Єдиний унікальний номер: 378/524/25
Провадження № 1-кп/378/21/25
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 червня 2025 року Ставищенський районний суд Київської області в складі:

головуючого - судді: ОСОБА_1 ,

за участю секретаря: ОСОБА_2 ,

прокурора: ОСОБА_3 ,

захисника: ОСОБА_4 ,

обвинуваченої: ОСОБА_5 ,

розглянувши у підготовчому засіданні в залі судових засідань в селищі Ставище кримінальне провадження № 0000029 щодо ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки та жительки АДРЕСА_1 , громадянки України, освіта базова загальна середня, не працюючої, не заміжньої, має на утриманні малолітню дитину 2022 року народження, раніше не судимої,

обвинувачену у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст.ст. 185 ч. 4, 200 ч. 1, 361 ч. 1 КК України,

ВСТАНОВИВ:

29.04.2025 до Ставищенського районного суду Київської області надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000029.

В підготовчому судовому засіданні прокурор подав угоду про визнання винуватості.

За змістом обвинувального акту та угоди про визнання винуватості ОСОБА_5 обвинувачується у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ст.ст. 185 ч. 4, 200 ч. 1, 361 ч. 1 КК України, за наступних обставин.

В серпні 2024, точної дати не встановлено, ОСОБА_5 , перебуваючи за місцем проживання ОСОБА_6 , розташованого по АДРЕСА_1 , на прохання останнього, налаштувала на належному їй мобільному пристрої додаток із доступом до його банківського рахунку, оскільки у ОСОБА_6 був відсутній мобільний телефон, для того, щоб в подальшому при необхідності мати можливість здійснювати банківські транзакції та з власного мобільного пристрою авторизувалася у особистому кабінеті в додатку «Приват24», належному ОСОБА_6 ..

В подальшому, 10.09.2024, в період часу з 09 год. 53 хв. до 14 год. 04 хв., ОСОБА_5 , на телефоні якої був встановлений додаток «Приват24» зі збереженим паролем доступу до особистого кабінету ОСОБА_6 перебуваючи за місцем свого проживання по АДРЕСА_1 , діючи умисно, з корисливого мотиву, з метою незаконного збагачення за рахунок чужих коштів, достовірно знаючи, що на території України, відповідно до Указу Президента України № 64/2022 від 24.02.2022, введено воєнний стан, дію якого продовжено відповідно до Указу Президента України № 271/2024 від 06.05.2024, а також усвідомлюючи що дані грошові кошти належать ОСОБА_6 , здійснила таємне викрадення чужих коштів в сумі 1900 гривень шляхом їх перерахування на власну банківську картку № НОМЕР_1 .

Продовжуючи свій злочинний умисел, спрямований на заволодіння коштами з банківської картки ОСОБА_6 шляхом їх викрадення ОСОБА_5 11.09.2024, в період часу з 11 год. 05 хв. до 11 год. 33 хв., діючи умисно, з корисливого мотиву, з метою незаконного збагачення за рахунок чужих коштів усвідомлюючи, що дані грошові кошти належать ОСОБА_6 , здійснила таємне викрадення чужих коштів в сумі 1190 гривень шляхом їх перерахування на власну банківську картку № НОМЕР_1 . Вказаними діями ОСОБА_5 спричинила майнову шкоду потерпілому ОСОБА_6 на загальну суму 3090 гривень.

Вказані дії ОСОБА_5 кваліфіковані за ч. 4 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена в умовах воєнного стану.

Окрім цього, 10.09.2024, в період часу з 09 год. 53 хв. до 14 год. 04 хв., ОСОБА_5 , перебуваючи за місцем свого проживання, по АДРЕСА_1 , продовжуючи реалізовувати свій злочинний умисел спрямований на заволодіння належними ОСОБА_6 грошовими коштами, використовуючи несанкціонований доступ до раніше встановленого додатку «Приват24» на своєму мобільному телефоні, який дає доступ до карткового рахунку № НОМЕР_2 , відкритого в АТ КБ «Приват Банк» на ім`я ОСОБА_6 , вчинила несанкціоноване втручання в роботу автоматизованої інформаційної системи «Приват24» АТ КБ «Приват Банк».

Усвідомлюючи, що заволодіння коштами потерпілого, що зберігаються та обліковуються у безготівковій формі можливо лише шляхом складання та використання платіжного доручення в електронному вигляді, для забезпечення несанкціонованого списання коштів потерпілого, з використанням всесвітньої інформаційної системи Інтернет, ОСОБА_5 діючи умисно підробила електронні платіжні документи платіжні доручення від 10.09.2024, у яких зазначила завідомо недостовірні відомості щодо наміру платника ОСОБА_6 з власного карткового рахунку № НОМЕР_2 здійснити у встановленому порядку перерахунок коштів сумами 700, 300, 300, 300, 300 гривень на рахунок за № НОМЕР_1 картки АТ «monobank», відкритий на ім`я ОСОБА_5 , які направила до автоматизованої системи обробки інформації, чим здійснила підробку документа на переказ та використання підробленого документа на переказ.

Продовжуючи свій злочинний умисел ОСОБА_5 діючи умисно підробила електронні платіжні документи платіжні доручення від 11.09.2024, у яких зазначила завідомо недостовірні відомості щодо наміру платника ОСОБА_6 з власного карткового рахунку № НОМЕР_2 здійснити у встановленому порядку перерахунок коштів сумами 300, 600, 290 грн. на рахунок за № НОМЕР_1 картки АТ «monobank», відкритий на ім`я ОСОБА_5 , які направила до автоматизованої системи обробки інформації, чим здійснила підробку документа на переказ та використання підробленого документа на переказ.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про інформацію», пунктів 1.4, 1.14, 1.27, 1.31 ст. 1, п. 15.2 ст. 15 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні», ч. 4 ст. 51 Закону України «Про банки та банківську діяльність» документом визнається будь-який матеріальний носій, що містить інформацію, функціями якого є її збереження та передавання у часі та просторі, а засобами доступу до банківських рахунків (платіжним інструментом) є засоби певної форми на паперовому, електронному чи іншому виді носія інформації, використання якого ініціює переказ грошей з відповідного рахунку. На підставі вищезазначених завідомо підроблених документів на переказ - платіжних доручень від 10.09.2024 та 11.09.2024, з карткового рахунку ОСОБА_6 несанкціоновано списано кошти в розмірі 3090 грн. на картковий рахунок № НОМЕР_1 картки АТ «monobank», відкритий на ім`я ОСОБА_5 .

Вказані дії ОСОБА_5 кваліфіковані за ч. 1 ст. 200 КК України, як підробка документа на переказ та його використання.

Також, ОСОБА_5 , 10.09.2024 в період часу з 09 год. 53 хв. до 14 год. 04 хв., перебуваючи за місцем свого проживання по АДРЕСА_1 , таємно від оточуючих, використовуючи встановлений додаток «Приват24» на своєму телефоні, який має доступ до карткового рахунку № НОМЕР_2 , відкритого в АТ КБ «Приват Банк» на ім`я ОСОБА_6 , володіючи навичками роботи з мобільним телефоном, діючи умисно, посягаючи на право власності потерпілого ОСОБА_6 , самостійно, без дозволу останнього, маючи прямий умисел спрямований на несанкціоноване втручання в роботу облікового запису ОСОБА_6 в автоматизованій інформаційній системі «Приват24» АТ КБ «Приват Банк», який згідно зі ст. 60 Закону України «Про банки і банківську діяльність» є таким, що становить банківську таємницю, усвідомлюючи, що вона не має права законного доступу до неї, з метою незаконного отримання відомостей щодо суми коштів, розміщених на картковому рахунку ОСОБА_6 за № НОМЕР_2 , відкритого в АТ КБ «Приват Банк», використовуючи власний мобільний телефон, з використанням всесвітньої інформаційної системи Інтернет, здійснила несанкціоноване втручання в роботу облікового запису потерпілого та отримала таким чином несанкціонований доступ та контроль над картковим рахунком ОСОБА_6 за № НОМЕР_2 та інформації про наявні грошові кошти на картковому рахунку потерпілого.

Вказані дії ОСОБА_5 кваліфіковані за ч. 1 ст. 361 КК України, як несанкціоноване втручання в роботу інформаційних (автоматизованих) систем.

У даному кримінальному провадженні 5 травня 2025 року між начальником Ставищенського відділу Білоцерківської окружної прокуратури ОСОБА_3 , якому на підставі ст. 37 КПК України надані повноваження прокурора в даному кримінальному провадженні, та ОСОБА_5 за участю захисника ОСОБА_4 укладено угоду про визнання винуватості.

Згідно заяви потерпілого ОСОБА_6 , останній підтверджує згоду на укладення в зазначеному кримінальному провадженні угоди про визнання винуватості між прокурором та обвинуваченою ОСОБА_5 ..

Згідно вказаної угоди прокурор ОСОБА_3 та ОСОБА_5 дійшли згоди щодо правової кваліфікації дій останньої за ч. 4 ст. 185 КК України, ч. 1 ст. 200 КК України та за ч. 1 ст. 361 КК України, обвинувачена повністю визнала свою винуватість. Також вказаною угодою сторони погодили покарання, яке повинна понести ОСОБА_5 за ч. 1 ст. 361 КК України у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян; за ч. 1 ст. 200 КК України у виді штрафу в розмірі трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та за ч. 4 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років. На підставі ч. 1 ст. 70 КК України остаточну міру покарання за вчинені кримінальні правопорушення визначити шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим у виді 5 років позбавлення волі, із застосуванням положень ст. 75 КК України, звільнивши її від відбування покарання з випробуванням.

Прокурор у підготовчому судовому засіданні просив угоду про визнання винуватості затвердити та призначити узгоджене в угоді покарання.

Обвинувачена у підготовчому судовому засіданні беззастережно визнала себе винною у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ст.ст. 200 ч. 1, 361 ч. 1, 185 ч. 4 КК України, в обсязі обвинувачення, щиро розкаялася, та зазначила, що вона розуміє надані їх законом права, розуміє наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, визначені ст. 473 КПК України, характер пред`явленого обвинувачення та вид покарання, яке до неї буде застосоване в результаті затвердження угоди про визнання винуватості, дала згоду на призначення узгодженого виду та міри покарання. Просила угоду про визнання винуватості затвердити.

Захисник не заперечував проти затвердження угоди про визнання винуватості.

Вислухавши думку прокурора, обвинуваченої та її захисника, перевіривши вказану угоду, вивчивши матеріали кримінального провадження, суд вважає, що укладення угоди є добровільним, повністю відповідає вимогам ст.ст. 469, 472 КПК України та може бути затверджена судом.

Судом не встановлено жодних підстав для відмови в затвердженні угоди про визнання винуватості, передбачених ч. 7 ст. 474 КПК України.

При вирішенні питання про можливість затвердження угоди та призначення узгодженого угодою покарання обвинуваченій, суд у відповідності до ст.ст. 65-67 КК України враховує тяжкість вчинених кримінальних правопорушень, особу винної, яка визнає свою вину повністю, по місцю реєстрації характеризується позитивно, на обліку в лікаря нарколога та лікаря психіатра не перебуває, має на утриманні малолітню дитину 2022 року народження, раніше не судима, а також обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання.

Обставинами, що пом`якшують покарання ОСОБА_5 , суд визнає щире каяття та добровільне відшкодування збитків.

Обставиною, що обтяжує покарання ОСОБА_5 , суд визнає вчинення кримінального правопорушення щодо особи з інвалідністю.

Оскільки умови угоди про визнання винуватості, її форма та зміст відповідають вимогам КПК України та КК України, дії обвинуваченої вірно кваліфіковані за ч. 1 ст. 361 КК України, як несанкціоноване втручання в роботу інформаційних (автоматизованих) систем, за ч. 1 ст. 200 КК України, як підробка документа на переказ та його використання, які згідно з положеннями ст. 12 КК України відносяться до нетяжкого злочину та за ч. 4 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена в умовах воєнного стану, яке згідно з положеннями ст. 12 КК України відноситься до тяжкого злочину, враховуючи дані про особу винної, її відношення до вчиненого, приймаючи до уваги наявність пом`якшуючих та обтяжуючих обставин, відповідно до ч. 4 ст. 469 КПК України угода про визнання винуватості може бути укладена у даному провадженні, - суд дійшов висновку про наявність всіх правових підстав для затвердження цієї угоди, та призначення обвинуваченій ОСОБА_5 узгодженої сторонами міри покарання за ч. 1 ст. 361 КК України у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян; за ч. 1 ст. 200 КК України у виді штрафу в розмірі трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян; за ч. 4 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України остаточну міру покарання за вчинені кримінальні правопорушення обвинувачені визначити шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим у виді 5 років позбавлення волі із застосуванням положень ст. 75 КК України, звільнивши її від відбування покарання з випробуванням з призначенням іспитового строку та покладенням обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.

Керуючись ст. ст. 323, 324 КПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Затвердити угоду від 5 травня 2025 року, укладену між начальником Ставищенського відділу Білоцерківської окружної прокуратури ОСОБА_3 та ОСОБА_5 за участю захисника ОСОБА_4 .

ОСОБА_5 визнати винною в скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 361 КК України та призначити узгоджене сторонами покарання у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) гривень.

ОСОБА_5 визнати винною в скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 200 КК України та призначити узгоджене сторонами покарання у виді штрафу в розмірі трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 51000 (п`ятдесят одна тисяча) гривень.

ОСОБА_5 визнати винною в скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України та призначити узгоджене сторонами покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі.

Відповідно до ч. 1 ст. 70 КК України остаточне покарання ОСОБА_5 визначити шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі.

Застосувати до ОСОБА_5 умови ст. 75 КК України, звільнивши її від відбування покарання з випробуванням, призначивши їй іспитовий строк тривалістю 1 (один) рік.

Відповідно до п. п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_5 періодично з`являтися для реєстрації до повноваженого органу з питань пробації та повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржено до Київського апеляційного суду через Ставищенський районний суд Київської області протягом 30 днів з дня його проголошення з підстав, передбачених ч. 4 ст. 394 КПК України:

- обвинуваченим, його захисником виключно з підстав: призначення судом покарання, суворішого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених частинами четвертою, шостою, сьомою статті 474 цього Кодексу, в тому числі не роз`яснення йому наслідків укладення угоди;

- прокурором виключно з підстав: призначення судом покарання, менш суворого, ніж узгоджене сторонами угоди; затвердження судом угоди у провадженні, в якому згідно з частиною четвертою статті 469 цього Кодексу угода не може бути укладена.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченій і прокурору.

Суддя ОСОБА_1