Справа № 953/3027/25
н/п 1-кс/953/4123/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"27" травня 2025 р. Слідча суддя Київського районного суду м. Харкова ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участі прокурора ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 , захисника адвоката ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові в залі суду клопотання старшого слідчого СУ ГУНП в Харківській області капітана поліції ОСОБА_6 , за матеріалами кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудового розслідування за №0000138 від 25.11.2024, відносно

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця Харківської області, громадянина України, українця, не працевлаштованого, розлученого, має на утриманні неповнолітнього сина,2017 р.н., зареєстрованого та мешкаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

який підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 255, ч. 4 ст. 28 ч. 1 ст. 114-1, ч. 4 ст. 28 ч. 1 ст. 366 КК України,

Встановив:

До Київського районного суду м. Харкова надійшло клопотання старшого слідчого СУ ГУНП в Харківській області капітана поліції ОСОБА_6 , за матеріалами кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудового розслідування за №0000138 від 25.11.2024, про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 .

На обґрунтування клопотання слідчий вказує, що СУ Головного управління Національної поліції в Харківській області за процесуального керівництва Спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Східного регіону здійснюється досудове розслідування кримінального провадження, відомості про яке внесені до ЄРДР за №0000138 від 25.11.2024 за ч. 3 ст. 255, ч. 2 ст. 255, ч. 4 ст. 28 ч. 1 ст. 114-1, ч. 4 ст. 28 ч. 4 ст. 191, ч. 4 ст. 28 ч. 1 ст. 366 КК України.

Під час досудового розслідування встановлено, що ОСОБА_7 будучи службовою особою, директором Харківського обласного вузлу спеціального зв`язку (далі - ХОВСЗ), в період часу часу з листопада 2022 року по липень 2024 року створив і очолив злочинну організацію, яка діяла по лютий 2025 року, та представляла собою внутрішнє та зовнішнє стійке ієрархічне об`єднання семи осіб: ОСОБА_7 , активних учасників ОСОБА_8 (заступник начальника цеху з супроводження, обміну, зберігання, перевезення та доставки відправлень 1 групи Харківського ОВСЗ), ОСОБА_9 (начальник дільниці з приймання і обробки відправлень Харківського ОВСЗ), ОСОБА_10 (інженер програміст 1 категорії Харківського ОВСЗ), та його довірених осіб ОСОБА_11 , ОСОБА_4 , ОСОБА_12 , які, діючи умисно, із корисливих мотивів, попередньо зорганізувались для вчинення тяжких злочинів, відповідно до єдиного плану злочинної діяльності, з метою перешкоджання законній діяльності Збройних Сил України в особливий період, привласненні грошових коштів фонду заробітної плати Харківського ОВСЗ, складанні та видачі службовими особами Харківського ОВСЗ завідомо неправдивих офіційних документів та внесенні до офіційних документів завідомо неправдивих відомостей, за єдиним злочинним планом та з розподілом функцій учасників злочинної організації, спрямованих на досягнення цього плану, який був відомий та погоджений її учасниками.

На виконання плану злочинної діяльності злочинної організації у період часу з листопада 2022 року по лютий 2025 року, в період дії воєнного стану, у невстановлений досудовим розслідуванням день, ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , виконуючи свою роль у злочинній змові, діючи з корисливих мотивів, з метою привласнення грошових коштів фонду заробітної плати Харківського ОВСЗ, підшукували осіб, які з метою ухилення від призову на військову службу під час мобілізації на особливий період виявили бажання офіційно працевлаштуватись до Харківського ОВСЗ з метою отримання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації на особливий період на підставі п. 21 ч. 1 ст. 23 ЗУ «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», та таким чином запропонували влаштуватись до Харківського ОВСЗ наступним особам: ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , ОСОБА_23 , ОСОБА_24 , ОСОБА_25 , ОСОБА_26 , ОСОБА_27 .

ОСОБА_7 , виконуючи свою роль у злочинній змові, зловживаючи своїм службовим становищем директора Харківського ОВСЗ, діючи на виконання плану злочинної діяльності злочинної організації, перебуваючи в адміністративній будівлі Харківського ОВСЗ, яка знаходиться за адресою: м. Харків, площа Привокзальна, 7, офіційно працевлаштував до Харківського ОВСЗ вищевказаних осіб, які після призначення на посаду на робочому місці не з`являлись та фактично роботу не виконували.

ОСОБА_10 забезпечував вказаних осіб офіційними документами ХОВСЗ службовими посвідченням, для конспірації злочинної діяльності та створення у вказаних осіб можливості вводити в оману працівників правоохоронних органів та ТЦК та СП під час перевірки особистих документів.

Так, в періоду часу з листопада 2022 року по лютий 2025 року, ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , діючи умисно, з метою привласнення грошових коштів Харківського ОВСЗ, зловживаючи своїм службовим становищем, достовірно знаючи, що зазначені особи не виконують робочу функцію, складали та підписували табелі використання робочого часу відносно них, з завідомо неправдивими відомостями щодо їх явки на робоче, а ОСОБА_7 їх погоджував, таким чином реалізуючи злочинний умисел, спрямований на привласнення грошових коштів фонду заробітної плати Харківського ОВСЗ, усвідомлюючи, що вказані особи фактично в Харківському ОВСЗ не працюють, а табелі обліку робочого часу з завідомо неправдивими відомостями щодо явки на робоче місце цих осіб є підставою для нарахування заробітної плати, внаслідок чого Харківським ОВСЗ безпідставно нараховано 113 960,54 грн. та виплачено даним особам за вказаний період часу заробітну плату на загальну суму 55 069,27 грн.

В результаті злочинних дій ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , за період часу з серпня 2023 року по лютий 2025 року Харківським ОВСЗ необґрунтовано нараховано 113 960,54 грн. та виплачено заробітну плату відповідно до висновку судово-економічної експертизи № СЕ-19/121-25/5827-ЕК від 26.03.2025 на загальну суму 55 069,27 грн., внаслідок чого Харківському ОВСЗ завдано матеріальну шкоду.

Разом з тим, в результаті протиправних дій злочинної організації фіктивно працевлаштовані особи, ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , ОСОБА_23 , ОСОБА_24 , ОСОБА_25 , ОСОБА_26 , ОСОБА_27 , отримали на підставі п. 21 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації на особливий період внаслідок чого створені перешкоди законної діяльності територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки щодо виконання обов`язків з питань мобілізаційної підготовки та мобілізації, функціонування системи військового обліку призовників, призову громадян на військову службу, підготовки та проведення в особливий період мобілізації людських ресурсів.

Окрім цього, на виконання плану злочинної діяльності злочинної організації у період часу з липня 2024 року по вересень 2024 року, у невстановлений досудовим розслідуванням день ОСОБА_11 , ОСОБА_4 , ОСОБА_12 , виконуючи свою роль у злочинній змові, підшукували військовозобов`язаних осіб, які висловлювали бажання отримати офіційні документи Харківського ОВСЗ (довідки, службові посвідчення), які містять завідомо неправдиві відомості про те, що вони є працівниками Харківського ОВСЗ та внаслідок цього, отримають відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації на особливий період на підставі п. 21 ч. 1 ст. 23 ЗУ «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», тобто з метою протиправного отримання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації на особливий період, а саме ОСОБА_28 , ОСОБА_29 , ОСОБА_30 , ОСОБА_31 , ОСОБА_32 , ОСОБА_33 , ОСОБА_34 , ОСОБА_35 , ОСОБА_36

ОСОБА_11 , ОСОБА_4 , ОСОБА_12 , реалізуючи злочинний план та виконуючи свою роль упродовж зазначеного періоду часу, надавали особисті документи та відомості про вказаних осіб ОСОБА_7 , ОСОБА_10 , які діючи відповідно до злочинного плану та виконуючи у ньому свою роль, складали довідки, до яких вносили завідомо неправдиві відомості про те, що дані особи є працівниками Харківського ОВСЗ та не підлягають призову на військову службу під час мобілізації на підставі п. 21 ч. 1 ст. 23 ЗУ «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію».

В подальшому, у період часу з липня 2024 року по вересень грудень 2024 року вказані довідки через невстановлених на даний час досудовим розслідуванням осіб були подані до ІНФОРМАЦІЯ_2 .

В результаті протиправних дій злочинної організації ОСОБА_28 , ОСОБА_29 , ОСОБА_37 , ОСОБА_38 , ОСОБА_39 , ОСОБА_40 , ОСОБА_34 , ОСОБА_41 , ОСОБА_42 , отримали на підставі п.21 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації на особливий період внаслідок чого створені перешкоди законної діяльності територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки щодо виконання обов`язків з питань мобілізаційної підготовки та мобілізації, функціонування системи військового обліку призовників, призову громадян на військову службу, підготовки та проведення в особливий період мобілізації людських ресурсів.

31.03.2025 повідомлено про підозру за ч. 2 ст. 255, ч. 4 ст. 28 ч. 1 ст. 114-1, ч. 4 ст. 28 ч. 1 ст. 366 КК України ОСОБА_4 .

02.04.2025 слідчим суддею Київського районного суду м. Харкова стосовно ОСОБА_4 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без права внесення застави.

29.05.2025 закінчується строк обраного запобіжного заходу.

Постановою першого заступника керівника Спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Східного регіону ОСОБА_43 строк досудового розслідування у кримінальному провадженні №0000138 від 25.11.2024 за ч. 3 ст. 255, ч. 2 ст. 255, ч. 4 ст. 28 ч. 1 ст. 114-1, ч. 4 ст. 28 ч. 4 ст. 191, ч. 4 ст. 28 ч. 1 ст. 366 КК України продовжено до трьох місяців, тобто до 30.06.2025.

На цей час для закінчення досудового розслідування необхідно виконати наступне:

- отримати висновок комп`ютерно-технічної експертизи, призначеної з метою дослідження речових доказів, виявлених та вилучених в ході обшуків проведених в рамках досудового розслідування даного кримінального провадження;

- отримати висновок чотирьох технічної експертизи документів, призначеної з метою дослідження відтиску печаті Харківського ОВСЗ ДП СЗ України у документах, до яких вносились завідомо неправдиві відомості;

- провести інші слідчі (розшукові) дії для повного дослідження всіх обставин вчинення кримінального правопорушення;

- встановити інших осіб, причетних до скоєння даного кримінального правопорушення, відносно яких прийняти рішення відповідно до ст. 276 КПК України, а також перевірити вказаних осіб на причетність до вчинення інших кримінальних правопорушень;

- виконати вимоги ст. 290 КПК України;

- скласти та вручити обвинувальний акт та реєстр матеріалів досудового розслідування.

На сьогоднішній день виникла необхідність продовжити строк тримання під вартою ОСОБА_4 у зв`язку з тим, що зміна запобіжного заходу на більш м`який може стати перешкодою у проведенні повного та швидкого досудового розслідування та подальшого судового розгляду кримінального провадження.

Прокурор в судовому засіданні просить продовжити запобіжний захід у вигляді тримання під вартою ОСОБА_4 , посилаючись на існування ризиків, зазначених в п.п.1,2,3 ч.1 ст. 177 КПК України та обґрунтованість пред*явленої підозри за ч. 2 ст. 255, ч. 4 ст. 28 ч. 1 ст. 114-1, ч. 4 ст. 28 ч. 1 ст. 366 КК України.

Підозрюваний та його захисник в судовому засіданні не погодилися з даним клопотанням, вказуючи на те, що ризики недоведені, просять обрати домашній арешт або заставу, враховуючи всі наявні дані по особистості та відсутність ризиків.

Слідчий суддя, вислухавши думки учасників кримінального провадження, та дослідивши надані матеріали, встановив наступне.

СУ Головного управління Національної поліції в Харківській області за процесуального керівництва Спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Східного регіону здійснюється досудове розслідування кримінального провадження, відомості про яке внесені до ЄРДР за №0000138 від 25.11.2024 за ч. 3 ст. 255, ч. 2 ст. 255, ч. 4 ст. 28 ч. 1 ст. 114-1, ч. 4 ст. 28 ч. 4 ст. 191, ч. 4 ст. 28 ч. 1 ст. 366 КК України.

Відповідно до ст. 177 КПК України метою запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування або суду, перешкоджати кримінальному провадженню, незаконно впливати на потерпілих, свідків, тощо, вчинити інше кримінальне правопорушення, а підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може здійснити такі дії: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

При вирішенні питання про обрання та продовження запобіжного заходу, згідно ст. 178 КПК України, враховується: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; міцність соціальних зав`язків підозрюваного в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; наявність у підозрюваного постійного місця роботи або навчання; репутацію підозрюваного; майновий стан підозрюваного; наявність судимостей у підозрюваного; розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.

Таким чином, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідча суддя зобов`язана встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:- наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення;- наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідча, прокурор;- недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні (ч. 1 ст. 194 КПК України).

Щодо наявності обґрунтованої підозри слідча суддя зазначає наступне.

Відповідно до ч.5 ст.9 КПК України кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ), яка відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» є джерелом права.

Оскільки положення кримінального процесуального законодавства не розкривають поняття «обґрунтованості підозри», в оцінці цього питання слідча суддя користується практикою ЄСПЛ.

У своїх рішеннях, зокрема, «Фокс, Кемпбел і Гартлі проти Сполученого Королівства», «Нечипорук та Йонкало проти України», Європейський суд з прав людини наголошує, що «обґрунтована підозра» передбачає наявність фактів або інформації, які б могли переконати об`єктивного спостерігача у тому, що відповідна особа могла вчинити злочин.

«Обґрунтована підозра» існує тоді, коли факти, якими обґрунтовується затримання, можна «розумно» вважати такими, що підпадають під опис одного з правопорушень, визначених у законі про кримінальну відповідальність. Тобто явно не може йтися про наявність «обґрунтованої підозри», якщо дії, у вчиненні яких підозрюється особа, не становлять кримінального правопорушення на момент учинення (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Волох проти України»).

При цьому факти що підтверджують обґрунтовану підозру не повинні бути такого ж рівня, що й факти, на яких має ґрунтуватися обвинувальний вирок. Стандарт доказування «обґрунтована підозра» не передбачає, що уповноважені органи мають оперувати доказами, достатніми для пред`явлення обвинувачення чи ухвалення обвинувального вироку, що пов`язано з меншою мірою ймовірності, необхідною на ранніх етапах кримінального провадження для обмеження прав особи.

Уявлення про «обґрунтовану підозру» має ґрунтуватися поміж інших факторів, на двох ключових критеріях: суб`єктивному та об`єктивному.

Перший критерій означає, що підозра має бути добросовісною, тобто особа, яка виконала затримання та оголосила підозру, має щиро підозрювати особу у вчиненні кримінального правопорушення, другий - що об`єктивно існують дані про скоєне кримінальне правопорушення і причетність особи до вчинення правопорушення. Такими даними можуть бути дії самого підозрюваного, наявні документи, речові докази, показання очевидців тощо.

Крім цього, у рішенні ЄСПЛ у справі «Феррарі-Браво проти Італії» №9627/81 від 14 березня 1984 року суд зазначив, що «питання про те, що арешт або тримання під вартою до суду є виправданими тільки тоді, коли доведено факт вчинення та характер інкримінованих правопорушень, ставити не можна, оскільки це є завданням попереднього розслідування, сприяти якому має й тримання під вартою»; у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» №14310/88 від 23 жовтня 1994 року «факти, які є причиною виникнення підозрі не повинні бути такими ж переконливими, як ті, що є необхідними для обґрунтування вирок) чи й просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процес) кримінального розслідування».

З матеріалів доданих до клопотання вбачається, що ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 255, ч. 4 ст. 28 ч. 1 ст. 114-1, ч. 4 ст. 28 ч. 1 ст. 366 КК України.

За результатами розгляду даного клопотання продовження застосування запобіжного заходу слідчою суддею встановлено, що висновки органу досудового розслідування про наявність підозри у вчиненні ОСОБА_4 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 255, ч. 4 ст. 28 ч. 1 ст. 114-1, ч. 4 ст. 28 ч. 1 ст. 366 КК України, не є очевидно необґрунтованими чи недопустимими, виходячи з наданих стороною обвинувачення доказів:- протоколами складеним в ході проведення НСРД; - допитами свідків ОСОБА_32 , ОСОБА_28 , ОСОБА_16 , ОСОБА_15 , ОСОБА_19 , ОСОБА_24 , ОСОБА_26 , ОСОБА_44 , ОСОБА_22 , ОСОБА_23 , ОСОБА_21 , ОСОБА_45 , ОСОБА_33 , ОСОБА_46 , ОСОБА_27 , ОСОБА_14 , ОСОБА_13 , ОСОБА_17 , ОСОБА_20 , ОСОБА_47 , ОСОБА_16 , ОСОБА_35 , ОСОБА_36 , ОСОБА_25 , ОСОБА_48 ; - протоколами впізнання за фотокартками за участю свідків ОСОБА_32 , ОСОБА_28 , ОСОБА_36 ; - висновком, складеним експертом за результатом проведення судово-економічної експертиз №СЕ-19/121-25/5827-ЕК; - відповіддю ОТЦК та СП на запит слідчого;- документи (військово-облікові документи, додатки до них, заяви, довідки Харківського ОВСЗ, листи Харківського ОВСз), вилучені під час обшуку в ІНФОРМАЦІЯ_3 ; - протоколами огляду телефонів, вилучених під час обшуків у ОСОБА_9 , ОСОБА_16 , ОСОБА_11 , ОСОБА_10 , ОСОБА_15 , ОСОБА_18 , ОСОБА_17 , ОСОБА_25 , ОСОБА_31 , ОСОБА_13 , ОСОБА_49 , ОСОБА_50 , ОСОБА_8 ; - протоколом обшуку Харківського обласного вузлу спеціального зв`язку; - копіями документів кримінальних проваджень, відомості про які внесені до ЄРДР за №№ 0000555, 0000556, 0000557, 0000558, 0000559, 0000560, 0000561, 0000562, 0000563, 0000564, 0000565; - наказами про призначення на посади в Харківський ОВСЗ; іншими матеріалами в їх сукупності.

Слідча суддя зазначає, що на цій стадії кримінального провадження, враховуючи практику Європейського суду з прав людини, суд повинен лише надати оцінку тому чи достатньо отриманої інформації та досліджених доказів, для того, щоб допустити можливість, що особа щодо якої вирішується питання про застосування та продовження запобіжного заходу могла вчинити кримінальне правопорушення, яке їй інкримінується.

Питання ж оцінки доказів з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні того чи іншого злочину входить до компетенції суду під час розгляду кримінального провадження по суті.

З огляду на зазначене, не вирішуючи питання про доведеність вини та правильність кваліфікації дій ОСОБА_4 , виходячи з наявних у суду матеріалів клопотання, слідча суддя дійшла висновку про наявність обґрунтованої підозри, на даній стадії проведення досудового розслідування кримінального провадження, щодо вчинення ОСОБА_4 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 255, ч. 4 ст. 28 ч. 1 ст. 114-1, ч. 4 ст. 28 ч. 1 ст. 366 КК України за викладених у клопотанні обставин. Даних стороною захисту на спростування зазначеного не надано.

Щодо наявності ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України слідча суддя зазначає наступне.

Згідно ч.1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Звертаючись з клопотанням, слідчий посилається на існування ризиків, передбачених п.п. 1,2,3 ч.1 ст. 177 КПК України.

Дослідивши всі представлені відомості та надавши їм належну оцінку, слідчий суддя вважає встановленими існування ризиків, передбачених п.п. 1,2,3 ч.1 ст. 177 КПК України.

Ризик переховування від правосуддя вважаю необхідно оцінювати в світлі обставин вказаного кримінального провадження та особистої ситуації (обставин) підозрюваного (фактичних даних, які можуть свідчити про особливості характеру та моральні принципи, сімейний стан, освіту, роботу, місце проживання, засоби до існування).

Ризик переховування від органу досудового розслідування/суду обумовлюється, можливістю притягненням до кримінальної відповідальності та пов`язаними із цим можливими негативними для особи наслідками (обмеженнями) та суворістю передбаченого покарання, адже за вчинення злочинів, передбачених ч. 3 ст. 255, ч. 4 ст. 28 ч. 4 ст. 191, ч. 1 ст. 114-1, ч. 1 ст.366 КК України, у вчиненні яких він обґрунтовано підозрюється передбачено покарання у виді реального позбавлення волі на строк до тринадцяти років з конфіскацією майна, що особливо сильно підвищує ризик переховування від органів досудового розслідування та суду на перших етапах притягнення особи до кримінальної відповідальності.

Також, незважаючи на ускладнену процедуру виїзду за кордон військовозобов`язаних чоловіків (18-60 років) в умовах дії в Україні правового режиму воєнного стану (з 05 год. 30 хв. 24.02.2022 по теперішній час), необхідно враховувати обізнаність підозрюваного щодо підстав та порядку перетину державного кордону України військовозобов`язаними чоловіками, у тому числі поза межами пунктів пропуску, а також наявність певних зв`язків підозрюваного в колі службових осіб ТЦК та СП та можливість отримання ним документів про визнання непридатним до проходження військової служби за станом здоров`я з подальшим виключенням з обліку військовозобов`язаних. Крім того, зважаючи на механізм вчинення кримінальних правопорушень та мету даних кримінальних правопорушень надання зацікавленим особам безпідставного права на відстрочку від мобілізації в особливий період, підозрюваний знає шляхи отримання документів щодо відстрочки від призову до військової служби, що також є підставою для безперешкодного перетину державного кордону.

Ризик, передбачений п. 2 ч. 1 ст. 177 КПК України (знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення), обґрунтовується тим, що на цей час досудове розслідування у кримінальному провадженні триває, проводяться слідчі та процесуальних дії з метою отримання доказів, які підозрюваний може знищити, сховати або спотворити.

Окрім цього, даний ризик підтверджується механізмом вчинення кримінальних правопорушень членами злочинної організації, в складі якої діяв підозрюваний, який включав дії, направлені на конспірацію, прикриття та знищення слідів злочинної діяльності.

Так, у випадку фіктивного працевлаштування осіб на вакантні посади Харківського ОВСЗ з метою привласнення грошових коштів фонду заробітної плати Харківського ОВСЗ та наданням охочим відстрочки від мобілізації членами злочинної організації, підозрюваними ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 здійснювалось внесення завідомо неправдивих відомостей до офіційних документів Харківського ОВСЗ (накази, службові посвідчення, табелі обліку використання робочого часу).

У випадку складання та видачі членами злочинної організації, підозрюваними ОСОБА_7 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_4 , ОСОБА_12 , офіційних документів (довідки, службові посвідчення) Харківського ОВСЗ, які містили завідомо неправдиві відомості про те, що особа, яка має намір ухилитися від призову на військову службу під час мобілізації на особливий період, є працівником Харківського ОВСЗ та внаслідок цього, підлягає відстрочці від призову на військову службу під час мобілізації на особливий період на підставі п. 21 ч. 1 ст. 23 ЗУ «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», то підозрювані, відповідно до займаних в злочинній організації ролей та службових обов`язків:шляхом надання офіційних документів на отримані запити вводили в оману працівників правоохоронних органів та службових осіб ІНФОРМАЦІЯ_2 самостійно або надавали на це вказівку;вводили в оману працівників правоохоронних органів шляхом надання показань, які містили завідомо неправдиві для членів злочинної організації відомості;складали нікчемні документи для прикриття злочинної діяльності (цивільно-правові договори); вилучали у вказаних осіб підроблені службові посвідчення, які є речовим доказом у кримінальному провадженні з метою їх знищення.

Ризик, передбачений п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, тобто те, що підозрюваний може незаконно впливати на свідків, експертів у цьому кримінальному провадженні, обґрунтовується тим, що підозрюваний з урахуванням суворості покарання може особисто незаконно впливати на свідків, експертів у вказаному кримінальному провадженні, з метою схилити їх у будь-який спосіб до зміни або відмови від раніше наданих ними показань чи взагалі надання будь-яких показань.

Крім того, при встановленні наявності ризику впливу на свідків слід враховувати встановлену КПК процедуру отримання показань від осіб, які є свідками у кримінальному провадженні, а саме спочатку на стадії досудового розслідування показання отримуються шляхом допиту слідчим чи прокурором, а після направлення обвинувального акту до суду на стадії судового розгляду - усно шляхом допиту особи в судовому засіданні (частини 1, 2 статті 23, стаття 224 КПК). За таких обставин ризик впливу на свідків існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від свідків та дослідження їх судом.

Окрім цього, даний ризик підтверджується механізмом вчинення кримінальних правопорушень членами злочинної організації, в складі якої діяв підозрюваний, який включав дії, направлені на конспірацію, прикриття та знищення слідів злочинної діяльності.

Так, у випадку фіктивного працевлаштування осіб на вакантні посади Харківського ОВСЗ з метою привласнення грошових коштів фонду заробітної плати Харківського ОВСЗ та наданням охочим відстрочки від мобілізації членами злочинної організації, підозрювані ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 є службовими особами Харківського ОВСЗ та в умовах бажання вказаних осіб працювати в Харківському ОВСЗ можуть маніпулювати ними, адже являються керівниками відносно них.

У випадку складання та видачі членами злочинної організації, підозрюваними ОСОБА_7 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_4 , ОСОБА_12 , офіційних документів (довідки, службові посвідчення) Харківського ОВСЗ, які містили завідомо неправдиві відомості про те, що особа, яка має намір ухилитися від призову на військову службу під час мобілізації на особливий період, є працівником Харківського ОВСЗ та внаслідок цього, підлягає відстрочці від призову на військову службу під час мобілізації на особливий період на підставі п. 21 ч. 1 ст. 23 ЗУ «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», то підозрювані, відповідно до займаних в злочинній організації ролей та службових обов`язків:вводили в оману працівників правоохоронних органів шляхом надання показань, які містили завідомо неправдиві для членів злочинної організації відомості;примушували свідків до підписання нікчемних документів, направлених на прикриття злочинної діяльності (цивільно-правові договори); примушували вказаних осіб до повернення підроблених членами злочинної організації службових посвідчень, які є речовими доказами у кримінальному провадженні з метою їх знищення; перебували на зв`язку зі свідками та обіцяли їм «офіційне працевлаштування» до Харківського ОВСЗ та «вирішення питань», які виникли з ТЦК та СП або правоохоронними органами.

Відтак є достатні дані вважати, що ризики, передбачені у п. п. 1,2,3 ст. 177 КПК України, об`єктивно наявні, що свідчить про неможливість їх запобігання шляхом застосування до підозрюваного інших, більш м`яких запобіжних заходів, ніж тримання під вартою.

У справі «Стогмюллер проти Автрії» №1602/62 від 10.11.1969 року Суд зазначає, що існує ціла сукупність обставин при врахуванні ризику переховування особи, зокрема, очікуваний важкий вирок або особливий характер затримання особи або відсутність міцних зв`язків у країні, що дає підстави вважати, що наслідки та ризики втечі можуть бути визнані менш небезпечними, ніж продовження тюремного ув`язнення (п. 15).

Відповідно до ч. 5 ст. 9 КПК України кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

У рішенні по справі від 26.06.1991 Європейський суд з прав людини вказав, що наявність вагомих підстав підозрювати затриманого у вчиненні злочину є неодмінною умовою правомірності тримання під вартою.

Під час розгляду клопотання слідчим суддею вивчалась можливість застосування відносно ОСОБА_4 , більш м`якого запобіжного заходу для запобігання вищезазначених ризиків, в тому числі і домашнього арешту.

Однак, слідчий суддя вважає, що на цей час існують правові підстави для продовження саме такого запобіжного заходу відносно ОСОБА_4 у вигляді тримання під вартою, в межах строку досудового розслідування.

І стороною захисту в судовому засіданні не надані належні обґрунтування щодо відсутні встановлених слідчим суддею ризиків.

Крім того, слідчою суддею враховано, що 02.04.2025 слідчим суддею Київського районного суду м. Харкова винесено ухвалу про обрання стосовно ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, в межах строку досудового розслідування, без визначення розміру застави, і доказів про скасування або зміну даного запобіжного заходу не надано під час розгляду даного питання.

Слідчою суддею в даному судовому засіданні досліджені всі надані дані по особі підозрюваного та враховано, що він 1992 р.н., уродженець Харківської області, громадянин України, не працевлаштований, розлучений, має на утриманні неповнолітнього сина,2017 р.н., зареєстрований та мешкаючий за адресою: Харківська область, с. Пісочин, раніше не судимий.

Всі ці зазначені та досліджені судом дані про особу підозрюваного також були досліджені під час обрання запобіжного заходу та не зменшують існування встановлених ризиків, а відтак не здатні на даному етапі кримінального провадження перешкоджати вчинити дії, передбачені п.п. 1,2,3 ч.1 ст. 177 КПК України.

Під час розгляду клопотання також не було надано відомостей про неможливість перебування підозрюваного в умовах тримання під вартою ані за станом здоров*я, або з інших підстав.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин.

Згідно сформованої практики Європейського суду з прав людини, Право людини на свободу є основоположним, але не абсолютним та може бути обмежено з огляду на суспільний інтерес. Тримання особи під вартою може бути виправдане, якщо існують реальні ознаки наявності справжнього суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи.

Застосовуючи запобіжний захід у виді тримання під вартою, необхідно виходити із того, що судове рішення повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони прав і інтересів як суспільства, так і потерпілого. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суспільства більшої суворості в оцінці цінностей суспільства («Летельє проти Франції»).

Враховуючи наявність визначених ризиків, а також те, що даний злочин, що інкриміновано є злочином проти основ національної безпеки України, який вчинений під час дії воєнного стану, а отже у цьому кримінальному провадженні наявний суспільний інтерес, який полягає у необхідності захисту високих стандартів охорони прав як інтересів суспільства так і держави в цілому, оцінюючи сукупність обставин, а саме: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваною кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному в разі визнання винуватим у вчиненні особливо тяжкого кримінального правопорушення, наявність встановлених ризиків за ст. 177 КПК України, а тому застосування більш м`яких запобіжних заходів є неможливим, і слідчий суддя продовжує відносно підозрюваному запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, в межах строку досудового розслідування. Об*єктивних даних на спростування даних висновків слідчого судді стороною захисту не надано.

А тому, з урахуванням конкретних обставин вчинення кримінального правопорушення, яке інкримінується підозрюваному, даних про особу підозрюваного, слідча суддя вважає, що з урахуванням характеру та тяжкості злочину, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_4 , сукупність обставин, на підставі яких встановлено наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, вказує на недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для забезпечення підозрюваним виконувати покладених на неї процесуальних обов`язків та запобіганню спробам вчинити дії, передбачені ч.1 ст. 177 КПК України.

При цьому слідча суддя зазначає, що при оцінці можливості застосування іншого більш м`якого запобіжного заходу з метою запобігання встановленим ризикам, враховуючи, що така оцінка стосується перспективних фактів, слідча суддя використовує стандарт доказування «обґрунтованої ймовірності», за яким слід вважати, що інші більш м`які запобіжні заходи, в тому числі домашній арешт, не зможуть запобігти встановленим ризикам за умови встановлення обґрунтованої ймовірності цього.

Відповідно до вимог ч. 6 ст. 176 КПК України під час дії воєнного стану до осіб, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених статтями 109-114-2, 258-258-5, 260, 261, 437-442 Кримінального кодексу України, за наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, застосовується запобіжний захід, визначений пунктом 5 частини першої цієї статті.

Слідчий суддя при постановленні даної ухвали, керуючись ч.ч. 3, 4 ст. 183 КПК України, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 КПК України, про які зазначено вище, не визначає розмір застави у даному кримінальному провадженні відносно ОСОБА_4 при продовженні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки останньому повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 255, 114-1 КК України, що дає право слідчому судді не застосовувати до підозрюваного інших запобіжних заходів в період дії воєнного стану, з врахуванням всіх даних по особистості.

В розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість покарання не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту.

У справі «Ілійков проти Болгарії» № 33977/96 від 25.07.2001 Європейський суд з прав людини зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризику повторного вчинення злочинів»

Керуючись ст.ст. 177, 178, 182, 183, 193, 194, 196, 197, 199, 206, 211, 213, 372, 376, 395 КПК України, слідчий суддя

Постановив:

Клопотання слідчого, погоджене прокурором по кримінальному провадженню №0000138 від 25.11.2024 задовольнити.

Продовжити застосування до підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в умовах Державної установи «Харківський слідчий ізолятор» в межах строку досудового розслідування на 35 днів тобто до 30 червня 2025 року включно.

Зобов`язати слідчого ОСОБА_6 та прокурора ОСОБА_3 негайно повідомити близького родича підозрюваного ОСОБА_4 про продовження взяття під варту останнього.

Встановити строк дії ухвали до 30.06.2025 року включно.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до суду апеляційної інстанції в Харківський апеляційний суд протягом п`яти днів з дня її проголошення, а підозрюваним в той же строк, але з моменту отримання копії ухвали слідчого судді.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Слідча суддя