Номер провадження: 1-кп/336/394/2025
ВИРОК

іменем України

22 травня 2025 року м. Запоріжжя

Шевченківський районний суд м. Запоріжжя в складі головуючого судді ОСОБА_1 , за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0001394 від 08.08.2023 стосовно

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Запоріжжя, громадянина України, РНОКПП НОМЕР_1 , не одруженого, який має середню спеціальну освіту, має на утриманні дитину, який проходить військову службу у військовій частині НОМЕР_2 на посаді старшого стрільця-оператора 1 стрілецького відділення 3 стрілецького взводу 1 стрілецької роти, у військовому званні «старший солдат», який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого, -

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України,

за участі:

прокурора ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_3

захисника ОСОБА_5

встановив:

При невстановлених досудовим розслідуванням обставинах та часі, ОСОБА_3 , будучи військовослужбовцем військової частини НОМЕР_2 , перебуваючи на посаді стрільця-оператора 1 стрілецького відділення 3 стрілецького взводу 1 стрілецької роти, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, маючи умисел на незаконне носіння, зберігання, придбання боєприпасів без передбаченого законом дозволу, в порушення вимог Положення про дозвільну систему, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України 12 жовтня 1992 року № 576 та Інструкції про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної та холодної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, а також боєприпасів до зброї та вибухових матеріалів, затвердженої наказом МВС України № 622 від 21 серпня 1998 року, діючи умисно, на початку серпня 2023 року, більш точної дати в ході досудового розслідування не встановлено, але не пізніше 08 серпня 2023 року під час виконання бойового завдання, без передбаченого законом дозволу незаконно придбав шляхом привласнення знайденого бойову ручну осколкову гранату М-67 та бойову ручну оборонну осколкову гранату Ф-1 з бойовим уніфікованим підривачем дистанційної дії УЗРГМ-2 та з метою подальшого незаконного зберігання взяв вказані предмети із собою.

Після цього, ОСОБА_3 , реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на носіння та зберігання бойових припасів без передбаченого законом дозволу, на громадському транспорті зберігаючи при собі перевіз до міста Запоріжжя, де приблизно о 12 годині 55 хвилин, 08 серпня 2023 року, незаконно зберігаючи вищезазначені бойові припаси при собі, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, знаходячись біля будинку № 76 по вулиці Магістральна в місті Запоріжжя, був зупинений працівниками Запорізького управління патрульної поліції в Запорізькій області департаменту патрульної поліції, якими було виявлено бойові припаси та в подальшому співробітниками відділу поліції № 3 ЗРУП ГУНП в Запорізькій області було вилучено бойову ручну осколкову гранату М-67, яка являється вибуховим пристроєм військового призначення та відноситься до бойових припасів, придатна для здійснення вибуху та бойову річну оборонну осколкову гранату Ф-1 з бойовим уніфікованим підривачем дистанційної дії УЗРГМ-2, які являються вибуховим пристроєм та відносяться до бойових припасів, придатна для здійснення вибуху.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 337 КПК України судовий розгляд проводиться лише щодо особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 вину у вчиненому визнав повністю, розкаявся, пояснив, що він дійсно вчинив дії викладені в обвинувальному акті. В судовому засіданні обвинувачений пояснив, що на початку серпня 2023 року, під час виконання бойового завдання йому видали бойову ручну осколкову гранату М-67 та бойову ручну оборонну осколкову гранату Ф-1 з бойовим уніфікованим підривачем дистанційної дії УЗРГМ-2. Після виходу з позицій він не повернув гранати, а поклав їх до сумки. Пересуваючись на громадському транспорті він виявив гранати в своїй сумці, мав змогу здати їх уповноваженому органу, але не зробив цього, оскільки перебував в стані алкогольного сп`яніння. Зберігаючи гранати при собі перевіз до міста Запоріжжя, де приблизно о 12 годині 55 хвилин, 08 серпня 2023 року, знаходячись біля будинку № 76 по вулиці Магістральна в місті Запоріжжя, був зупинений працівниками Запорізького управління патрульної поліції в Запорізькій області департаменту патрульної поліції, якими було виявлено бойові припаси та в подальшому співробітниками відділу поліції № 3 ЗРУП ГУНП в Запорізькій області було вилучено бойову ручну осколкову гранату М-67, яка являється вибуховим пристроєм військового призначення та відноситься до бойових припасів, придатна для здійснення вибуху та бойову річну оборонну осколкову гранату Ф-1 з бойовим уніфікованим підривачем дистанційної дії УЗРГМ-2, які являються вибуховим пристроєм та відносяться до бойових припасів, придатна для здійснення вибуху. Він розкаюється у вчиненому.

Враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_3 в повному обсязі визнав свою вину у вчиненні кримінального правопорушення при обставинах, викладених в обвинувальному акті, за згодою учасників судового провадження, суд, в силу ч. 3 ст. 349 КПК України, визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, обмежившись допитом обвинуваченого, дослідженням постанов про визнання речовими доказами, витрат на проведення експертизи та матеріалів, які характеризують особу обвинуваченого.

При цьому суд роз`яснив наслідки, передбачені ч. 3 ст. 349 КПК України, переконався у добровільності позицій та правильному розумінні учасниками судового провадження наслідків відмови від дослідження інших доказів, що позбавляє їх права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Обвинувачений ОСОБА_3 правильно розуміє зміст обставин провадження і у суду немає сумнівів в добровільності та істинності його позиції.

Приймаючи до уваги пояснення обвинуваченого, суд дійшов до висновку, що вина у вчинені інкримінованого йому кримінального правопорушення знайшла підтвердження.

Умисні дії обвинуваченого ОСОБА_3 суд кваліфікує за ч. 1 ст. 263 КК України, як незаконне носіння, зберігання та придбання боєприпасів, без передбаченого законом дозволу.

Відповідно до статті 1 КК України кримінальний кодекс України має своїм завданням правове забезпечення охорони прав і свобод людини і громадянина, власності, громадського порядку та громадської безпеки, довкілля, конституційного устрою України від кримінально-протиправних посягань, забезпечення миру і безпеки людства, а також запобігання кримінальним правопорушенням.

Для здійснення цього завдання Кримінальний кодекс України визначає, які суспільно небезпечні діяння є кримінальними правопорушеннями та які покарання застосовуються до осіб, що їх вчинили.

Відповідно до ст. 65 КК України суд призначає покарання: 1) у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення за винятком випадків, передбачених частиною другою статті 53 цього Кодексу; 2) відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу; 3) враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень. Більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинене кримінальне правопорушення призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень.

Згідно зі ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Відповідно до ч. 1 ст. 12 КК України визначено, що кримінальні правопорушення поділяються на кримінальні проступки і злочини.

Відповідно до ч. 3, 5 ст. 12 КК України злочини поділяються на нетяжкі, тяжкі та особливо тяжкі.

Тяжким злочином є передбачене цим Кодексом діяння (дія чи бездіяльність), за вчинення якого передбачене основне покарання у виді штрафу в розмірі не більше двадцяти п`яти тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або позбавлення волі на строк не більше десяти років.

Кримінальне правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_3 відноситься до тяжкого злочину.

Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченого, передбачені ст. 66 КК України, суд визнає щире каяття.

Обставини, які обтяжують покарання обвинуваченого, згідно з п. 13 ч. 1 ст. 67 КК України є вчинення злочину особою, що перебуває в стані алкогольного сп`яніння.

Відповідно до ст.ст. 50, 65 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами. Виходячи із вказаних вимог закону особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

ОСОБА_3 вину визнав повністю, розкаявся у вчиненому, раніше не судимий, має постійне місце проживання, має на утриманні дитину, є військовослужбовцем, за місцем служби характеризується посередньо.

Згідно з ч. 5 ст. 9 КПК України, кримінально процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Суду як джерело права.

У рішенні «Бемер проти Німеччини» від 03 жовтня 2002 року Європейський суд з прав людини зазначає, що кримінальний суд має враховувати особу засудженого, його стаж злочинної діяльності, обставини скоєного ним злочину, його поведінку після злочину, умови його життя та наслідки, яких можна очікувати в зв`язку з відстрочкою.

Враховуючи те, що обвинувачений вину у вчиненому визнав повністю, пояснив про обставини вчинення кримінального правопорушення, щиро розкаявся, раніше не судимий, дані про його особу, спосіб життя, наявність пом`якшуючих обставин, суд вважає за необхідне призначити ОСОБА_3 покарання у виді позбавлення волі та звільнити від відбування покарання з випробуванням, що буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого.

Під час досудового розслідування ОСОБА_3 08 серпня 2023 року о 15-01 год. був затриманий та до нього було застосовано запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту до 07 жовтня 2023 року. В подальшому запобіжний захід не продовжувався.

Відповідно до ч. 7 ст. 72 КК України домашній арешт зараховується судом у строк покарання за правилами, передбаченими в частині першій цієї статті, виходячи з такого їх співвідношення - три дні цілодобового домашнього арешту відповідають одному дню позбавлення волі.

Відповідно до п. 12 ч. 1 ст. 368 КПК України ухвалюючи вирок, суд повинен вирішити питання що належить вчинити з майном, на яке накладено арешт, речовими доказами і документами.

Долю речових доказів суд вирішує відповідно до положень ст. 100 КПК України.

В даному кримінальному провадженні залучались експерти, внаслідок чого наявні процесуальні витрати на проведення експертизи, а саме проведено: вибухово-технічну експертизу, висновок експерта № СЕ-19/108-23/12493ВТХ від 09.08.2023 вартість якої становить 1195,00 грн.; комплексу хіміко-вибухово-технічну, висновок експерта № КСЕ-19/108-23/12920 від 20.09.2023 вартість якої становить 4780,00 грн.; вибухово-технічну експертизу, висновок експерта № СЕ-19/108-23/12919-ВТХ від 18.09.2023 вартість якої становить 1195,00 грн. Загальна вартість витрат на проведення судових експертиз становить 7170,00 грн.

Суд, відповідно до ст. 124 ч.2 КПК України, у разі ухвалення обвинувального вироку, стягує з обвинуваченого на користь держави, документально підтверджені витрати на залучення експерта.

Відповідно до ст. 374 ч.4 п.2 КПК України у разі визнання особи винуватою, у резолютивній частині вироку зазначається рішення про відшкодування процесуальних витрат.

В матеріалах кримінального провадження є документальне підтвердження, що процесуальні витрати на проведення експертиз становлять 7170,00 грн.

Керуючись ст.ст. 368-371, 373-376, 392, 395, 532, 615 КПК України, суд -

ухвалив:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим у пред`явленому обвинуваченні за ч. 1 ст. 263 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_3 , від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 (один) рік.

На підставі ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_3 обов`язки:

1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання; роботи.

На підставі ч. 7 ст. 72 КК України зарахувати ОСОБА_3 в строк покарання строк цілодобового домашнього арешту з 15-01 год. 08 серпня 2023 року до 07 жовтня 2023 року включно, виходячи з такого їх співвідношення - три дні цілодобового домашнього арешту відповідають одному дню позбавлення волі.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави процесуальні витрати на залучення експертів в сумі 7170,00 грн.

Після набрання вироком законної сили речові докази:

- гранату М-67 та гранату Ф-1 із запалом, які визнані речовими доказами відповідно до постанови слідчого від 08 серпня 2023 року та передані до камери схову речових доказів (квитанція № 308) знищити.

Вирок може бути оскаржений до Запорізького апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Шевченківський районний суд м. Запоріжжя протягом 30 днів з дня його проголошення.

Судове рішення суду першої інстанції не може бути оскаржене в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 цього Кодексу.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Суддя: ОСОБА_1