Справа № 478/405/25 Провадження № 1-кп/478/64/2025
В и р о к
І м е н е м У к р а ї н и
23 червня 2025 року. . Казанківський районний суд Миколаївської області в складі:
головуючого судді: ОСОБА_1 ,
секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
(в режимі відеоконференції)
захисника ОСОБА_5 ,
- вироком Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 22.11.2006 року за ч.2 ст. 186 КК України до 5 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування призначеного покарання з іспитовим строком 1 рік;
- вироком Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 27.06.2007 року за ч. 1 ст. 309 КК України ст.ст. 69,72 КК України до штрафу в розмірі 510,00 грн;
- вироком Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 19.04.2011 року за ч. 1 ст. 358 КК України. ч. 3 ст. 358 КК України до 2 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування призначеного покарання з іспитовим строком 1 рік;
- вироком Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 15.09.2015 року за ч. ч. 1 та 2 ст. 185 КК України, ст. 70 КК України до 2 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування призначеного покарання з іспитовим строком 2 роки;
- вироком Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 09.10.2017 року за ч. ч. 1 та 2 ст. 185 КК України, ст. 70 КК України до 2 років 1 місяця позбавлення волі. Звільнений за закінченням строку відбування покарання 08.11.2019 року;
- вироком Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 05.10.2022 року за ч. 3 ст. 185 КК України до 5 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування призначеного покарання з іспитовим строком 3 роки;
- вироком Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 14.09.2023 року за ч. 4 ст. 185 КК України, ч. 1 ст. 71 КК України до 7 років позбавлення волі,
у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України,-
Згідно з пред`явленим обвинуваченням, будучи засудженим за вироком Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 14.09.2023 року за ч. 4 ст. 185 КК України, ч. 1 ст. 71 КК України до 7 років позбавлення волі,ОСОБА_4 17 травня 2024 року прибув до ДУ «Казанківська виправна колонія (№ 93)», яка розташована за адресою: Миколаївська область, Баштанський район, с-ще Новоданилівка, вул. Індустріальна 4, для відбуття призначеного судом покарання.
Відбуваючи покарання у вказаній установі в січні місяці 2025 року (точної дати та часу в ході проведення дізнання встановити не представилося можливим), ОСОБА_4 , рухаючись із житлової зони ДУ «Казанківська виправна колонія (№ 93)», яка розташована за адресою: Миколаївська область, Баштанський район, с-ще Новоданилівка, вул. Індустріальна 4, до банного комплексу на території ДУ «Казанківська виправна колонія (№ 93)» біля сміттєвого баку побачив полімерний згорток, в якому знаходились наркотичні засоби, а саме пігулки, в яких містився метадон, та канабіс, і в цей час у ОСОБА_4 , який усвідомлював протиправний характер своїх дій, передбачав їх суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, виник умисел на придбання та зберігання наркотичних засобів без мети збуту. З цією метою останній, розуміючи що у вказаному згортку містяться наркотичні засоби, поклав згорток до своєї спідньої білизни і пішов до банного комплексу на території ДУ «Казанківська виправна колонія №93», тим самим незаконно придбав наркотичні засоби.
В подальшому ОСОБА_4 , продовжуючи реалізовувати свій протиправний умисел, направлений на незаконне зберігання наркотичного засобу,після відвідування банного комплексу на території ДУ «Казанківська виправна колонія (№ 93)», повернувся до житлової зони, де в приміщенні кімнати для зберігання особистих речей засуджених, відділення СВПС 3 житлової зони ДУ «Казанківська виправна колонія (№ 93)», помістив в бетонну підлогу виявлений ним згорток та почав його там зберігати.
13 березня 2025 року в ході проведення огляду місця події, а саме кімнати для зберігання особистих речей засуджених, відділення СВПС 3 житлової зони ДУ «Казанківська виправна колонія (№ 93)», в бетонній підлозі виявлено паперовий згорток у якому знаходились 2 пігулки, в яких міститься метадон, який відноситься до наркотичних засобів обіг яких обмежено, загальною масою 0,0499 г, паперовий згорток з 13 пігулками в яких міститься метадон, який відноситься до наркотичних засобів обіг яких обмежено, загальною масою 0,3249 г, полімерний зіп-пакет з 7 пігулками в яких міститься метадон, який відноситься до наркотичних засобів обіг яких обмежено, загальною масою 0,1753 г, зіп-пакет в якому знаходився наркотичний засіб, обіг якого обмежено канабіс, масою у перерахунку на висушену речовину - 6,6128 г.
Відтак, ОСОБА_4 незаконно придбав та зберігав наркотичні засоби, а саме метадон загальною масою 0,5501 г та канабіс масою в перерахунку висушену речовину 6,6128 г, до їх вилучення 13.03.2025 в ході проведення огляду.
Таким чином, згідно з обвинувальним актом, ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, передбаченеч. 1 ст. 309 КК України, за вчинення дій, які виразились у незаконному придбанні та зберіганні наркотичних засобів без мети збуту.
16 червня 2025 року між прокурором Казанківського відділу Баштанської окружної прокуратури ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_4 , за участю захисника ОСОБА_5 було укладено угоду про визнання винуватості, відповідно до вимог ст. 472 КПК України та згідно умов якої, сторони погоджуються, що:
- обвинувачений беззастережно та в повному обсязі визнає свою винуватість в обсязі пред`явленого обвинувачення, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України, а саме: у незаконному придбанні та зберіганні наркотичних засобів без мети збуту;
- обвинуваченому має бути призначене покарання за ч. 1 ст. 309 КК України у виді 2 (двох) років обмеження волі;
- на підставі ч. 1 ст. 71 КК України, із застосуванням положень п. б ч. 1 ч. 1 ст. 72 КК України, за сукупністю вироків, до призначеного покарання за даним вироком, частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 14.09.2023, яким ОСОБА_4 призначено покарання у виді 7 років позбавлення волі, та призначити ОСОБА_4 остаточне покарання у виді позбавлення волі строком на 7 (сім) років 2 (два) місяці;
- у строк відбування покарання зарахувати строк з 08.05.2023 до дня набрання вироком законної сили.
Згідно з п.п. 6 та 7 даної угоди визначено, що сторони розуміють наслідки затвердження угоди, передбачені ст. ст. 394, 424, 473, 474 КПК України та наслідки її не виконання, передбачені ст. 476 КПК України.
Згідно п.1 ч.3 ст. 314 КПК України при прийнятті рішення у підготовчому судовому засіданні суд має право затвердити угоду про визнання винуватості.
Відповідно до п.1 ч.1 ст. 468 КПК України між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена угода про визнання винуватості.
Згідно з ч. 4 ст. 469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам.
З огляду на ст. 12 КК України, кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 309 КК України відноситься до категорії кримінальних проступків.
Суд враховує обставини, які пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , передбачені ст. 66 КК України, якими є щире каяття.
Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , передбачені ст. 67 КК України судом не встановлено.
Вирішуючи питання про затвердження угоди про визнання винуватості, суд виходить з наступного.
У судовому засіданні встановлено, що обвинувачений ОСОБА_4 визнає свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України.
Кримінальне правопорушення відноситься до категорії кримінальних проступків, внаслідок якого шкода завдана лише державним та суспільним інтересам. При цьому сторони добровільно уклали угоду про визнання винуватості, зміст та умови цієї угоди відповідають вимогам ст. 472 КПК України та КК України.
Також судом встановлено, що обвинувачений ОСОБА_4 цілком розуміє права, передбачені ч. 4 ст. 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені ч. 2 ст. 473 КПК України, характер обвинувачення та вид покарання, яке буде застосоване до нього у разі затвердження угоди судом.
Також суд з`ясував, що прокурор розуміє наслідки укладення та затвердження даної угоди, визначені ч. 2 ст. 473 КПК України.
Судом роз`яснено, що відповідно до ч. 2 ст. 473 КПК України наслідком укладання та затвердження даної угоди є:
- для прокурора, підозрюваного чи обвинуваченого - обмеження їх права: на оскарження вироку згідно з положеннями ст.ст. 394, 424 КПК України;
- неможливість оскарження в апеляційному порядку даного вироку в разі затвердження угоди з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним;
- відмова обвинуваченого ОСОБА_4 від здійснення прав, передбачених п. 1 ч. 4 ст. 474 КПК України (право на судовий розгляд, під час якого прокурор зобов`язаний довести кожну обставину щодо кримінального правопорушення, у вчинені якого його обвинувачують; право мовчати, і факт мовчання не матиме для суду жодного доказового значення; право мати захисника, у тому числі на отримання правової допомоги безоплатно або захищатися самостійно; право допитати свідків під час судового розгляду, клопотати про виклик свідків; право подавати докази);
Крім того, суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним.
Виходячи з викладеного, суд приходить до висновку про можливість затвердження угоди про визнання винуватості між прокурором та обвинуваченим ОСОБА_4 , враховуючи тяжкість кримінального проступку, особу винного, який раніше, в силу неодноразово судимий, характеризується негативно, за час відбування покарання в ДУ «Казанківська виправна колонія» має 17 стягнень, відомостей про перебування на обліку у лікаря нарколога чи психіатра відсутні, враховуючи його ставлення до скоєного кримінального правопорушення, а саме щире каяття та відсутність обтяжуючих обставин.
Тому, оскільки сторони дійшли згоди, що за вчинення зазначеного кримінального правопорушення обвинуваченому ОСОБА_4 слід призначити узгоджене в угоді покарання, суд вважає можливим призначити йому покарання, узгоджене сторонами в такій угоді.
Цивільний позов не заявлено.
Майнова шкода відсутня.
Питання щодо речових доказів по справі вирішити відповідно до ст. 100 КПК.
Процесуальні витрати на користь держави за проведення експертних досліджень слід стягнути з ОСОБА_4 .
Запобіжний захід у відношенні ОСОБА_4 не обирався.
Керуючись п. 1 ч. 3 ст. 314, ст.ст. 373 - 374, 475 КПК України суд, -
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України та на підставі угоди про визнання винуватості від 16.06.2025 року призначити узгоджене покарання у виді 2 (двох) років обмеження волі.
На підставі ч. 1 ст. 71 КК України, із застосуванням положень п. б ч. 1 ч. 1 ст. 72 КК України, за сукупністю вироків, до призначеного покарання за даним вироком, частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 14.09.2023 року, яким ОСОБА_4 призначено покарання у виді 7 років позбавлення волі, та призначити ОСОБА_4 остаточне покарання у виді позбавлення волі строком на 7 (сім) років 2 (два) місяці.
Строк відбування покарання рахувати з 08.05.2023 року до дня набрання вироком законної сили.
Процесуальні витрати у загальному розмірі 9152 (дев`ять тисяч сто п`ятдесят дві) гривні 85 коп на проведення експертиз: № СЕ-19/115-24/4375-НЗПРАП від 24.03.2025 року; № СЕ-19/115-24/4377-НЗПРАП від 28.03.2025 року; № СЕ-19/115-24/4379-НЗПРАП від 01.04.2025 року; № СЕ-19/115-24/4418-Д від 18.03.2025 року) стягнути з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь держави.
Вирок може бути оскаржений до Миколаївського апеляційного суду через Казанківський районний суд Миколаївської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення:

1) обвинуваченим, його захисником виключно з підстав: призначення судом покарання суворішого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без її згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених частинами п`ятою, шостою, сьомою статті 474 цього Кодексу, в тому числі не роз`яснення їй наслідків укладення угоди;

2) прокурором виключно з підстав призначення покарання менш суворого ніж узгоджене сторонами угоди; затвердження судом угоди у кримінальному провадженні, в якому, згідно з частиною третьою статті 469 цього Кодексу, угода не може бути укладена.

Оскарження вироку з підстав не дослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини не допускається.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції після його проголошення.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя Казанківського районного суду

Миколаївської області ОСОБА_1