Справа№ 938/809/25
Судове провадження № 1-кп/938/113/25
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 вересня 2025 року селище Верховина Верховинського району Івано-Франківської області

Верховинський районний суд Івано-Франківської області

в складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,

з участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

потерпілих ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 17.03.2025 за №0000037, про обвинувачення:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця селища Верховина Верховинського району Івано-Франківської області, зареєстроване місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 , з вищою освітою, не працюючого, не одруженого, на утриманні осіб не має, раніше не судимого, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

обвинувачений ОСОБА_6 , 16.03.2025, приблизно о 23.30 год., в темну пору доби, керував власним транспортним засобом - автомобілем марки «Mercedes-Benz», модель «E 200 CDI», реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 , на задньому пасажирському сидінні якого знаходилися пасажири ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , з порушенням чинних Правил дорожнього руху України, а саме:

п.1.3, згідно якого, учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил;

п. 1.5., згідно якого, дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків;

п. 1.10., в частині визначення терміну «узбіччя» - виділений конструктивно або суцільною лінією дорожньої розмітки елемент автомобільної дороги, який прилягає безпосередньо до зовнішнього краю проїзної частини, розташований з нею на одному рівні та не призначений для руху транспортних засобів, крім випадків, передбачених цими Правилами. Узбіччя може використовуватися для зупинки і стоянки транспортних засобів, руху пішоходів, мопедів, велосипедів (за відсутності тротуарів, пішохідних, велосипедних доріжок або у разі неможливості пересуватися по них), гужових возів (саней);

п. 2.3., в якому зазначено що, для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний:

б) бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі;

д) не створювати своїми діями загрози безпеці дорожнього руху;

п. 10.1., у відповідності до якого, перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху;

п. 12.1., відповідно до якого, під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен урахувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним.

Так, ОСОБА_6 , експлуатуючи зазначений транспортний засіб, рухаючись ділянкою автомобільної дороги по вулиці Гуцульського повстання в напрямку головної дороги до вулиці І.Франка в селищі Верховина Верховинського району Івано-Франківської області, яка призначена для двох напрямків руху, має по одній смузі руху в кожному напрямку, а в напрямку руху до вулиці Івана Франка являє собою перехрестя доріг, головної вулиця Гуцульського повстання та другорядної вулиця Грушевського, яка йде на підйом при повороті праворуч на міст через ріку Чорний Черемош, діючи недбало та необережно, проявивши неуважність під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху, не врахувавши дорожню обстановку, щоб мати змогу постійно контролювати рух транспортного засобу та безпечно керувати ним, не переконавшись, що це буде безпечним та не створить перешкод або небезпеки для інших учасників руху, не вживши заходів до негайного зменшення швидкості аж до повної зупинки транспортного засобу, внаслідок чого не впорався із керуванням автомобіля, виїхав на смугу зустрічного руху та перетнувши її, допустив наїзд на бетонне загородження мосту через ріку Чорний Черемош.

Внаслідок наїзду відбулася дорожньо-транспортна пригода, що призвела до отримання пасажиром автомобіля ОСОБА_5 тілесних ушкоджень у вигляді закритого перелому лівої ключиці із зміщенням відламків, які відносяться до тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості, як таких що спричинили тривалий розлад здоров`я, але не були небезпечними для життя, а пасажиром ОСОБА_4 тілесних ушкоджень у вигляді відкритої черепно-мозкової травми із комплексами ушкоджень м`яких тканин (забійно-скальпована рана лобної ділянки та підшкірна гематома лівої навколоочної ділянки), кісток склепіння, основи і лицевого черепа (переломи лобної, лівих скроневої, клиновидної та решітчастої кісток, кісток носа) та внутрішньочерепної травми у вигляді забою головного мозку середнього ступеня та крововиливів під м`які мозкові оболонки з низхідною частковою атрофією лівого зорового нерва, які відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, як небезпечних для життя.

Таким чином, визнається винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, оскільки керуючи транспортним засобом порушив правила безпеки дорожнього руху, що спричинило потерпілій ОСОБА_5 середньої тяжкості тілесні ушкодження, а потерпілій ОСОБА_4 тяжкі тілесні ушкодження.

Обвинувачений в судовому засіданні свою вину у інкримінованому обвинуваченні визнав повністю і суду показав, що 16.03.2025 перебував в закладі громадського харчування «Магурка» на святкуванні дня народження потерпілої ОСОБА_5 . Оскільки він прибув туди на власному автомобілі марки Мерседес та не вживав алкогольних напоїв під час святкування, тому після завершення святкування запропонував ОСОБА_5 та ОСОБА_4 підвезти їх до дому. Дівчата погодилися, після чого вони сіли у його автомобіль на заднє пасажирське сидіння. ОСОБА_4 розмістилася в автомобілі позаду водійського сидіння. Рухаючись від закладу в напрямку центру селища Верховина він не врахував стан дорожнього покриття, яке було слизьким внаслідок випавшого снігу. А тому, коли він здійснював поворот автомобілем на міст через ріку, не впорався з керуванням, його винесло на зустрічну смугу та перетнувши її, здійснив наїзд на бетонне загородження мосту через ріку. Внаслідок зіткнення відбувся удар і автомобіль зупинився. Він та ОСОБА_5 вийшли з автомобіля, а ОСОБА_4 перебувала в автомобілі без свідомості. В цей час під`їхав автомобіль із знайомими, які також перебували на святкуванні, вони помістили ОСОБА_4 в цей автомобіль та всі разом поїхали у лікарню, де потерпілим надали медичну допомогу. В лікарню прибули працівники поліції, яким він розповів про обставини скоєного кримінального правопорушення. На даний час ним повністю відшкодована потерпілим шкода, він щиро розкаюється у вчиненому та обіцяє більше не вчиняти жодних правопорушень, просить суворо не карати.

Зважаючи на те, що обвинувачений в судовому засіданні повністю визнав вину у інкримінованому йому кримінальному правопорушенні та не заперечив фактичних обставин, викладених у обвинувальному акті, за яких визнається вчиненим кримінальне правопорушення, суд, переконавшись, що обвинувачений та інші учасники судового розгляду правильно розуміють зміст цих обставин, не оспорюють їх та надають свою згоду на проведення судового розгляду без їх дослідження, і така позиція є добровільною, а наслідки застосування ч.3 ст.349 КПК України у вигляді позбавлення права на апеляційне оскарження щодо доведеності фактичних обставин вчинення кримінального правопорушення учасникам кримінального провадження є зрозумілими, прийшов до висновку про недоцільність дослідження доказів щодо обставин скоєння обвинуваченим зазначених кримінальних правопорушень, обмежившись допитом обвинуваченого, дослідженням матеріалів, що характеризують особу обвинуваченого, а також стосуються процесуальних витрат на проведення експертиз, процесуальних рішень щодо речових доказів, заходів забезпечення кримінального провадження.

Таким чином, суд вважає, що в ході судового розгляду вина обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, є доведеною, його дії є правильно кваліфіковані за вказаною кримінально-правовою нормою, оскільки він 16.03.2025, приблизно о 23.30 год., керуючи транспортним засобом - автомобілем марки «Mercedes-Benz», модель «E 200 CDI», реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 , порушив правила безпеки дорожнього руху, чим спричинив потерпілій ОСОБА_5 середньої тяжкості тілесні ушкодження, а потерпілій ОСОБА_4 тяжкі тілесні ушкодження.

Призначаючи покарання обвинуваченому, суд враховує положення ст.50 КК України відповідно до яких покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні кримінального правопорушення і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого, але яке має на меті не лише кару, а й виправлення засудженого, запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як ним, так і іншими особами.

Крім цього, у відповідності до ст.65 КК України, особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень. При цьому, таке покарання повинне бути призначене у межах, установлених санкцією частини статті Особливої частини Кримінального кодексу України, за винятком випадків, передбачених ч.2 ст.53 КК України, відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу, з врахуванням ступеню тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, способу його вчинення, мети та мотиву вказаного діяння, особи винного та обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Суд зважає, що обвинувачений вчинив тяжкий злочин, яким спричинив одній потерпілій середньої тяжкості тілесні ушкодження, а іншій тяжкі тілесні ушкодження. Разом з тим, обвинувачений є особою молодого віку, на час скоєного навчався у вищому навчальному закладі, раніше не притягувався до кримінальної відповідальності, не перебуває на обліку в наркологічному та психіатричному кабінетах, за місцем проживання характеризується позитивно, розкаявся та щиро шкодує про скоєне кримінальне правопорушення, відшкодував шкоду, заподіяну кримінальним правопорушенням.

Також суд враховує позицію потерпілих ОСОБА_5 та ОСОБА_4 , які в судовому засіданні вказали, що на даний час у них відсутні претензії до обвинуваченого, оскільки він дбав про них в період перебування в лікарні, повністю відшкодував заподіяну кримінальним правопорушенням шкоду, при призначенні покарання покладаються на розсуд суду.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого, органами досудового розслідування не встановлено.

Обставинами, що пом`якшують покарання, суд визнає його щире каяття, активне сприяння розкриттю даного кримінального правопорушення, добровільне відшкодування завданої шкоди.

А тому, враховуючи наведені обставини, суд приходить до висновку про те, що обвинуваченому слід призначити покарання у виді позбавлення волі мінімальним строком передбаченим санкцією названої кримінально-правової норми з позбавлення права керування транспортними засобами в межах строку передбаченого санкцією статті, і що саме таке покарання є достатнім, справедливим і необхідним для виправлення обвинуваченого та для запобігання вчиненню кримінальних правопорушень як ним, так і іншими особами.

При цьому, позицію захисту щодо врахування стану дорожнього покриття на момент вчинення кримінального правопорушення та незастосування до обвинуваченого додаткового покарання, суд відхиляє, оскільки вказана обставина жодним чином не знижує ступеня вини обвинуваченого. У відповідності до Правил дорожнього руху, для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, і у випадку виявлення небезпеки для руху у вигляді опадів снігу на дорожньому покритті вжити заходів щодо зниження швидкості руху до безпечної або повністю зупинити рух автомобіля.

Водночас, на підставі ст.75 КК України, враховуючи відсутність обмежень щодо застосування звільнення від відбування покарання з випробуванням при засудженні за ч.2 ст.286 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк не більше 5 років, враховуючи позитивні характеристики обвинуваченого, його щире каяття, активне сприяння розкриттю даного кримінального правопорушення, відшкодування шкоди, позицію потерпілих, в частині призначення покарання, суд приходить до переконання про можливість його виправлення без реального відбування покарання, у зв`язку із чим звільняє його від відбування призначеного основного покарання із випробуванням та покладенням обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.

Крім цього, у відповідності до вимог ч.2 ст.124 КПК України стягнути з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені процесуальні витрати на залучення експертів.

Відповідно до положень ст.100 КПК України вирішити долю речових доказів, а також у відповідності до ч.4 ст.174 КПК України вирішити питання щодо вжитих заходів забезпечення кримінального провадження.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 349, 368-371, 373-374, 395 КПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

ОСОБА_6 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України.

Призначити покарання ОСОБА_6 за ч. 2 ст. 286 КК України у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки з позбавлення права керувати транспортними засобами строком на 1 (один) рік.

На підставі ст.75 КК України звільнити засудженого ОСОБА_6 від відбування призначеного основного покарання у виді позбавлення волі з випробуванням встановивши йому іспитовий строк тривалістю 1 (один) рік.

На підставі ст.76 КК України покласти на засудженого ОСОБА_6 такі обов`язки протягом іспитового строку:

-періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

-повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання;

- не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Іспитовий строк ОСОБА_6 рахувати з часу проголошення вироку.

Стягнути з ОСОБА_6 в користь Державного бюджету України процесуальні витрати витрати пов`язані із залученням експертів в загальному розмірі в сумі 8481 гривень 60 копійок.

Скасувати заходи забезпечення кримінального провадження вжиті:

- ухвалою слідчого судді Верховинського районного суду Івано-Франківської області від 20.03.2025 у виді арешту, накладеного на автомобіль марки «Mercedes-Benz» моделі «E 200 CDI» з реєстраційним номерним знаком НОМЕР_1 (іменний номерний знак НОМЕР_2 ) синього кольору з VIN НОМЕР_3 , власником якого є ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , житель АДРЕСА_1 .

Речові докази:

- автомобіль марки «Mercedes-Benz» моделі «E 200 CDI» з реєстраційним номерним знаком НОМЕР_1 (іменний номерний знак НОМЕР_2 ), синього кольору, з VIN НОМЕР_3 - повернути власнику ОСОБА_6 ;

- медичну документацію потерпілої ОСОБА_4 : оригінал медичної карти стаціонарного хворого КНП «Обласна клінічна лікарня» Івано-Франківської обласної ради №11034/2025 в одному томі, догоспітальний клінічний протокол №134 на 1 аркуші, опис КТ від 17.03.2025 на 1 аркуші, цифровий носій диск із результатами КТ від 17.03.2025; медичну документацію потерпілої ОСОБА_5 : оригінал медичної карти стаціонарного хворого КНП «Обласна клінічна лікарня» Івано-Франківської обласної ради №11432/2025 в одному томі, консультаційний висновок спеціаліста №133 на 1 аркуші, опис рентген знімку на 1 аркуші та два цифрових носія DVD-R та CD-R диски із рентгенограмами повернути Комунальному некомерційному підприємству «Обласна клінічна лікарня Івано-Франківської обласної ради».

Вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 цього Кодексу.

З інших підстав, на вирок може бути подана апеляційна скарга в порядку та строки визначені ст.395 КПК України, протягом 30 днів з дня його проголошення до Івано-Франківського апеляційного суду через суд, який ухвалив рішення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку вручити негайно обвинуваченому та прокурору.

Суддя: ОСОБА_8