ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 568/478/25

Провадження № 1-кп/568/75/25

"14" травня 2025 р. м.Радивилів

Радивилівський районний суд Рівненської області в складі головуючого судді ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в м.Радивилів матеріали кримінального провадження № 0000059 від 18 березня 2025 року з угодою про примирення за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, із середньо-спеціальною освітою, є особою з інвалідністю 3 групи, не одруженого, не маючого на утриманні неповнолітніх дітей та осіб непрацездатного віку, не депутата, раніше не судимого, -

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 198 КК України,

ВСТАНОВИВ :

ОСОБА_4 28.02.2025р. близько 16 год., перебуваючи за місцем свого проживання буд. АДРЕСА_1 , достовірно знаючи про те, що 27.02.2025р. близько 17 год. 30 хв. його співмешканка ОСОБА_5 з чоловічої сумки ОСОБА_6 , вчинила крадіжку гаманця марки «Тайланд» чорного кольору, вартістю 120 грн. із грошовими коштами в сумі 5 500,00 грн., що належать ОСОБА_6 , тобто одержала їх злочинним шляхом, 28.02.2025р. отримав від останньої частину викрадених грошей в розмірі 500 грн. та 02.03.2025р. знову отримав в розмірі 600 грн., які в подальшому, маючи умисел, спрямований на збут майна, завідомо одержаного злочинним шляхом, усвідомлюючи протиправність своїх дій та те, що зазначене майно здобуто злочинним шляхом, використав на купівлю алкоголю та продуктів харчування, чим вчинив заздалегідь не обіцяний збут майна, завідомо одержаного злочинним шляхом.

Дії обвинуваченого ОСОБА_4 кваліфіковані за ст. 198 КК України як заздалегідь не обіцяне отримання, зберігання та збут майна, завідомо одержаного кримінально протиправним шляхом за відсутності ознак легалізації (відмивання) майна, одержаного кримінально протиправним шляхом.

31 березня 2025 року між підозрюваним ОСОБА_4 та потерпілим ОСОБА_6 укладена угода про примирення.

Згідно змісту вказаної угоди, ОСОБА_4 беззастережно визнав свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 198 КК України, та сторони погодилися на призначення останньому покарання за ст. 198 КК України у виді пробаційного нагляду на строк 1 (один) рік із покладенням обов`язків, згідно ч.2 ст. 59-1 КК України.

Також в угоді зазначені наслідки укладення та затвердження угоди сторонами кримінального провадження, а саме для потерпілого і обвинуваченого обмеження права на оскарження вироку, для обвинуваченого відмова від здійснення прав, передбачених п. 1 ч. 5 ст. 474 КПК України, а для потерпілого позбавлення права вимагати в подальшому притягнення особи до кримінальної відповідальності за відповідне кримінальне правопорушення і змінювати розмір вимог про відшкодування шкоди, з яким сторони погодилися, а також наслідки її невиконання.

У судове засідання потерпілий ОСОБА_6 не з`явився, про час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, оскільки наразі перебуває у лавах ЗСУ по мобілізації та немає можливості з`явитися в судове засідання, а також надав письмову згоду на затвердження угоди про примирення.

За таких обставин, суд вважає можливим розглянути справу за відсутності потерпілого та визнати його неявку поважною з об`єктивних причин.

У судовому засіданні обвинувачений підтримав угоду про примирення, просив її затвердити.

Обвинувачений беззастережно визнав свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, із запропонованим видом та мірою покарання погодився.

Прокурор не заперечував щодо затвердження угоди про примирення між потерпілим та обвинуваченим.

Перевіривши угоду про примирення між потерпілим та обвинуваченим вимогам кримінального процесуального закону і закону про кримінальну відповідальність, заслухавши думку прокурора, обвинуваченого, суд приходить до висновку про те, що у даному провадженні можливо затвердити надану угоду про примирення з огляду на таке.

Судом з`ясовано, що обвинувачений повністю розуміє свої права, визначені в п. 1 ч. 5 ст. 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження угоди про примирення, передбачені ст. 473 КПК України, характер обвинувачення щодо якого він визнає себе винним, та вид покарання.

Також судом встановлено, що потерпілий повністю розуміє наслідки укладення та затвердження угоди про примирення, передбачені ст. 473 КПК України.

На підставі пояснень обвинуваченого та потерпілого суд переконався, що укладення сторонами угоди про примирення є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Згідно із п. 1 ч. 3 ст. 314 КПК України при прийнятті рішення у підготовчому судовому засіданні суд має право, зокрема, затвердити угоду.

Відповідно до ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим. Згідно ч. 3 ст. 469 КПК України угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, нетяжких злочинів та у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення.

Відповідно до ст. 66 КК України обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого є щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, повне відшкодування матеріальної шкоди.

Обставин, що обтяжують відповідно до ст. 67 КК України покарання, не встановлено.

Підстав для відмови у затвердженні угоди про примирення, передбачених ч. 7 ст. 474 КПК України, судом не встановлено.

Відповідно до ч. 1 ст. 475 КПК України, якщо суд переконається, що угода може бути затверджена, він ухвалює вирок, яким затверджує угоду і призначає узгоджену сторонами міру покарання.

З урахуванням всіх обставин справи та особи обвинуваченого суд вважає, що узгоджене сторонами покарання відповідає не тільки тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, обставинам справи, але й особі обвинуваченого, є обґрунтованим та буде відповідати цілям покарання.

У кримінальному провадженні цивільний позов не пред`явлено. Матеріальна шкода відшкодована в повному обсязі.

Відносно обвинуваченого ОСОБА_4 запобіжний захід не обирався.

Речові докази та процесуальні витрати по справі відсутні.

Керуючись ст.ст. 373-376, 475 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

Затвердити угоду про примирення від 31.03.2025 року, що укладена у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за №0000059 від 18.03.2025 р., між обвинуваченим ОСОБА_4 та потерпілим ОСОБА_6 .

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.198 КК України та призначити йому покарання у виді пробаційного нагляду строком на 1 (один) рік.

На підставі ч.2 ст. 59-1 КК України покласти на ОСОБА_4 такі обов`язки:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання;

- не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Строк покарання у виді пробаційного нагляду ОСОБА_4 , згідно з ч.1 ст.49-2 Кримінально-виконавчого кодексу України, обчислювати з дня постановки на облік уповноваженим органом з питань пробації.

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст.394 КПК України, до Рівненського апеляційного суду через Радивилівський районний суд Рівненської області шляхом подання апеляційної скарги протягом 30 днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_1