ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Провадження: № 11-сс/818/882/25 Головуючий апеляційної інстанції: ОСОБА_2
Категорія: обрання запобіжного заходу
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 липня 2025 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду у складі: головуючого судді ОСОБА_2 , суддів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , при секретареві ОСОБА_5 , з участю прокурора ОСОБА_6 , з участю підозрюваного ОСОБА_7 та його захисника ОСОБА_8 , за умови, що заяв про відкладення розгляду справи ні від кого не надходило, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові справу за апеляційною скаргою прокурора на ухвалу Салтівського районного суду м.Харкова від 30 06 2025 року, -

В С Т А Н О В И Л А:

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Вказаною ухвалою клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , задоволено частково.

Застосувано до підозрюваного ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою у Державній установі «Харківський слідчий ізолятор» строком на 59 діб з моменту взяття під варту на підставі цієї ухвали.

Строк тримання під вартою рахувати з 17 год. 22 хв. 30.06.2025.

Строк дії ухвали до 23 год. 59 хв. 27.08.2025.

Зобов`язано орган досудового розслідування негайно повідомити про тримання підозрюваного під вартою його близьких родичів, членів сім`ї або інших осіб за вибором підозрюваного у порядку, передбаченому ст. 111, 112 КПК України.

Визначено суму застави у розмірі 60 560 (шістдесят тисяч п`ятсот шістдесят) гривень, які необхідно внести на депозитний рахунок № UA0006674, банк отримувача ДКСУ м. Київ, код отримувача (ЄДРПОУ) 26281249, код банку отримувача 820172, отримувач коштів Територіальне управління Державної судової адміністрації України в Харківській області, призначення платежу: застава згідно ухвали Салтівського районного суду міста Харкова від 30.06.2025 у справі № 643/10650/25 (провадження № 1-кс/643/3670/25) відносно ОСОБА_9 . Підозрюваний або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу у розмірі, визначеному в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Роз`яснити підозрюваному, що у разі внесенні застави у визначеному у даній ухвалі розмірі, оригінал документу з відміткою банку, який підтверджує внесення коштів на депозитний рахунок має бути наданий уповноваженій особі Державної установи «Харківській слідчий ізолятор».

При внесенні визначеної суми застави підозрюваний підлягає звільненню з-під варти.

У разі внесення застави покладено на підозрюваного наступні обов`язки: прибувати до слідчого та прокурора у вказаному кримінальному провадженні за першою вимогою; не відлучатися із території м. Харків без дозволу слідчого, прокурора, або суду; повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи; здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну; утримуватися від спілкування з ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 .

Роз`яснено підозрюваному, що у разі невиконання обов`язків заставодавцем, а також, якщо підозрюваний, будучи належним чином повідомлений, не з`явився за викликом до слідчого, прокурора, суду без поважних причин чи не повідомив про причини своєї неявки, або якщо порушив інші покладені на нього при застосуванні запобіжного заходу обов`язки, застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України й використовується у порядку, встановленому законом для використання коштів судового збору. У разі звернення застави в дохід держави слідчий суддя, суд вирішує питання про застосування до підозрюваного, обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді застави у більшому розмірі або іншого запобіжного заходу з урахуванням положень частини сьомої статті 194 КПК України.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала.

Не погодившись з вказаним рішенням суду першої інстанції, прокурор подав апеляційну скаргу, в якій просить про скасування ухвали Салтівського районного суду м.Харкова від 30 06 2025 року та про постановлення нової ухвали, якою просить обрати підозрюваному ОСОБА_9 запобіжний захід у виді тримання під вартою до кінця строку досудового розслідування без визначення розміру застави.

В обґрунтування своїх апеляційних вимог вказує, що ухвала слідчого судді є незаконною та необґрунтованою, допущено істотне порушення вимог процесуального закону, а саме вимог ч.1, ч.3 ст.370 КПК України. Внаслідок даних порушень слідчий суддя дійшов помилкових висновків, неправильно застосовано положення ч.3 ст.183 КПК України в частині необхідності визначення розміру застави та не застосовано ч.4 ст.183 КПК України, які мають бути застосовані до вказаних в матеріалах справи правовідносинах.

Позиції учасників апеляційного провадження.

Прокурор підтримував вимоги апеляційної скарги, зазначив, що підстав для обрання м`якого запобіжного заходу не існує, існують ризики, передбачені п.2 ч.1 ст.177 КПК України. Вважає, що запобіжних захід у виді тримання під вартою із визначенням розміру застави та більш м`який запобіжний захід підозрюваному, крім тримання під вартою, не зможе забезпечити належної поведінки підозрюваного ОСОБА_9 . Зазначив, що багаторічний стаж роботи у правоохоронних органів дає можливість підозрюваному вчинити нові правопорушення.

Захисник ОСОБА_8 заперечував проти задоволення апеляційної скарги прокурора, зазначив, що підозрюваний повністю виконує покладені судом обов`язки. Вказав, що рішення слідчого судді є законним та обґрунтованим, у підозрюваного є на утриманні мати, яка є інвалідом, сам підозрюваний малюк позитивно характеризується, впливати свідків не може, адже всі свідки уже допитані, знищити та сховати речі та докази також не може, адже самостійно надав слідству всі необхідні відомості, повністю співпрацює із слідством та судом.

Підозрюваний ОСОБА_9 заперечував проти задоволення апеляційної скарги прокурора, зазначив, що на утриманні є два інваліда, співпрацює із слідством, сприяє розгляду справи в повному обсязі. Впливати на розгляд справи на інших учасників справи не може, не бажає.

Мотиви прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Заслухавши суддю доповідача, дослідивши представлені матеріали кримінального провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи із наступного.

Статтею 370 КПК України визначено, що судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 КПК України. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Згідно вимог ч. 1 ст. 178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім ризиків, зазначених у ст. 177 КПК України, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється; вік та стан здоров`я підозрюваного; міцність його соціальних зв`язків в місці постійного проживання, у тому числі наявність родини й утриманців; наявність постійного місця роботи або навчання; репутацію підозрюваного; його майновий стан; наявність судимостей та інші.

Відповідно до положень ст. 181 КПК України домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі. Строк дії ухвали слідчого судді про тримання особи під домашнім арештом не може перевищувати двох місяців. У разі необхідності строк тримання особи під домашнім арештом може бути продовжений за клопотанням прокурора в межах строку досудового розслідування в порядку, передбаченому статтею 199 цього Кодексу. Сукупний строк тримання особи під домашнім арештом під час досудового розслідування не може перевищувати шести місяців. По закінченню цього строку ухвала про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту припиняє свою дію і запобіжний захід вважається скасованим.

Статтею 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення, наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, і на які вказує слідчий і прокурор; недостатність підстав для застосування більш м`якого запобіжного заходу для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Як зазначив Європейський суд з прав людини у своєму рішенні в справі "Манчіні проти Італії", за наслідками та способами застосування як тримання під вартою, так і домашній арешт прирівнюються до позбавлення волі для цілей статті 5 п. 1 п.п. с Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод.

Під час апеляційного перегляду оскаржуваної ухвали колегією суддів встановлено, що слідчий суддя в повній мірі дотримався вищезазначених вимог кримінального процесуального закону та Конвенції, належним чином встановив наявність у кримінальному провадженні обґрунтованої підозри стосовно ОСОБА_9 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, зважив вагомість доказів, долучених до матеріалів кримінального провадження, оцінив заявлені у клопотанні слідчого ризики та дійшов обґрунтованого висновку про можливість застосування до підозрюваного запобіжного заходу у виді тримання під вартою із визначенням розміру застави, а у разі внесення застави - з покладенням на останнього певних процесуальних обов`язків.

Обґрунтованість підозри ОСОБА_9 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення не є предметом оскарження та повністю підтверджується наданими апеляційному суду та долученими до клопотання матеріалами кримінального провадження.

Оцінюючи доведеність наявності у кримінальному провадженні заявлених слідчим ризиків, колегія суддів враховує такі обставини.

Обґрунтована підозра ОСОБА_9 у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді до восьми років з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років та зі штрафом від двох тисяч до п`яти тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або без такого, усвідомлення можливості настання реального покарання, на думку колегії суддів дійсно можуть свідчити про ступінь існування ризику можливого переховування підозрюваного від органу досудового розслідування та суду.

Крім того, прокурор в апеляційній скарзі посилається на існування ризику, передбаченого п.2 ч.1 ст.177 КПК України. Колегія суддів звертає увагу, що о з 26.05.2025 року ОСОБА_9 звільнений з посади, тому останній не має доступу до службових приміщень, не може знищити або підробити службові документи та не має можливості впливати на документи, які могли б спростувати підозру.

Колегія суддів погоджується із висновком слідчого судді, що у період з 1415.04.2025 до 26.05.2025, коли підозрюваний ще був керівником, не було зафіксовано жодних дій з його боку щодо впливу на свідків, попри розуміння механізмів оперативної роботи. Клопотання не містить доказів протилежного. Тому ризик впливу на свідків прокурором не доведений та із матеріалів справи не вбачається.

Що стосується ризику, передбаченого п.5 ч.1 ст. 177 КПК України, то суд апеляційної інстанції, дослідивши матеріали справи, вбачає, що жодні матеріали провадження не свідчать про наміри чи спроби ОСОБА_16 впливати на ОСОБА_17 або заподіяти йому шкоду фізичну чи моральну. Дуріхін відбуває покарання, а отже, знаходиться у місцях несвободи, що виключає доступ підозрюваного до нього у звичайному порядку.

Апеляційний суд погоджується з висновком слідчого судді, про те, що ухвалою встановлено відсутність підстав, визначених ч. 4 ст. 183 КПК України, для невизначення розміру застави, оскільки, як встановлено у судовому засіданні, виконання обов`язків підозрюваним ОСОБА_9 можливе не в умовах ізоляції від суспільства.

Колегія суддів, посилаючись на характеризуючі обставини особи-підозрюваного, а саме з урахуванням встановленого майнового стану підозрюваного, відсутності відомостей щодо наявності дороговартісного майна, а також індивідуальних обставин підозрюваного (наявність дружини та матері, які є інвалідами), характеру його процесуальної поведінки як підозрюваного, вважає за необхідне залишити до підозрюваного такий вже обраний запобіжний захід як тримання під вартою із заставою, а у разі внесення застави покласти на підозрюваного відповідні обов`язки.

Крім того, при розгляді апеляційної скарги в судовому засіданні суду апеляційної інстанції прокурор не навів жодних підтверджень щодо порушення запобіжного заходу ОСОБА_9 або порушення накладених на підозрюваного обов`язків, що свідчить про сумлінне виконання, покладених на останнього, заборон та застережень.

На думку колегії суддів, одна лише тяжкість та суспільна небезпечність кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа, а також тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному у разі визнання його винуватим у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення не можуть бути єдиними підставами для застосування відносно підозрюваного найбільш суворого запобіжного заходу, а оцінюватись в сукупності також повинні обґрунтованість підозри, наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, матеріали, які характеризують особу підозрюваного та його поведінка після вчиненого кримінального правопорушення.

Приймаючи до уваги вищевикладене, колегія суддів вважає, що висновок слідчого судді про необхідність застосування до підозрюваного запобіжного заходу у виді тримання під вартою із визначенням розміру застави, а у разі внесення застави то покласти відповідні обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України, відповідає вимогам кримінального процесуального закону та ґрунтується на матеріалах справи.

Прокурором не надано жодного доказу щодо існування обставин, які могли б бути підставою для скасування оскаржуваного судового рішення та необхідності застосування більш суворого запобіжного заходу.

Враховуючи вищевикладене, ухвала слідчого судді суду першої інстанції, відповідно до вимог статті 370 КПК України, є законною, обґрунтованою і вмотивованою, а тому підстав для її скасування, та обрання на цьому етапі досудового розслідування підозрюваному найсуворішого запобіжного заходу, а саме у виді тримання під вартою колегія суддів не вбачає.

Керуючись ч.6 ст.9, ст.7, ст.ст. 176-206, ст.ст. 392, 393, 404, 405, ч.1 ст.407, 418, 419, 423, 424-426 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Ухвалу Салтівського районного суду м.Харкова від 30 06 2025 року про застосування до підозрюваного за ч.3 ст.135, ч.3 ст.365, ч.3 ст.367 КК України ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжного заходу у виді тримання під вартою в Державній установі «Харківський слідчий ізолятор» до 27 08 2025 року включно із визначенням розміру застави, - залишити без змін.

Апеляційну скаргу прокурора, - залишити без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

Оскарження даної ухвали, у відповідності до ч.2 ст.424 КПК України, в касаційному порядку не передбачено, оскільки така ухвала не перешкоджає подальшому кримінальному провадженню.

Судді:

____________ ___________ _____________

ОСОБА_2 ОСОБА_18 ОСОБА_4