.2025 слідчим СБУ їй було надано примірник кримінального провадження № 0000147 від 11.04.2022, де вона є підозрюваною. В ході дослідження наданих матеріалів нею було виявлено фальсифікацію кримінального провадження, зокрема, у описі та серед матеріалів кримінального провадження відсутнє клопотання про проведення обшуку від 28.01.2025. При цьому, з посиланням на дане клопотання в матеріалах наявна ухвала Шевченківського районного суду м. Києва від 29.01.2025 № 761/3818/2025 про проведення обшуку в квартирі АДРЕСА_1 , де вона проживає разом з іншим співвласником.

04.02.2025 близько десяти чоловік зі зброєю на вилиці змусили її пройти до квартири, де було проведено обшук на підставі ухвали суду, в ході якого вилучено її телефон та комп`ютер, що суперечило змісту ухвали. Крім того, в подальшому нею було виявлено зникнення 150 000 грн., які перебували серед її особистих речей.

Не було зазначено в протоколі обшуку і ті десять чоловік, які перебували в її квартирі під час обшуку.

24.02.2025 їй стало відомо від слідчого СБУ, що з кримінального провадження № 0000147 від 11.04.2022, виділено матеріали в інше кримінальне провадження № 0000130 від 06.02.2025, під час ознайомлення з яким 25.02.2025 зненацька з`явилось клопотання про проведення обшуку.

Також, в матеріалах обох проваджень відсутні матеріали, які підтверджують те, що вона являється власницею квартири, відсутні і підтвердження, що в її квартирі існують відеодокази, які зазначені в клопотанні та ухвалі про проведення обшуку.

25.02.2025 слідчим СБУ їй було надано відеозапис обшуку від 04.02.2025, під час якого було видно, що запис відредагований.

Вважає, що прокурором ОСОБА_5 було організовано виготовлення завідомо підроблених документів з метою пограбування та викрадення її майна, в тому числі під час обшуку квартири 04.02.2025.

26.02.2025 нею подано заяву про виявлення фальсифікації матеріалів кримінального провадження № 0000147 від 11.04.2022, куди було долучено неіснуючі документи.

Ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 03.04.2025 (справа № 754/3113/25) зобов`язано уповноважених осіб Деснянської окружної прокуратури м. Києва внести до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомості про кримінальне правопорушення за її заявою від 26.02.2025 про фальсифікацію матеріалів кримінального провадження № 0000147 від 11.04.2022.

14.04.2025 нею було подане до Деснянської кружної прокуратури м. Києва клопотання про визнання її потерпілою в кримінальному провадженні № 0000039 від 11.04.2025.

Однак, постановою від 24.04.2025 старший слідчий СВ Деснянського УП ГУНП у м. Києві ОСОБА_4 відмовила у задоволенні її клопотання про залучення до кримінального провадження в якості потерпілої посилаючись на те, що з матеріалів кримінального провадження не виявилось можливим встановити причинно-наслідкову залежність між вчиненим кримінальним правопорушенням та заподіянням шкоди.

Із вказаною постановою скаржниця не погоджується, вважає її незаконною та просить її скасувати.

В судовому засіданні скаржниця скаргу підтримала в повному обсязі, просила її задовольнити.

Представник Деснянського управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві в судове засідання не прибув, надіслав повідомлення про передачу 19.05.2025 матеріалів кримінального провадження за підслідністю до Другого слідчого відділу Територіального управління ДБР у м. Києві.

Представник Деснянської окружної прокуратури м. Києва в судове засідання не прибув, надіслав лист, в якому повідомив, що СВ Деснянського управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві не здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000039 від 11.04.2025, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 366 КК України, оскільки постановою прокурора Деснянської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_6 визначено підслідність за другим слідчим відділом Територіального управління ДБР, розташованого у м. Києві.

Разом з цим, відсутність у судовому засіданні особи, рішення якої оскаржується, відповідно до положень ч. 3 ст. 306 КПК України, не перешкоджає розгляду скарги.

У відповідності до вимог ч. 3 ст. 306 КПК України відсутність слідчого чи прокурора не є перешкодою для розгляду скарги, у зв`язку з чим слідчий суддя вважає можливим розглянути скаргу у їх відсутність.

Вислухавши доводи скаржниці, дослідивши матеріали справи, слідчий суддя дійшов наступних висновків.

Відповідно до ст. 2 КПК України, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Згідно ст. 55 КПК України потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди, а також юридична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової шкоди. Права і обов`язки потерпілого виникають в особи з моменту подання заяви про вчинення щодо неї кримінального правопорушення або заяви про залучення її до провадження як потерпілого.

Потерпілим є також особа, яка не є заявником, але якій кримінальним правопорушенням завдана шкода і у зв`язку з цим вона після початку кримінального провадження подала заяву про залучення її до провадження як потерпілого.

За наявності очевидних та достатніх підстав вважати, що заява, повідомлення про кримінальне правопорушення або заява про залучення до провадження як потерпілого подана особою, якій не завдано шкоди, зазначеної у частині першій цієї статті, слідчий або прокурор виносить вмотивовану постанову про відмову у визнанні потерпілим, яка може бути оскаржена слідчому судді.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 303 КПК України на досудовому провадженні особою, якій відмовлено у визнанні потерпілим, може бути оскаржене рішення прокурора, слідчого, дізнавача про відмову у визнанні потерпілим.

Слідчим суддею встановлено, що в провадженні слідчого відділу Деснянського управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві перебувало кримінальне провадження № 0000039, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 11.04.2025 року,за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 366 КК України. Процесуальне керівництво здійснювала Деснянська окружна прокуратура м. Києва.

Постановою від 24.04.2025 старший слідчий СВ Деснянського управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві ОСОБА_4 відмовила у задоволенні клопотання ОСОБА_3 про залучення її до кримінального провадження в якості потерпілої.

Не погоджуючи з постановою слідчого, 28.04.2025 ОСОБА_3 звернулась до Деснянського районного суду м. Києва зі скаргою.

30.04.2025 Деснянський районний суд м. Києва звернувся до Київського апеляційного суду із поданням щодо направлення скарги ОСОБА_3 на розгляд іншого суду, оскільки скаржниця являється діючою присяжною Деснянського районного суду м. Києва.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 14.05.2025 року скаргу ОСОБА_3 направлено на розгляд Дніпровського районного суду м. Києва.

Однак, як установлено з повідомлень Деснянського управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві та Деснянської окружної прокуратури м. Києва, які надійшли на адресу суду у відповідь на їх виклик в судове засідання, 06.05.2025 прокурор Деснянської окружної прокуратури м. Києва виніс постанову, якою визначив підслідність у кримінальному провадженні № 0000039 від 11.04.2025, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 366 КК України, за Другим слідчим відділом Територіального управління ДБР, розташованого у м. Києві.

19.05.2025 матеріали кримінального провадження № 0000039 від 11.04.2025, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 366 КК України, в порядку ст. 216 КПК України передані за підслідністю до Другого слідчого відділу Територіального управління ДБР, розташованого у м. Києві.

Так, Другий слідчий відділ Територіального управління ДБР, розташований у м. Києві знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Симона Петлюри, буд. 15, яка територіально відноситься до Шевченківського району м. Києва. Дане свідчить про те, що скарга ОСОБА_3 не підсудна Дніпровському районному суду м. Києва.

Згідно ч. 1 ст. 4 КПК України кримінальне провадження на території України здійснюється з підстав та в порядку, передбачених цим Кодексом, незалежно від місця вчинення кримінального провадження.

Згідно з ч. 1 ст. 8 КПК України кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права і свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Відповідно до ч. 1 ст. 218 КПК України досудове розслідування здійснюється слідчим того органу досудового розслідування, під юрисдикцією якого знаходиться місце вчинення кримінального правопорушення.

Тобто, чинний кримінальний процесуальний закон визначає органами досудового розслідування відповідні державні установи - слідчі підрозділи.

Встановлення правил підсудності має важливе значення для правильного функціонування судової системи, а також для виконання судами покладених на них завдань і визначення суду, компетентного здійснювати кримінальне провадження щодо конкретного кримінального правопорушення. Підсудність є ефективним засобом, який сприяє тому, щоб конкретна кримінальна справа розглядалася і вирішувалася судом законним, компетентним, незалежним і неупередженим, як того вимагають ст. 7 Загальної декларації прав людини та ч. 1 ст. 14 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права.

Згідно з пунктом 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (надалі - Конвенція) «кожен при встановленні обґрунтованості будь-якого кримінального обвинувачення, висунутого проти нього, має право на розгляд судом, встановленим законом». А відповідно до ч. 1ст. 8 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 2 червня 2016 року № 1402-VIIIніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи в суді, до підсудності якого вона віднесена процесуальним законом.

За допомогою правил про підсудність забезпечується також рівність всіх громадян перед законом і судом (ст. 24 Конституції України та ст. 10 КПК України). Будучи одним з проявів цієї конституційної засади, чітко встановлена законом підсудність набуває ознак суб`єктивного права людини на законного суддю, тобто права будь-якої людини знати наперед, який саме суд і в якому складі відповідно до закону правомочний здійснювати стосовно нього судове провадження, якщо така необхідність виникне.

Важливість суворого дотримання правил про підсудність доводиться і практикою Європейського суду з прав людини. Зокрема, як порушення вимог пункту 1 ст. 6 Конвенції ЄСПЛ розглядає порушення правил територіальної підсудності внаслідок передання справи з одного суду до іншого без належного законного обґрунтування, незважаючи на наявність чітких підстав зміни територіальної підсудності, встановлених у КПК України (див. пункт 98 рішення ЄСПЛ у справі «Фельдман проти України»).

Статтею 32 КПК України визначені загальні правила територіальної підсудності, зокрема, скарги на рішення, дії чи бездіяльність розглядаються за правилами глави 26 КПК України, слідчим суддею того місцевого суду, в межах юрисдикції якого знаходиться орган досудового розслідування, враховуючи положення ст. 32 КПК України щодо територіальної підсудності.

Зазначені правила слід застосовувати і до розгляду скарг, клопотань, територіальна підсудність, щодо яких прямо не визначена кримінальним процесуальним законом. Тобто за правилами територіальної підсудності скарга на рішення, дію чи бездіяльність слідчого подається до місцевого суду в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться орган досудового розслідування.

Судовий контроль за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні під час досудового розслідування здійснюється слідчим суддею суду першої інстанції, в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться орган досудового розслідування.

Згідно з п. 3 розділу XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про судоустрій та статус суддів» районні, міжрайонні, районні у містах, міські, міськрайонні суди продовжують здійснювати свої повноваження до утворення та початку діяльності місцевого окружного суду, юрисдикція якого розповсюджується на відповідну територію.

Таким чином, юрисдикція місцевого суду поширюється на відповідний район або кілька районів, район у місті, місто або місто і певний район навколо нього.

Місцезнаходженням відповідного органу досудового розслідування є місце розташування територіального підрозділу (управління), який має статус юридичної особи публічного права, або розташування його територіального підрозділу (слідчого відділу), який такого статусу не має, до структури якого входить відповідний орган досудового розслідування.

З огляду на викладене, слідчий суддя дійшов висновку, що скарга ОСОБА_3 територіально не підсудна Дніпровському районному суду м. Києва.

Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 304 КПК України скарга повертається, якщо вона не підлягає розгляду в цьому суді.

Враховуючи позицію об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду, яка викладена в постанові від 04.10.2021 року (справа № 756/10189/20), де зазначено, що постановлення ухвали про повернення скарги можливе лише на стадії відкриття провадження, провадження за скаргою ОСОБА_3 підлягає закриттю.

Враховуючи наведене, провадження за скаргою ОСОБА_3 на постанову старшого слідчого слідчого відділу Деснянського управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві ОСОБА_4 від 24 квітня 2025 року про відмову у задоволенні клопотання про визнання потерпілим в межах кримінального провадження № 0000039 від 11.04.2025 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 366 КК України, належить закрити.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 2, 26, 55, 110, 303, 304, 306, 307, 309 КПК України, слідчий суддя, -

ухвалив:

Провадження за скаргою ОСОБА_3 на постанову старшого слідчого слідчого відділу Деснянського управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві ОСОБА_4 від 24 квітня 2025 року про відмову у задоволенні клопотання про визнання потерпілим в межах кримінального провадження № 0000039 від 11.04.2025 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 366 КК України - закрити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом 5 днів з дня її проголошення безпосередньо до Київського апеляційного суду, а особою, без участі якої її постановлено, апеляційна скарга може бути подана протягом п`яти днів з дня отримання копії даної ухвали.

Слідчий суддя ОСОБА_1