Провадження № 11-сс/4823/397/25
Категорія - тримання під вартою. Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А

26 серпня 2025 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Чернігівського апеляційного суду в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

секретаря судового засідання ОСОБА_5

за участі сторін кримінального провадження

підозрюваного ОСОБА_6

його захисника - адвоката ОСОБА_7

прокурора ОСОБА_8

Розглянула у відкритому судовому засіданні в місті Чернігові апеляційні скарги прокурорів у кримінальному провадженні ОСОБА_9 та ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Деснянського районного суду м. Чернігова від 14 серпня 2025 року,

В С Т А Н О В И Л А :

Цією ухвалою до підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 114-1, ч. 3 ст. 368 КК України, ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Велика Багачка Полтавської області, громадянина України, з вищою освітою, одруженого, який має одну малолітню дитину, начальника відділу організацій військового обліку бронювання та впровадження ЄДР призовників, військовозобов`язаних та резервістів управління персоналу штабу військової частини НОМЕР_1 , зареєстрованого по АДРЕСА_1 , фактично проживаючого в цьому АДРЕСА_2 , раніше не судимого, застосований запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 24 вересня 2025 року включно, з визначенням розміру застави в сумі 242 240 гривень.

Задовольняючи клопотання про обрання запобіжного заходу, слідчий суддя вказав на існування ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, що з урахуванням тяжкості можливого покарання в співставленні з характеризуючими даними та процесуальною поведінкою підозрюваного, дають підстави вважати, що жоден з інших більш м`яких запобіжних заходів не забезпечить належного виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків.

При визначенні розміру застави, слідчий суддя вважав, що саме такий розмір буде достатнім для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, передбачених КПК України.

В апеляційних скаргах, які є ідентичними за своїм змістом та вимогами, прокурори ОСОБА_9 та ОСОБА_8 просять ухвалу слідчого судді скасувати, постановити, якою застосувати до ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді взяття під варту на строк до 24 вересня 2025 року, без визначення розміру застави.

Погоджуючись з висновками слідчого судді про необхідність застосування щодо підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в межах строку досудового розслідування, апелянти вважають, що слідчим суддею необґрунтовано визначено ОСОБА_6 розмір застави та під час прийняття рішення допущено істотні порушення вимог кримінального процесуального закону та необґрунтовано й невірно прийнято рішення, всупереч фактичним обставинам кримінального провадження, а також не враховано тяжкість злочинів, їх суспільну небезпечність.

Вказують на те, що під час досудового розслідування, в тому числі шляхом проведення слідчих та інших процесуальних дій, отримано докази, що підозрюваний ОСОБА_6 вчинив дії, які містять ризики, передбачені п.п. 1, 2, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України. Наявність вказаних ризиків підтверджується матеріалами кримінального провадження.

Відповідно до абз. 8 ч. 4 ст. 183 КПК України під час дії воєнного стану слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначати розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, передбаченого статтями 109-114-2, 258-258-6, 260, 261, 402-405, 407, 408, 429, 437-442-1 КК України.

У доповненнях до апеляційної скарги прокурор ОСОБА_8 вказує на те, що визначаючи розмір застави, слідчий суддя не взяв до уваги, що злочини, у вчиненні яких підозрюється ОСОБА_6 , скоєні у період воєнного стану, за попередньою змовою групою осіб, а визначений розмір застави є посильним для підозрюваного, а тому внесення застави надасть йому можливість вільно пересуватися по території України, змінити місце свого проживання та як наслідок, надасть можливість переховуватися як на території України, так і за її межами.

Також, перебуваючи на волі, підозрюваний, використовуючи свій статус військовослужбовця старшого офіцерського складу та займану посаду, може незаконно впливати на свідків та іншого підозрюваного, схиляти їх до надання неправдивих показань, при цьому, досудове розслідування триває, усі можливі свідки на цій стадії ще не допитані, а суд безпосередньо не приймав їх показань, чим може завдати шкоди подальшому досудовому розслідуванню або продовжити свою злочинну діяльність, що безпідставно не враховано слідчим суддею при призначення запобіжного заходу у вигляді застави.

Заслухавши доповідача, прокурора, який підтримав доводи апеляційної скарги з наведених у ній підстав та вважав за необхідне застосувати до ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави, підозрюваного та його захисника, які заперечили проти доводів прокурора, стверджували, що застосований запобіжний захід цілком здатен забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного, в той час як доводи сторони обвинувачення щодо не визначення розміру застави нічим не обґрунтовані, дослідивши матеріали провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає апеляційні скарги прокурорів задовольнити частково.

Відповідно до ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких заходів, не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

У провадженні слідчого відділу УСБУ в Чернігівській області перебувають матеріали кримінального провадження, відомості про яке були внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000232 від 07 лютого 2025 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 114-1,ч. 3 ст. 368 КК України.

Під час досудового розслідування було встановлено, що військові службові особи ІНФОРМАЦІЯ_2 спільно з військовими службовими особами ОК « ІНФОРМАЦІЯ_3 » СВ ЗС України вчиняють дії, спрямовані на сприяння військовозобов`язаним, підприємствам, установам та організаціям у неправомірному вирішенні питань з бронювання, у тому числі тих осіб, які перебувають у розшуку як порушники військового обліку, шляхом зняття статусу «у розшуку» у автоматизованій системі «Оберіг» з подальшою постановкою на військовий облік та бронюванням.

Встановлено, що начальник Центру моніторингу інформаційного простору та протидії управління ОК « ІНФОРМАЦІЯ_3 » СВ ЗС України ОСОБА_10 підшукує осіб з числа військовозобов`язаних громадян України, які є порушниками військового обліку і перебувають в розшуку, та пропонує їм за грошові кошти в розмірі від 500 до 1200 доларів США вирішити питання щодо зняття статусу в «розшуку» у автоматизованій системі «Оберіг», у тому числі з можливістю подальшого бронювання/постановки на облік без проходження військово-лікарської комісії та без подальшого призову на військову службу.

У подальшому, ОСОБА_10 узгоджує питання щодо постановки на облік, зняття з розшуку чи вчинення інших дій стосовно військовозобов`язаних з начальником відділу організації військового обліку, бронювання та впровадження Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів Управління персоналу штабу ОК « ІНФОРМАЦІЯ_3 » СВ ЗС України ОСОБА_6 .

Надалі ОСОБА_6 надає вказівки щодо вирішення вище вказаних питань керівнику ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_11 , який в свою чергу доручає виконання поставлених йому задач начальнику групи бронювання ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_12 , а саме щодо внесення відповідних змін до автоматизованої системи «Оберіг» та, за потреби, інформування правоохоронних органів щодо зняття з розшуку вищевказаних осіб.

12 серпня 2025 року ОСОБА_6 повідомлено про підозру у перешкоджанні законній діяльності Збройних Сил України та інших військових формувань в особливий період (період дії воєнного тану) та в одержанні службовою особою неправомірної вигоди за вчинення службовою особою в інтересах третьої особи будь-якої дії з використанням наданої їй влади чи службового становища, за попередньою змовою групою осіб, поєднане з вимаганням неправомірної вигоди.

У цей же день, на підставі п. 6 ч. 1 ст. 615 КПК України ОСОБА_13 був затриманий, так як виникли обґрунтовані обставини, які давали підстави вважати, що можлива його втеча з метою ухилення від кримінальної відповідальності.

При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, слідчий суддя відповідно до вимог ст. 178 КПК України, перевіряє вагомість доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення, тяжкість покарання, міцність соціальних зв`язків підозрюваного в місці його постійного проживання, його репутацію, майновий стан, наявність судимостей та інші обставини, які забезпечать належну процесуальну поведінку особи під час досудового розслідування та судового розгляду.

Поняття «обґрунтованість підозри» включає існування фактів чи інформації, які надають підстави суду вважати, що підозрювана особа ймовірно вчинила правопорушення, та оголошення підозри у вчиненні кримінального правопорушення.

На початковій стадії досудового розслідування кримінально-процесуальний закон не вимагає від сторони обвинувачення доведення усіх елементів кримінального правопорушення. Факти, які викликають підозру, не обов`язково мають бути одного рівня з тими, які необхідні для засудження особи та ухвалення обвинувального вироку.

Слідчий суддя правильно встановив, що наведені у клопотанні слідчого доводи та долучені копії матеріалів свідчать про обґрунтованість пред`явленої підозри та підтверджуються доказами, достатніми, на етапі досудового розслідування, для застосування запобіжного заходу.

У статті 5 Рекомендації Комітету Міністрів Ради Європи R(80) 11 від 27.06.1980 «Про взяття під варту до суду» зауважується, що при розгляді питання про необхідність тримання під вартою, судовий орган повинен брати до уваги обставини конкретної справи, у тому числі характер та тяжкість інкримінованого кримінального правопорушення.

Водночас, відповідно до практики Європейського Суду з прав людини вагомою підставою для вирішення питання про необхідність попереднього ув`язнення особи є ризик перешкоджання встановленню істини у справі та переховування цієї особи від правосуддя. При цьому зазначено, що небезпека перешкоджання встановленню істини у справі та переховування особи від правосуддя може вимірюватися суворістю можливого покарання в сукупності з наявністю даних про матеріальний, соціальний стан особи, її зв`язками з державою, у якій її переслідують та міжнародними контактами.

Ризик - це ймовірність того, що підозрюваний може ухилитися від кримінальної відповідальності та незаконно впливати на свідків.

Особливість запобіжних заходів полягає в тому, що вони застосовуються не за конкретну недобросовісну поведінку підозрюваного, а превентивно, як гарантія настання правосуддя в майбутньому. При цьому слід враховувати, що якась ймовірність того, що підозрюваний зможе спробувати ухилитись від відповідальності, існує завжди.

З матеріалів кримінального та судового проваджень вбачається, що слідчий суддя вірно врахував, що вагомість наявних доказів, які можуть переконувати, що підозрюваний міг вчинити кримінальні правопорушення, в яких підозрюється, їх тяжкість, дані про особу ОСОБА_6 , його вік та стан здоров`я, сімейний стан, відсутність попередніх притягнень до кримінальної відповідальності та дійшов обґрунтованого висновку про доведеність стороною обвинувачення ризиків, визначених ч. 1 ст. 177 КПК України.

Так, ОСОБА_6 , будучи повідомленим про підозру у вчиненні тяжких злочинів, може переховуватись від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на свідків у даному кримінальному провадженні, іншим чином перешкоджати кримінальному провадженню, шляхом створення штучних доказів та підбурення осіб, які не були свідками кримінального правопорушення, до дачі завідомо неправдивих свідчень на підтвердження висунутих ним у подальшому захисних версій.

Як слідчим у поданні, так і слідчим суддею в ухвалі, правильно названі та враховані наявні ризики, передбачені ст. 177 КПК України, а також вірно оцінені в сукупності всі обставини, на підставі яких був обраний запобіжний захід, що узгоджується з позицією Європейського суду з прав людини.

Щодо незгоди сторони обвинувачення з рішенням слідчого судді про визначення підозрюваному ОСОБА_6 розміру застави з посиланням на абз. 8 ч. 4 ст. 183 КПК України, то колегія суддів звертає увагу прокурорів на те, що під час дії воєнного стану слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, слідчий суддя, суд має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, передбаченого статтями 109-114-2, 258-258-6, 260, 261, 402-405, 407, 408, 429, 437-442 КК України.

Отже, вказавши, що суд має право не визначати розмір застави, законодавець відніс можливість визначення розміру застави у кримінальних провадженнях щодо злочинів певних категорій до дискреційних повноважень суду.

13 січня 2022 року Європейський Суд ухвалив рішення в справі «Істоміна проти України» (Istomina V. Ukraine, заява № 23312/15), у якому зазначив, що застава має на меті передусім забезпечення явки особи на судове засідання. Тому розмір застави повинен оцінюватись залежно від особи, про яку йде мова, із урахуванням його/її матеріального стану та інших релевантних критеріїв, що свідчать на користь чи проти явки особи до суду. Обов`язок суду призначити такий розмір застави, щоб була забезпечена процесуальна поведінка особи.

Вимагаючи від суду застосувати до підозрюваного запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави, як альтернативного запобіжного заходу, прокурори ні в апеляційній скарзі, ні в судовому засіданні не наводять обґрунтованих підстав для прийняття такого рішення, окрім посилання на тяжкість вчинених кримінальних правопорушень та наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, яким цілком можна запобігти, поклавши на ОСОБА_6 обов`язки, визначені ст. 194 КПК України.

Разом тим, визначаючи розмір застави в сумі 242 240 гривень, слідчий суддя залишив поза увагою, що ОСОБА_6 , підозрюється у вчиненні двох тяжких злочинів, пов`язаних із перешкоджанням законній діяльності Збройних Сил України та в одержанні службовою особою неправомірної вигоди за вчинення дій з використанням службового становища та за попередньою змовою, групою осіб, суми неправомірної вигоди, які фігурують у епізодах кримінальних правопорушень, особу підозрюваного, його службове становище і визначив заставу у передбачених межах, яка не здатна забезпечити виконання підозрюваною особою процесуальних обов`язків.

Характер кримінальних правопорушень, у вчиненні яких підозрюється ОСОБА_6 , ризики можливої неналежної процесуальної поведінки підозрюваного та тяжкість можливого покарання, дають підстави колегії суддів збільшити розмір застави до 250 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Положення ч. 3 ст. 407 КПК України, не передбачають зміни ухвали та збільшення розміру застави, постановленої слідчим суддею, а тому апеляційний суд вважає скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову.

Враховуючи наведене та керуючись ст. ст. 404-405, 407, 422, 424 КПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А :

Апеляційні скарги прокурорів ОСОБА_9 та ОСОБА_8 задовольнити частково.

Ухвалу слідчого судді Деснянського районного суду м. Чернігова від 14 серпня 2025 року щодо підозрюваного ОСОБА_6 , скасувати, постановити нову ухвалу.

До підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 114-1, ч. 3 ст. 368 КК України, ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , застосувати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 24 вересня 2025 року включно, з визначенням розміру у 250 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 757 000 гривень.

У разі внесення застави покласти на підозрюваного ОСОБА_6 , обов`язки, передбачені пунктами 1, 2, 3, 4, 8 ч. 5 ст. 194 КПК України.

Ухвала набуває законної сили після її проголошення й касаційному оскарженню не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_3 ОСОБА_2 ОСОБА_4