Справа №760/7130/25 1-кс/760/4326/25
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 квітня 2025 року м. Київ

Слідчий суддя Солом`янського районного суду міста Києва ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві клопотання старшого слідчого в ОВС 1 відділу СУ ГУ СБУ у м. Києві та Київській області ОСОБА_3 , погоджене прокурором відділу Київської міської прокуратури ОСОБА_4 , про арешт майна в кримінальному провадженні № 0000153 від 15 лютого 2024 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною першою статті 111-2 КК України,

ВСТАНОВИЛА:

Старший слідчий в ОВС 1 відділу СУ ГУ СБУ у м. Києві та Київській області ОСОБА_5 звернувся до Солом`янського районного суду міста Києва з указаним клопотанням.

В обґрунтування заявленого клопотання зазначив, що слідчим управлінням Головного управління СБ України у м. Києві та Київській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000153 від 15 лютого 2024 року, за підозрою ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною першою статті 111-2 КК України.

Досудовим розслідуванням установлено, що ОСОБА_6 , будучи директором ТОВ «ЄВРОПОС» (), перебуваючи у невстановленому досудовим розслідуванням місці, у невстановлену дату та час, але не пізніше 05 лютого 2024 року достовірно знаючи про те, що на території України введено воєнний стан, переслідував корисливі мотиви, які виразились в отриманні економічної вигоди від оптової торгівлі пластиковою продукцією та отримання прибутку від реалізованого товару. Так, директор ТОВ «ЄВРОПОС» ОСОБА_6 , усвідомлюючи, що провадження будь-якої господарської діяльності у взаємодії з державою-агресором, в тому числі постачання товарів з території РФ и контрольованих РФ підприємств, є незаконною та призведе до сплати податкових зобов`язань зборів на користь РФ, що у свою чергу, сприятиме її економічному розвитку, буде спрямовуватись на розвиток військово-промислового комплексу РФ, забезпечення військових потреб та збільшення військового потенціалу країни-агресора, вирішив в обхід застосованих відносно держави-агресора Україною та США санкцій на ведення господарської діяльності, налагодити поставки пластикової продукції від ООО «ЄВРОПОС ГРУП» на адресу ТОВ «ЄВРОПОС». У свою чергу, перераховуючи грошові кошти, представникам держави-агресора, забезпечувати російську економіку постійними надходженнями у вигляді податкових зобов`язань та зборів, а відтак сприяти у здійсненні військової агресії проти України, яка спрямована на насильницьку зміну, повалення конституційного ладу і захоплення державної влади в Україні, зміну меж території і державного кордону України.

Директор ТОВ «Європос» ОСОБА_6 спільно з ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , використовуючи юридичні особи ООО «ЄВРОПОС ГРУП», Display Systems Production L.L.C., Posfix Retail Displays Trading L.L.C. налагодили механізм, який забезпечив обхід заборони провадження будь-якої господарської діяльності та валютних розрахунків з РФ, а також надав можливість перераховувати кошти з території України, через рахунки в ОАЕ на територію РФ на рахунки ООО «Європос Груп».

Враховуючи вищевикладене 14 березня 2025 року ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною першою статті 111?2 КК України.

14 березня 2025 року було проведено обшук, на підставі ухвали слідчого судді Солом`янського районного суду міста Києва від 04 березня 2025 року,

у будинку, за адресою:

АДРЕСА_1 , де проживає ОСОБА_6 .

У ході проведення вказаного обшуку було виявлено та вилучено наступні речі та документи: мобільний телефон «Samsung» модель «S21» IМEI 1: НОМЕР_1 , IМEI 2: НОМЕР_2 , мобільний телефон марки «Samsung» модель «A7» IМEI 1: НОМЕР_3 , ІМЕІ 2: НОМЕР_4 , на яких було виявлено інформацію, яке має значення для встановлення обставин вчинення кримінального правопорушення.

На даний час є підстави вважати, що певні файли з вказаної техніки були видалені та є необхідність у проведенні судової комп`ютерно-технічної експертизи.

Також, під час вказаного обшуку було виявлено та вилучено грошові кошти у сумі 32 000 доларів США, 19 500 Євро, 52 500 гривень належні підозрюваному ОСОБА_6 .

З огляду на викладене, зазначені речі та документи, мають суттєве значення для встановлення обставин у даному кримінальному провадженні, так як містять відомості про обставини вчинення кримінального правопорушення, та можуть бути використані як доказ факту та обставин, що встановлюються під час даного кримінального провадження.

14 березня 2025 року слідчим вилучені під час обшуку мобільні телефони визнані речовими доказами у цьому кримінальному провадженні.

Крім того, частиною першою статті 111-2 КК України встановлено, що у разі доведення вини підозрюваного його дії караються позбавленням волі на строк від десяти до дванадцяти років з позбавленням права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю на строк від десяти до п`ятнадцяти років та з конфіскацією майна або без такої.

Враховуючи вищевикладене, з метою запобігання можливості приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження майна, що належить підозрюваному, у органу досудового розслідування виникла необхідність у накладенні арешту на мобільні телефони з метою забезпечення збереження речових доказів, а також на грошові кошти підозрюваного з метою забезпечення конфіскації майна як виду покарання, тому слідчий звернувся до суду з указаним клопотанням.

Слідчий в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце судового засідання повідомлявся належними чином, про поважність причин неявки слідчому судді не повідомив.

Власник майна або його представник в судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце судового засідання повідомлялися належним чином, натомість, подали до суду письмові заперечення щодо клопотання.

Так, у вказаних запереченнях представник власника майна просив відмовити у задоволенні клопотання в частині вимог про накладення арешту на частину вилучених грошових коштів у сумі 16 000 дол. США та 9 250 євро, посилаючись на те, що вилучені кошти є спільною власністю подружжя, тому зазначені суми належать дружині підозрюваного - ОСОБА_9 , а не самому підозрюваному.

Враховуючи положення частини першої статті 171 КПК України, відповідно до якої клопотання про арешт майна розглядається слідчим суддею за участю слідчого та/або прокурора, цивільного позивача, якщо клопотання подано ним, підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, і за наявності - також захисника, законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження. Неприбуття цих осіб у судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання, слідчий суддя вважає за можливе здійснити розгляд клопотання у відсутність слідчого та власника майна/його представника.

Вивчивши клопотання та дослідивши матеріали додані до клопотання суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до частини першої статті 171 КПК України, з клопотанням про арешт майна до слідчого судді, суду має право звернутися прокурор, слідчий за погодженням з прокурором, а з метою забезпечення цивільного позову - також цивільний позивач.

Положеннями пункту 7 частини другої статті 131 КПК України та частиною першою статті 170 КПК України визначено, що арешт майна є заходом забезпечення кримінального провадження, який забезпечує тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Слідчим суддею встановлено, що слідчим управлінням Головного управління СБ України у м. Києві та Київській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000153 від 15 лютого 2024 року, за підозрою ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною першою статті 111-2 КК України.

14 березня 2025 року на підставі ухвали слідчого судді Солом`янського районного суду м. Києва від 04 березня 2025 року було проведено обшук у будинку за адресою: АДРЕСА_1 , де проживає ОСОБА_6 . У ході проведення вказаного обшуку було виявлено та вилучено: мобільний телефон «Samsung» модель «S21» IМEI 1: НОМЕР_1 , IМEI 2: НОМЕР_2 , мобільний телефон марки «Samsung» модель «A7» IМEI 1: НОМЕР_3 , ІМЕІ 2: НОМЕР_4 , грошові кошти у сумі 32 000 доларів США, 19 500 Євро, 52 500 гривень.

Постановою старшого слідчого в ОВС 1 відділу СУ ГУ СБУ у м. Києві та Київській області ОСОБА_3 визнано вищевказані мобільні телефони речовими доказами у цьому кримінальному провадженні.

14 березня 2025 року ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною першою статті 111-2 КК України, що підтверджується його особистим підписом.

Відповідно до вимог статті 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року № 3477-IV, передбачено, що при розгляд справ суди застосовують Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Стаття 1 Першого протоколу до європейської конвенції з прав людини передбачає, що кожна фізична або юридична особа має право володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше, як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.

При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Зокрема, при розгляді клопотання про накладення арешту на майно в порядку, передбаченому статтями 170-173 КПК України, слідчий суддя для прийняття законного та обґрунтованого рішення повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для арешту майна або відмови у задоволенні клопотання про арешт майна.

Згідно з частиною другою статті 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення:

1) збереження речових доказів;

2) спеціальної конфіскації;

3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;

4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу, а саме, є матеріальними об`єктами, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

У клопотанні слідчого зазначено, що арешт на мобільні телефони необхідно накласти з метою забезпечення збереження речових доказів, оскільки вилучені речі містять в собі інформацію, що має значення для встановлення обставин кримінального правопорушення.

Крім того, в ході слідчим до клопотання долучено протокол огляду вилучених в ході обшуку мобільних телефонів, з якого вбачається, що під час їхнього огляду було виявлено інформацію, яка має значення для вказаного кримінального провадження, у тому числі листування підозрюваного з абонентами, які мають російські номери, чорнові записи, що стосуються розслідуваного кримінального правопорушення.

Таким чином, слідчим доведено наявність підстав вважати, що на даному етапі досудового розслідування є підстави для обґрунтованого припущення, що зазначені вище речі можуть містити відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, а отже вони відповідають ознакам, зазначеним в статті 98 КПК України, що згідно з частиною третьою статті 173 КПК України дає підстави для їх арешту як речового доказу з метою збереження. При цьому, представник власника майна не заперечував щодо накладення арешту на мобільні телефони.

Частиною п`ятою статті 170 КПК України визначено, що у випадку, передбаченому пунктом 3 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності достатніх підстав вважати, що суд у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України, може призначити покарання у виді конфіскації майна або застосувати до юридичної особи захід кримінально-правового характеру у виді конфіскації майна.

У клопотанні слідчого зазначено, що арешт на вилучені грошові кошти необхідно накласти з метою забезпечення конфіскації майна як виду покарання.

Так, санкцією частини першої статті 111-2 КК України передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від десяти до дванадцяти років з позбавленням права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю на строк від десяти до п`ятнадцяти років та з конфіскацією майна або без такої, ОСОБА_6 має статус підозрюваного у вказаному кримінальному провадженні, та слідчим доведено, що майно, на яке він просить накласти арешт належить підозрюваному.

Разом з тим, в ході судового розгляду слідчим суддею було встановлено, що з 14 березня 2003 року підозрюваний перебуває у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_9 , що підтверджується свідоцтвом про одруження від 14 березня 2003 року. Представником власника майна у запереченнях зазначено, що вилучені у ході обшуку кошти в іноземній валюті накопичені подружжям сумісно, тому половина цих коштів, у силу положень сімейного законодавства, належить дружині підозрюваного.

З доданих до заперечень даних індивідуальних відомостей про застраховану особу з Реєстру застрахованих осіб Державного загальнообов`язкового державного соціального страхування за формами ОК-5 та ОК-7 вбачається, що дружина підозрюваного починаючи з 2002 року регулярно працювала та отримувала стабільний дохід. Крім того, згідно з довідкою про доходи, виданою ОСОБА_9 , вона працює в ТОВ «Фірма «Астарта-Київ» з 05 лютого 2013 року, за період з 01 січня 2020 року по 28 лютого 2025 року її дохід становив 3 990 959,53 грн, що доводить законність походження коштів, отримуваних нею.

Відповідно до частини першої статті 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу).

Таким чином, вилучені грошові кошти є спільною сумісною власністю подружжя, частки якого є рівними у відповідності до частини першої статті 70 СК України.

Отже, представником власника майна доведено, що 16 000 дол. США та 9 250 євро належать дружині підозрюваного, що стороною обвинувачення не спростовано, то клопотання у частині накладення арешту на грошові кошти підлягає частковому задоволенню.

Матеріали провадження свідчать, що на цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна з метою збереження речових доказів у кримінальному провадженні та забезпечення конфіскації майна підозрюваного як виду покарання.

Враховуючи вищевикладене, слідчий суддя приходить до висновку про часткове задоволення клопотання.

З огляду на викладене та керуючись статтями 131, 170-173, 309, 372, 395 КПК України, слідчий суддя

У Х В А Л И Л А :

Клопотання задовольнити частково.

Накласти арешт на майно, що виявлено та вилучено під час проведення обшуку 14 березня 2025 року будинку за адресою: АДРЕСА_1 , а саме:

- мобільний телефон «Samsung» модель «S21» IМEI 1: НОМЕР_1 , IМEI 2: НОМЕР_2 ;

- мобільний телефон марки «Samsung» модель «A7» IМEI 1: НОМЕР_3 , ІМЕІ 2: НОМЕР_4 ;

- грошові кошти у сумі 16 000 доларів США, 9 750 євро, 52 500 гривень.

В іншій частині клопотання відмовити.

Відповідно до частини третьої статті 169 КПК України слідчий, прокурор у зв`язку із часткове задоволенням клопотання про арешт майна повинен негайно вжити заходів щодо виконання судового рішення - повернення грошових коштів власнику майна або його представнику, та направити повідомлення про його виконання слідчому судді.

Контроль за виконанням ухвали покласти на Київську міську прокуратуру.

Ухвала підлягає негайному виконанню.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом 5 днів з моменту її оголошення або отримання її копії, безпосередньо до Київського апеляційного суду.

Роз`яснити сторонам кримінального провадження, що підозрюваний, захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково, арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування за їх клопотанням, якщо вони доведуть, що в подальшому в застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Слідчий суддя: ОСОБА_1