Окнянський районний суд Одеської області
Справа № 506/299/25
Провадження № 1-кп/506/66/25
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.07.2025селище Окни

Окнянський районний суд Одеської області у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1

секретаря ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в селищі Окни Одеської області, клопотання прокурора про продовження строку дії запобіжного заходу по кримінальному провадженню, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 08.02.2025 року за №0000112, відносно:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Новокрасне, Красноокнянського району, Одеської області, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , громадянина України, непрацюючого, неодруженого, раніше судимого: 27.07.2023 року Красноокнянським районним судом Одеської області за ч. 4 ст. 185 КК України до п`яти років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком на 1 рік 8 місяців.

- обвинуваченого у скоєнні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.3 ст.332 КК України,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_3

захисника ОСОБА_5

В с т а н о в и в:

У провадженні Окнянського районного суду Одеської області перебуває кримінальне провадження №0000112, внесеному в ЄРДР 08.02.2025 року, про обвинувачення ОСОБА_3 за ч.3 ст. 332 КК України.

15.07.2025 року через канцелярії суду прокурором Подільської окружної прокуратури Одеської областіподано клопотання про продовження строку дії обраного обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на 60 діб, яке мотивоване тим, щоОСОБА_3 , будучи раніше судимим 27.07.2023 року Красноокнянським районним судом Одеської області за ч. 4 ст. 185 КК України до п`яти років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком на 1 рік 8 місяців, судимість за який не знята і не погашена в установленому законодавством порядку, на шлях виправлення не став та знову вчинив умисний злочин, а саме: у діях ОСОБА_3 , вбачаються ознаки кримінального правопорушення (злочину), відповідальність за скоєння якого, передбачена ч.3 ст.332 КК України, тобто у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 7 до 9 років. Крім того, існують ризики переховування від суду, у зв`язку з близьким розташуванням державного кордону, з невизнаною Придністровською Молдавською Республікою, з я з якою у України відсутні будь-які міжнародно правові відносини. Також останній може переховуватись від суду з метою уникнення покарання, оскільки обвинувачений усвідомлює, що він обґрунтовано обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення за ч. 3 ст. 332 КК України, яке згідно ст. 12 КК України відносять до категорії тяжких злочинів, за вчинення якого у разі визнання його винним може бути призначено покарання на строк від семи до дев`яти років із конфіскацією майна. Крім того, існують ризики незаконно впливу на свідків у кримінальному провадженні оскільки обвинувачений, під загрозою можливого покарання, може почати впливати на свідків, з метою примусу останніх змінити покази на свою користь. Також, існує ризик продовження вчинення ОСОБА_3 іншого кримінального правопорушення, адже раніше був засуджений за вчинення злочину, передбаченого ст. 185 КК України з іспитовим строком, однак знову вчинив умисний злочин у період іспитового терміну.

У ході судового засідання прокурор ОСОБА_4 наполягав на задоволенні клопотання про продовження терміну дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_3 , посилаючись на мотиви, зазначені у клопотанні.

Захисник адвокат ОСОБА_5 підчас судового засідання не погодився з клопотанням прокурора та просив суд застосувати до ОСОБА_3 запобіжний захід на більш м`який у виді застави у розмірі 20 прожиткових мінімумів, вважаючи, що ризики, зазначені прокурором перебільшені.

Обвинувачений у судовому засіданні підтримав позицію свого захисника.

Заслухавши думку учасників судового провадження, розглянувши надані матеріали, суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до ч. ч. 2, 3 ст. 331 КПК України вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

Незалежно від наявності клопотань, суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання, суд, своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

Як вбачається з матеріалів справи, ухвалою слідчого судді Котовського міськрайонного суду від 11.02.2025 року до ОСОБА_3 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 09 квітня 2025 року, з можливістю внесення застави, як запобіжного заходу достатнього для забезпечення виконання обвинуваченим обов`язків, передбачених КПК України, в розмірі 110 прожиткових мінімумів доходів громадян у сумі 333080 грн.

Крім того, ухвалою Красноокнянського районного суду Одеської області від 08.04.2025 року ОСОБА_3 продовжено строк дії обраного запобіжного заходу до 05.06.2025 року.

Також ухвалою Окнянського районного суду Одеської області від 04.06.2025 року ОСОБА_3 продовжено строк дії обраного запобіжного заходу до 01.08.2025 року.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини доцільність продовження строку тримання під вартою ґрунтується на презумпції, що з перебігом ефективного розслідування справи зменшуються ризики, які стали підставою для взяття особи під варту на початковій стадії розслідування. Кожне наступне продовження строку тримання під вартою має містити детальне обґрунтування ризиків, що залишаються та їх аналіз, як підстава для втручання в право особи на свободу. Наявність підстав для тримання особи під вартою та доцільність продовження строку тримання під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин.

При вирішенні питання щодо доцільності продовження тримання обвинуваченого ОСОБА_3 під вартою, суд приймає до уваги те, щоостанній обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, по якому передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до 9 років, тому будучи обізнаним про ступінь тяжкості інкримінованого йому злочину та покарання, яке загрожує йому у разі визнання його винуватим, він може здійснити спроби втекти від суду, з метою уникнення кримінальної відповідальності за інкримінований йому злочин.

Більш того, як вбачається з обвинувального акту, ОСОБА_3 , є раніше судимим, 27.07.2023 року Красноокнянським районним судом Одеської області за ч.4 ст.185 КК України до п`яти років позбавлення волі, на підставі ст.75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком на 1 рік 8 місяців, судимість за який не знята і не погашена в установленому законодавством порядку.

Розглядаючи міцність соціальних зв`язків слід звернути увагу, що у ОСОБА_3 , немає постійного місця роботи або навчання, він неодружений, дітей не має, тобто будь-яких перешкод залишити постійне місце проживання не вбачається.

Крім того, стосовно загрози втечі особи, практика ЄСПЛ виходить з того, що якщо тяжкість покарання, якому може бути підданий обвинувачений, можна законно розглядати, як таку, що може спонукати його до втечі. Для того, щоб ця обставина мала реальний характер потрібно враховувати наявність інших обставин, а саме: характеристики особи, її моральний облік, місце проживання, професію, прибуток, сімейних зв`язків, будь яких зв`язків з іншою країною, або наявність зв`язків в іншому місці.

При цьому, суд звертає увагу, що КПК не вимагає доказів того, що обвинувачений обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому, оскільки під поняттям «ризик» - слід розуміти обґрунтовану ймовірність протидії обвинуваченого кримінальному провадженню у формах, передбачених ч.1 ст.177 КПК.

Запобіжний захід застосовується з метою попередження ризиків здійснення такої поведінки обвинуваченого та, як наслідок, унеможливлення здійснення негативного впливу на хід та результати кримінального провадження.

Тобто в даному випадку, слідчий, прокурор, слідчий суддя чи суд мають зробити висновки прогностичного характеру, коли доказування спрямоване не на подію, яка відбулася в минулому, а на встановлення фактичних даних, які дозволять стверджувати про подію, яка може статися з достатньою долею ймовірності у майбутньому.

Більш того, вбачається наявність по справі реальних ознак справжнього суспільного інтересу, і ризики, передбачені ст.177 КПК України, що стали підставою для обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, не зменшилися.

Таким чином, з урахуванням характеру, ступеню тяжкості інкримінованого ОСОБА_3 злочину, покарання, що загрожує останньому у разі визнання його винним, віку та стану здоров`я обвинуваченого, відсутності постійної роботи, міцних соціальних зв`язків, обґрунтованих доводів про можливість переховуватись від суду, наявність судимості за умисний злочин, суд вважає, що необхідним і достатнім для запобігання доведеним ризикам є запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, а більш м`які запобіжні заходи не здатні забезпечити належну поведінку обвинуваченого та виконання ним своїх процесуальних обов`язків.

Крім того, відповідно до ч. 3 ст. 183 КПК, слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

Відповідно до ч.4 ст. 182 КПК України розмір застави визначається слідчим суддею, судом з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

Суд також враховує той факт, що судовий розгляд даного кримінального провадження вже майже завершений, оскільки досіджені письмові докази, допитаний обвинувачений та більшість свідків, у зв"язку з чим, вважає необхіднім частково погодитися з думкою сторони захисту щодо зменшення ризиків, однак, враховуючи особу обвинуваченого, обставини кримінального правопорушення, суд вважає необхідним зменшити розмір застави, яка була визначена ухвалою слідчого судді Котовського міськрайонного суду Одеської області від 11.02.2025 року до 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, із покладенням обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 177, 178, 182, 183, 199, 331, 371, 372, 392, 395 КПК України, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання прокурора Подільської окружної прокуратури Одеської області про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_3 по кримінальному провадженню, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 08.02.2025 року за №0000112 задовольнити частково.

Продовжити строк дії обраного ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 19 вересня 2025 року включно.

Визначити обвинуваченому ОСОБА_3 розмір застави, як запобіжного заходу достатнього для забезпечення виконання обвинуваченим обов`язків, передбачених КПК України, у розмірі 80 прожиткових мінімумів доходів громадян у сумі 242240 грн. (двісті сорок дві тисячі двісті сорок гривень).

Обвинувачений або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу на депозитний рахунок для зарахування заставних сум (отримувач коштів: Територіальне управління Державної судової адміністрації України в Одеській області, Код отримувача (код за ЄДРПОУ): 26302945, Банк отримувача: ДКСУ м. Київ, Рахунок отримувача: UA0005435, Код банку отримувача: 820172) - застава за обвинуваченого ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , по справі №506/299/25 пр. №1-кп/506/66/25, кримінальне провадження, внесене до ЄРДР №0000112 від 08.02.2025 року, суддя ОСОБА_1 ).

Обвинувачений ОСОБА_3 звільняється з-під варти після внесення застави.

У разі внесення застави покласти на обвинуваченого ОСОБА_3 обов`язки, передбачені п.п. 1, 2, 3, 4 ч. 5 ст. 194 КПК України, а саме: 1) прибувати за кожною вимогою до суду; 2) не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований та/або проживає без дозволу суду; 3) повідомляти прокурора та суд про зміну свого місця проживання та місця роботи, контактних номерів мобільного телефону; 4) утримуватися від спілкування зі свідками у кримінальному провадженні з приводу обставин та подій пов`язаних з вказаним кримінальним провадженням.

Роз`яснити обвинуваченому наслідки невиконання вказаних обов`язків, а саме: у разі, якщо обвинувачений, будучи належним чином повідомленим, не з`явиться до суду, без поважних причин та не повідомить про причини своєї неявки, або якщо порушить інші покладені на нього при застосуванні запобіжного заходу обов`язки, застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України й використовується у порядку, встановленому законом для використання коштів судового збору.

У разі звернення застави в дохід держави, суд вирішує питання про застосування до обвинуваченого запобіжного заходу у виді застави у більшому розмірі або іншого більш суворого запобіжного заходу.

Строк дії ухвали суду становить до 19.09.2025 року включно.

Ухвала про продовження строку тримання під вартою підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду протягом 7 днів з дня її оголошення, а особою, яка перебуває під вартою - у той же строк з моменту вручення їй копії судового рішення.

Повний текст ухвали оголошено 23.07.2025 року о 14 годині 30 хвилин.

СуддяОСОБА_1