Дата документу 21.08.2025 Справа № 331/336/25
ЗАПОРІЗЬКИЙ Апеляційний суд
Провадження №11-кп/807/865/25 Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1
Єдиний унікальний №331/336/25Суддя-доповідач в 2-й інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 серпня 2025 року м.Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду в складі

головуючого ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участі секретаря ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6 (в режимі відеоконференції)

захисника ОСОБА_7 (в режимі відеоконференції),

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 на ухвалу Олександрівського районного суду м.Запоріжжя від 04 серпня 2025 року про продовження строку тримання під вартою

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця уродженця м.Мелітополь Запорізької області, зареєстрований у АДРЕСА_1 , проживає у АДРЕСА_2 ,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого п.п.11, 12 ч.2 ст.115 КК України,

ВСТАНОВИЛА

Вказаною ухвалою районного суду до 02.10.2025 року включно продовжено строк тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_8 без визначення розміру застави.

В апеляційній скарзі захисник просив ухвалу суду скасувати, постановити нове судове рішення, яким відмовити у задоволенні клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою ОСОБА_8 . Свої вимоги мотивував тим, що оскаржуване судове рішення є незаконним. В рамках даного кримінального провадження відносно ОСОБА_8 не доведено обґрунтованість підозри та відсутні докази його винуватості. Захисник зазначає, що обвинувачений є внутрішньо-переміщеною особою, раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, він здійснював господарську діяльність та жодної протиправної поведінки не вчиняв. Останній не має наміру переховуватись від суду. На переконання апелянта, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку, що забезпечити виконання обвинуваченим процесуальних обов`язків, а також запобігти передбаченим ч.1 ст.177 КПК ризикам, можливо лише шляхом застосування до останнього найсуворішого запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Обвинувачений ОСОБА_8 був належним чином повідомлений про дату, час і місце апеляційного розгляду. Клопотання про забезпечення його участі в апеляційному розгляді не надходило. Тому колегія суддів, з огляду на положення ч.4 ст.422-1 КПК, вважає за можливе здійснити апеляційний розгляд без участі обвинуваченого.

Заслухавши доповідь судді про сутність судового рішення та аргументи скарги; з`ясувавши позицію захисника, який повністю підтримав доводи та вимоги апеляційної скарги та наполягав на її задоволенні; прокурора, який заперечив проти апеляційної скарги та просив ухвалу суду залишити без змін; перевіривши матеріали провадження і обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

В провадженні Олександрівського районного суду м.Запоріжжя перебуває кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_8 у вчиненні передбаченого п.п.11, 12 ч.2 ст.115 КК кримінального правопорушення.

Прокурор звернувся до суду з клопотанням про продовження обвинуваченому ОСОБА_8 строку тримання під вартою.

Суд першої інстанції, продовжуючи строк тримання під вартою обвинуваченого, виходив з того, що у справі існують ризики того, що обвинувачений, перебуваючи на волі, може переховуватися від суду; незаконно впливати на свідків та потерпілу у цьому кримінальному провадженні; знищити, приховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, що мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; а також вчинити інше кримінальне правопорушення, тому необхідно продовжити строк тримання під вартою ОСОБА_8 . При цьому, застосування до обвинуваченого інших більш м`яких запобіжних заходів не зможе забезпечити його належну процесуальну поведінку.

Колегія суддів погоджується із таким рішенням суду першої інстанції, виходячи з такого.

Відповідно до вимог ст.177 КПК підставою для застосування до обвинуваченого запобіжного заходу є наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений може переховуватися від суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому він обвинувачується.

Згідно із ч.1 ст.183 КПК тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти передбаченим ст.177 КПК ризикам.

За змістом ст.199 КПК, розглядаючи клопотання про продовження строку тримання під вартою, для прийняття законного та обґрунтованого рішення, суд має з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для застосування цього запобіжного заходу та умови, за яких таке продовження можливе.

Під час вирішення питання про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою суд, крім наявності зазначених у ст.177 КПК ризиків, зобов`язаний оцінити та врахувати й передбачені ст.178 КПК обставини, зокрема тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому в разі визнання його винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він обвинувачується, міцність його соціальних зв`язків, наявність у обвинуваченого постійного місця роботи та дані, які його характеризують.

На переконання судової колегії, рішення суду про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_8 ґрунтується на вказаних вимогах кримінального процесуального закону.

Перевіряючи доводи клопотання прокурора на предмет наявності передбачених ст.177 КПК ризиків, суд першої інстанції правильно встановив, що на теперішній час наявні ризики, які дають достатні підстави вважати, що обвинувачений може здійснити передбачені п.п.1, 2, 3, 5 ч.1 ст.177 КПК дії, і для їх запобігання необхідно продовжити строк тримання під вартою ОСОБА_8 .

На переконання апеляційного суду, твердження суду першої інстанції про існування вказаних ризиків є обґрунтованими.

Колегією суддів встановлено, що в рамках даного кримінального провадження ОСОБА_8 обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину проти життя та здоров`я особи, і за його вчинення передбачено покарання у виді позбавлення волі від 10 до 15 років або довічне ув`язнення.

Крім того, встановлено, що він офіційно не працевлаштований та неодружений. Матеріали провадження не містять даних про наявність у обвинуваченого осіб на утриманні. Перелічені відомості вказують на відсутність стримуючих факторів належної процесуальної поведінки ОСОБА_8 .

Разом із тим, судова колегія зважає й на те, що потерпіла та свідки, анкетні дані яких відомі, ще не допитані у даному кримінальному провадженні.

Враховуючи вищевикладене, а також зважаючи на відсутність в матеріалах провадження відомостей про стійкі соціальні зв`язки у ОСОБА_8 ; з огляду на те, що судовий розгляд кримінального провадження відносно обвинуваченого наразі не завершено і водночас триває досудове розслідування відносно інших встановлених та невстановлених осіб, на переконання колегії суддів, існують достатні підстави для висновку, що обвинувачений, опинившись на волі, потенційно може переховуватися від суду; знищити, приховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілу, свідків; вчинити інше кримінальне правопорушення, попри те, що з матеріалів провадження встановлено, що обвинувачений раніше не судимий.

Відтак, апеляційний суд, усупереч доводам апеляційної скарги, вважає, що прокурором доведено обставини, які виправдовують подальше обмеження права ОСОБА_8 перебувати на волі.

Гарантувати запобігання встановленим ризикам без застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно ОСОБА_8 не вбачається можливим.

Судова колегія відхиляє заперечення захисника проти обґрунтованості підозри, виходячи з наступного.

Апеляційний суд під час перевірки ухвали про продовження строку тримання особи під вартою, постановленої під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті, аналізує лише наявність передбачених ст.177 КПК ризиків, необхідність та доцільність продовження застосування щодо неї обмежувального заходу.

Судова колегія критично ставиться до посилання сторони захисту щодо недоведеності пред`явленого ОСОБА_8 обвинувачення, оскільки такі твердження є передчасними. Вказані питання безпосередньо стосуються доказування винуватості чи невинуватості особи, яка притягається до кримінальної відповідальності, і підлягають оцінці під час розгляду місцевим судом кримінального провадження по суті пред`явленого цій особі обвинувачення.

Відтак, судова колегія дійшла висновку, що рішення суду про продовження строку тримання ОСОБА_8 під вартою є законним і обґрунтованим, відповідає характеру і особливої тяжкості інкримінованого діяння та не надає можливості перешкоджання інтересам правосуддя, а також відповідає практиці Європейського Суду з прав людини, яка свідчить про те, що рішення суду повинно забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Обставини провадження судом враховано всебічно та у повному обсязі.

Разом з тим, колегія суддів зважає на те, що сама по собі тяжкість пред`явленого ОСОБА_8 обвинувачення не є самостійною підставою для продовження строку тримання під вартою обвинуваченого, натомість судом першої інстанції враховано усі встановлені у даному провадженні обставини у їх взаємозв`язку, з якими кримінальний процесуальний закон пов`язує можливість продовження строку тримання під вартою особи.

Даних, які би безумовно унеможливлювали подальше утримання ОСОБА_8 під вартою, матеріали провадження не містять.

Отже, колегія суддів, виходячи з наведених в апеляційній скарзі мотивів, не вбачає законних та обґрунтованих підстав для скасування оскаржуваної ухвали за наслідками апеляційного розгляду.

Істотних порушень кримінального процесуального закону, що тягнуть за собою безумовне скасування ухвали суду першої інстанції, під час апеляційного розгляду не встановлено.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.407, 418, 419 КПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Ухвалу Олександрівського районного суду м.Запоріжжя від 04 серпня 2025 року про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_8 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддяСуддяСуддя
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4