Справа №751/2679/25
Провадження №1-кп/751/207/25
УХВАЛА

09 травня 2025 р. місто Чернігів

Новозаводський районний суд міста Чернігова

у складі: головуючого-судді ОСОБА_1 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_2

за участю:

прокурорів ОСОБА_3 ,

особи, що якої вирішується питання про застосування, примусових

заходів медичного характеру (в режимі відеоконференції) ОСОБА_4

захисника ОСОБА_5

законного представника ОСОБА_6

без участі потерпілих

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Новозаводського районного суду міста Чернігова клопотання слідчого про застосування примусових заходів медичного характеру в кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000185 від 17.01.2025 щодо

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Чернігова, українця, не одруженого, неповнолітніх дітей на утриманні не маючого, не працюючого, інваліда 2-ї групи з дитинства, до якого застосовувалися обмеження на підставі ухвали Деснянського районного суду м. Чернігова від 10.02.2014 за ч. 1 ст. 115 КК України, відповідно до ст. 371, ст. 372, ст. 503, ст. 513 КПК України та ст. 93, п. 4 ч. 1 ст. 94 КК України застосовано примусові заходи медичного характеру у вигляді госпіталізації до психіатричного закладу із суровим наглядом; 20.11.2023 ухвалою Новозаводського районного суду м. Чернігова припинено застосування примусових заходів медичного характеру у вигляді амбулаторного лікування, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

якому інкриміновано вчинення суспільно небезпечного діяння, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України,

В С Т А Н О В И В:

16.01.2025 близько «07» год. «09» хв. ОСОБА_4 , завчасно прибувши до домоволодіння своєї рідної сестри ОСОБА_7 в АДРЕСА_2 та дочекавшись як вона вийде на вулицю, почав слідувати за нею по напрямку її руху, з`ясовуючи питання спадщини. Надалі, перебуваючи на перехресті вулиць Берегової та вул. Перемоги в с. Киїнка, Чернігівського району та області, діючи в умовах воєнного стану, введеного 24.02.2022 Указом Президента України № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженим Законом України від 24.02.2022 №2002-IX, строк дії якого неодноразово продовжувався та діє дотепер, у ході конфлікту на ґрунті неприязних відносин із своєю рідною сестрою ОСОБА_7 знаходячись біля неї, шляхом ривку з її лівої руки, відкрито викрав мобільний телефон марки «Xiaomi Redmi Note 9 Forest Green 4Gb RAM/128Gb », вартістю 2463 грн. 00 коп., та відразу побіг в невідомому напрямку, розпорядившись майном на власний розсуд, спричинивши потерпілій ОСОБА_7 майнову шкоду на вказану суму.

У подальшому, 17.02.2025 близько «10» год. «45» хв. ОСОБА_4 , перебуваючи у приміщенні кабінету № 108, Головного управління пенсійного фонду України в Чернігівській області за адресою м. Чернігів, вул. Івана Мазепи, буд. 19, біля робочого місця ОСОБА_8 , усвідомлюючи, що згідно Указу Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України від 24.02.2022 № 2102-ІХ на всій території України введено воєнний стан, який в подальшому неодноразово продовжувався та діє дотепер, схопив з поверхні столу, за яким знаходилась ОСОБА_8 , належний останній мобільним телефоном «Realme 6», в корпусі білого кольору, об`ємом пам`яті «4 GB/64 GB», вартістю 2450,00 грн., з сім-картою НОМЕР_1 , у прозорому силіконовому чохлі, які для потерпілої матеріальної цінності не становлять та відразу вибіг з приміщення ГУ ПФУ в Чернігівській області за адресою м. Чернігів, вул. І. Мазепи, 19, покинувши місце вчинення кримінального правопорушення та спричинивши потерпілій ОСОБА_8 майнову шкоду на вказану суму.

Своїми діями, які виразились у відкритих викраденнях чужого майна вчинених в умовах воєнного стану ОСОБА_4 вчинив суспільно небезпечні діяння, ознаки яких передбачені ч. 4 ст. 186 КК України.

У клопотанні, погодженому прокурором, слідчий, посилаючись на те, що ОСОБА_4 виявляє ознаки шизофренії, параноїдної форми, у період часу, до якого відносяться суспільно небезпечні діяння, він не міг усвідомлювати свої дії та керувати ними, на теперішній час наявний у нього психічний розлад перешкоджає його здатності правильно сприймати обставини, які мають значення для даного кримінального провадження, та давати про них правильні свідчення, просить застосувати до ОСОБА_4 примусові заходи медичного характеру у вигляді госпіталізації до спеціального лікувального закладу із звичайним наглядом.

Прокурор у судовому засіданні підтримала зазначене клопотання та просила його задовольнити.

У судовому засіданні ОСОБА_4 повідомив, що він дійсно причетний до зазначених подій. Дійсно зранку у січні в с. Киїнка він забрав з рук та втік від своєї сестри ОСОБА_9 , після чого вона його називала вдогін поганими словами. Телефон він повернув працівникам кримінального розшуку, які за ним спостерігали. Після того, у приміщені пенсійного фонду він забрав телефон зі столу і побіг. У нього є питання до виплат пенсійного фонду, йому не платять гроші. Він щиро кається, може відпрацювати за свої вчинки на виправних роботах, а також просить надати йому можливість амбулаторного лікування, ближче додому.

Представник особи, щодо якої вирішується питання про застосування, примусових заходів медичного характеру адвокат ОСОБА_5 просила застосувати примусові заходи медичного характеру, але вирішити питання щодо можливості його перебування під час лікування у межах Чернігівської області.

Законний представник ОСОБА_6 просила прийняти рішення на розсуд суду, погодилась з тим щоб його перевели ближче додому.

Крім того, причетність ОСОБА_4 до суспільно-небезпечних діянь підтверджується наступними доказами, а саме:

- допитані у судовому засіданні свідки ОСОБА_10 та ОСОБА_11 підтвердили факт відкритого викрадення ОСОБА_4 мобільного телефону у їх співробітниці ОСОБА_8 , що мало місце 17 лютого 2025 року у місті Чернігові у приміщенні Пенсійного фонду Чернігівської області, де вони працюють і які бачили, що саме ОСОБА_4 , якого вони раніше бачили в Пенсійному фонді, схватив мобільний телефон з робочого столу їх співробітниці ОСОБА_8 та втік з кабінету, тримаючи телефон в руках. Вони чули як потерпіла ОСОБА_8 кричала йому щоб він зупинився та повернув телефон, намагалася наздогнати його.

-протоколами прийняття заяв про кримінальне правопорушення від17.01.2025 в якій ОСОБА_7 зазначає про обставини вчиненого протиправного діяння ОСОБА_4 відносно неї (т.1 а.с.63) та повідомленням ОСОБА_8 про відкрите викрадення її мобільного телефону 17.02.2025 ОСОБА_4 (т.1 а.с. 127),

-витягом з ЄРДР за № 0000185 від 17.01.2025, яким підтверджується внесення відомостей про кримінальне правопорушення за ч. 4 ст. 186 КК України та початок досудового розслідування відповідно до вимог ст.214 КПК України (а.с.62),

-витягом з ЄРДР за № 0000579 від 17.02.2025, яким підтверджується внесення відомостей про кримінальне правопорушення за ч. 4 ст. 186 КК України та початок досудового розслідування відповідно до вимог ст.214 КПК України (а.с.122).

-постановою про об`єднання матеріалів досудових розслідувань від 17.03.2025, відповідно до якого криміналі провадження ЄРДР за № 0000185 від 17.01.2025 та № 0000579 від 17.02.2025 об`єднані в одне кримінальне провадження № 0000185 (т.1 а.с. 210-212)

-протоколом огляду місця події від 17.01.2025 з ділянки місцевості в с. Киїнка Чернігівської області на якій зафіксовано місце скоєного протиправного діяння відносно ОСОБА_7 (т.1 а.с.86-87).

-протоколом огляду місця події від 17.02.2025 з ділянки місцевості між будинками № 12 та 18а по вул. Івана Мазепи виявлено та вилучено мобільний телефон «Realme 6», в корпусі білого кольору належний потерпілій ОСОБА_8 (т.1 а.с.128-132).

протоколом слідчого експерименту проведеного з потерпілою ОСОБА_7 , відповідно до якого остання пояснила та на місці показала, що 16.01.2025 близько 07 год. вона вийшла з дому, що по АДРЕСА_2 на роботу, біля свого будинку зустріла свого брата. Вона йшла по дорозі, а ОСОБА_4 слідував за нею та провокував конфлікт, погрожував їй. ОСОБА_7 коли йшла по дорозі підсвічувала собі фонариком телефону. Дійшовши до перехрестя вулиць Берегової та Перемоги в с. Киїнка ОСОБА_4 нічого не пояснюючи почав хватати ОСОБА_7 за одяг, смикав її за рюкзак намагаючись його забрати, а потім вихопив з лівої руки ОСОБА_7 телефон та побіг (т.1.а.с.88-89).

- заявою ОСОБА_4 про добровільну видачу працівникам поліції мобільного телефону«Xiaomi Redmi Note 9» (т.1. а.с.80).

-протоколом огляду речей - мобільного телефону, відповідно до якого оглянуто мобільний телефон потерпілої «Xiaomi Redmi Note 9»в якому, в галереї наявні фото потерпілої (т.1 а.с. 81-83),

-протоколом про зняття показань технічних приладів та технічних засобів протоколом огляду документу від 17.01.2025, відповідно до яких 16.01.2025 о 07 год. 09 хв видно як дві особи рухаються по дорозі, одна з них присвічує фонариком попереду себе, потім світло фонарика починає хаотично світити в різні сторони, що підтверджує те, що до особи, яка йшла з фонариком ( ОСОБА_7 ) застосовано дії, від яких вона відмахувалася тримаючи телефон в руках з включеним фонариком (т.1 а.с.77-78),

-протоколом про зняття показань технічних приладів та технічних засобів та протоколом огляду документу від 17.02.2025, а саме відео з камер спостереження розташованих у приміщеннях першого поверху будівлі Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області за адресою: м. Чернігів, вул. Івана Мазепи, буд. 19, на якому зафіксовано момент вчинення ОСОБА_4 кримінального правопорушення, зокрема о 10 год. 43 хв. 22 сек. до приміщення кабінету №108 Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області проходить особа чоловічої статі зовнішньо схожа на ОСОБА_4 , о 10 год. 43 хв. 53 сек. ОСОБА_4 підходить до робочого місця потерпілої ОСОБА_8 , спілкується з нею і в цей час сзватив з поверхні столу телефон, який лежав біля монітора та утікає з кабінету (т.1 а.с. 174-181),

-протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками проведеним з потерпілою ОСОБА_8 відповідно до якого потерпіла впізнала на фото №1 особу, як ОСОБА_4 , який відкрито 17.02.2025 заволодів її мобільним телефоном (т.1 а.с.139-141),

-протоколами пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 17.02.2025 проведеними з свідками ОСОБА_12 , ОСОБА_11 , ОСОБА_10 , які впізнали на фото №1 особу ОСОБА_4 , який в приміщенні пенсійного фонду відкрито викрав 17.02.2025 мобільний телефон у ОСОБА_8 (т.1 а.с.142-150).

-висновком судової товарознавчої експертиз від 20.01.2025 № 62/25-24, відповідно до якого ринкова вартість мобільного телефону марки «Xiaomi Redmi Note 9 Forest Green 4Gb RAM/128Gb» ROM, на вторинному ринку України складала 2463 грн (т.1. а.с.72-74).

-висновком судової товарознавчої експертиз від 24.02.2025 № 159/25-24, відповідно до якого ринкова вартість мобільного телефону марки «Realme 6», в корпусі білого кольору, об`ємом пам`яті «4 GB/64 GB», на вторинному ринку України складала 2450 грн (т.1. а.с.159-163).

Крім того, що стосується висновків судово-психіатрічних експертиз, то

-висновком судово-психіатричної експертизи № 68 від 13.02.2025 у ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на період часу, до якого відноситься кримінальне правопорушення виявлені ознаки психічного розладу у вигляді параноїдної шизофренії (F20.0 за Міжнародною Класифікацією хвороб 10 перегляду), у зв`язку з чим він не міг усвідомлювати свої дії та керувати ними. Порушена здатність правильно сприймати обставини, які мають значення для даного кримінального провадження, та давати про них правильні свідчення. ОСОБА_4 за його психічним станом на теперішній час показане застосування примусових заходів медичного характеру з поміщенням у спеціальний лікувальний заклад з метою його обов`язкового лікування, а також запобігання вчиненню ним суспільно небезпечних діянь. У ОСОБА_4 не виявлено в теперішній час психічних та поведінкових розладів внаслідок вживання алкоголю та інших психоактивних речовин з синдромом залежності тому наркологічне лікування йому не показано (т.1 а.с.103-108), /внаслідок чого, постановою про зміну порядку досудового розслідування від 21.02.2025 розгляд кримінального провадження продовжено за правилами передбаченими главою 39 КПК України, щодо застосування примусових заходів медичного характеру/ (т.1 а.с.118-119).

-висновком судово-психіатричного експерта № 101 від 06.03.2025, відповідно до якого у ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , виявлені ознаки психічного розладу у вигляді параноїдної шизофренії (F20.0 за Міжнародною Класифікацією Хвороб 10 перегляду) у зв`язку з чим він за своїм психічним станом на період часу до якого відноситься кримінальне правопорушення не міг усвідомлювати свої дії та керувати ними. У ОСОБА_4 порушена здатність правильно сприймати обставини, які мають значення для кримінального провадження та давати про них правильні свідчення. ОСОБА_4 за його психічним станом на теперішній час показане застосування примусових заходів медичного характеру з поміщенням в спеціальний лікувальний заклад з метою його обов`язкового лікування, а також запобігання вчинення ним суспільно-небезпечних діянь. У ОСОБА_4 в матеріалах кримінального провадження, наданій медичній документації. А також у даних теперішнього психіатричного обстеження на теперішній час, не виявлено психічних та поведінкових розладів внаслідок вживання алкоголю та інших психоактивних речовин з синдромом залежності тому наркологічне лікування йому не показано (т.1 а.с.200 206), /внаслідок чого, постановою про зміну порядку досудового розслідування від 17.03.2025 розгляд кримінального провадження продовжено за правилами передбаченими главою 39 КПК України, щодо застосування примусових заходів медичного характеру/ (т.1 а.с.207-208).

Вказані висновки судово-психіатричних експертиз сторонами провадження не оспорювались, також не викликають у суду сумнівів щодо того, що ОСОБА_4 страждає на психічну хворобу, яка зумовлює його неосудність і вказує на потребу у застосуванні щодо нього примусових заходів медичного характеру наведених у їх висновках.

З огляду на викладене, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінивши кожен доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, приходить до висновку, що ОСОБА_4 у стані неосудності вчинив суспільно небезпечні діяння, передбачені ч. 4 ст. 186 КК України.

В основу висновків суду також покладені показання свідків у судовому засіданні - ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , в тій частині, в якій вони узгоджуються між собою та з іншими письмовими доказами, при цьому показання свідків не мають суперечностей між собою, і з точки зору достовірності, належності та допустимості прокурором та захистом не оспорюються. Окрім того, суд вважає що свідки у судовому засіданні впевнено, без сумнівів, вказували на ОСОБА_4 , як на особу, причетну до суспільно-небезпечного діяння і яку вони добре запам`ятали.

Сукупність обставин, встановлених під час судового розгляду, виключає будь-яке інше розуміння чи пояснення подій, які є предметом судового розгляду, крім того, що суспільно-небезпечні діяння були вчинені саме ОСОБА_4 .

Законним представником та захисником не надано суду жодних доказів на спростування вчинення ОСОБА_4 указаних суспільно-небезпечних діянь і, навпаки, ними також не ставилося під сумнів його причетність до встановлених у суді подій.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 19 КК України не підлягає кримінальній відповідальності особа, яка під час вчинення суспільно небезпечного діяння, передбаченого цим Кодексом, перебувала в стані неосудності, тобто не могла усвідомлювати свої дії або керувати ними внаслідок хронічного психічного захворювання, тимчасового розладу психічної діяльності, недоумства або іншого хворобливого стану психіки. До такої особи за рішенням суду можуть бути застосовані примусові заходи медичного характеру.

Згідно зі ст. 93 КК України примусові заходи медичного характеру можуть бути застосовані судом до осіб, які вчинили у стані неосудності суспільно небезпечні діяння.

Залежно від характеру та тяжкості захворювання, тяжкості вчиненого діяння, з урахуванням ступеня небезпечності психічно хворого для себе або інших осіб, суд може застосувати примусові заходи медичного характеру у вигляді госпіталізації до закладу з надання психіатричної допомоги зі звичайним наглядом (п. 2 ч. 1 ст. 94 КК України).

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 513 КПК України, визнавши доведеним, що особа вчинила суспільно небезпечне діяння у стані неосудності або після вчинення кримінального правопорушення захворіла на психічну хворобу, яка виключає можливість застосування покарання, суд постановляє ухвалу про застосування примусових заходів медичного характеру.

Згідно п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 03.06.2005 року № 7 «Про практику застосування судами примусових заходів медичного характеру та примусового лікування», примусові заходи медичного характеру мають застосовуватися лише за наявності у справі обґрунтованого висновку експертів - психіатрів про те, що особа страждає на психічну хворобу чи має інший психічний розлад, які зумовлюють її неосудність або обмежену осудність і викликають потребу в застосуванні щодо неї таких заходів, а примусове лікування щодо осіб, які вчинили злочини та страждають на хворобу, що становить небезпеку для здоров`я інших осіб (ст. 96 КК) - висновку судово-медичної експертизи.

Крім того, суд також враховує, що невжиття відносно ОСОБА_4 примусових заходів медичного характеру може зумовити вчинення ним суспільно небезпечних діянь або заподіяння неминучої шкоди іншим особам.

Відповідно до ст. 513 КПК України, визнавши доведеним, що ця особа вчинила суспільно небезпечне діяння у стані неосудності або після вчинення кримінального правопорушення захворіла на психічну хворобу, яка виключає можливість застосування покарання, суд постановляє ухвалу про застосування примусових заходів медичного характеру.

При цьому суд звертає увагу, що відповідно до наявної в матеріалах справи довідки № 210 від 18.02.2025 КНП «Чернігівська обласна психоневрологічна лікарня» ЧМР, ОСОБА_4 перебуває на обліку у лікаря психіатра з приводу гострої шизофреноподібного розладу з 09.10.2003 (а.с. 228).

Як зазначає Касаційний кримінальний Суд у складі Верховного Суду у постанові від 30.05.2019 року № 243/4632/17 (провадження № 51-5807км18) метою примусових заходів медичного характеру є не тільки обов`язкове лікування особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, але й запобігання вчиненню нею суспільно небезпечних діянь. Для досягнення цієї мети суд має визначити конкретний вид примусового заходу, враховуючи всі передбачені ст. 94 КК України критерії в їх сукупності.

Згідно п.5 Постанови Пленуму ВСУ від 03.06.2005 року N 7 «Про практику застосування судами примусових заходів медичного характеру та примусового лікування», визначаючи відповідно до ч.ч.3, 4, 5 ст. 94 КК України тип психіатричного закладу до якого слід госпіталізувати неосудного, необхідно виходити як з його психічного стану, так із характеру вчиненого ним суспільно небезпечного діяння.

Відповідно до ст. 94 КК України залежно від характеру та тяжкості захворювання, тяжкості вчиненого діяння, з урахуванням ступеня небезпечності психічно хворого для себе або інших осіб, суд може застосувати такі примусові заходи медичного характеру: 1) надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку; 2) госпіталізація до психіатричного закладу із звичайним наглядом; 3) госпіталізація до психіатричного закладу з посиленим наглядом; 4) госпіталізація до психіатричного закладу із суворим наглядом.

Таким чином, відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 94 КК України, залежно від характеру та тяжкості захворювання, тяжкості вчиненого діяння, з урахуванням ступеня небезпечності психічно хворого для себе або інших осіб, суд може застосувати, зокрема, примусовий захід медичного характеру у вигляді госпіталізації до закладу з надання психіатричної допомоги із звичайним наглядом.

Госпіталізація до закладу з надання психіатричної допомоги із звичайним наглядом може бути застосована судом щодо психічно хворого, який за своїм психічним станом і характером вчиненого суспільно небезпечного діяння потребує тримання у закладі з надання психіатричної допомоги і лікування у примусовому порядку. (ч.3 ст.94 КПК України).

Суд також враховує вік, стан здоров`я, сімейний та майновий стан ОСОБА_4 , той факт, що він є особою з інвалідністю ІІ групи ( т.1, а.с.225), не одруженого, не маючого дітей, не працевлаштованого, те що раніше відносно нього застосувались примусові заходи медичного характеру. Будь-яких належних доказів, які б вказували на те, що за ОСОБА_4 буде здійснюватись постійний контроль у тій мірі, щоб виконати покладені обов`язки під час амбулаторного лікування, суду не надано.

З врахуванням викладеного, суд вважає доведеним, що ОСОБА_4 у стані неосудності вчинив суспільно небезпечні діяння, передбачені ч.4 ст.186 КК України, та вважає доцільним в конкретному випадку, зокрема, з урахуванням самих суспільно небезпечних діянь, даних про особу, щодо якої розглядається відповідне клопотання, який вчинив суспільне небезпечне діяння не пов`язаного з посяганням на життя інших осіб, його ступінь тяжкості відповідно до ст. 12 КК України, відомості про особу ОСОБА_4 , до якого раніше застосовувалися примусові заходи медичного характеру за вчинення суспільно небезпечних діянь, передбачених законом України про кримінальну відповідальність, характер і тяжкість захворювання ОСОБА_4 , наявність медичних показань для лікування останнього, суд вважає, що ОСОБА_4 за своїм психічним станом і характером вчиненого суспільно небезпечного діяння, потребує поміщення в спеціальний лікувальний заклад з метою його обов`язкового лікування, а також запобігання вчиненню ним суспільного небезпечних діянь, при цьому судом також враховується що він не перебуває на обліку в лікаря нарколога, проте перебуває на обліку у лікаря психіатра, також суд враховує характер і тяжкість захворювання відповідно висновку судово-психіатричного експерта, якому показане застосування примусових заходів медичного характеру з поміщенням в спеціальний лікувальний заклад з метою її обов`язкового лікування, а також запобігання вчиненню ним суспільно небезпечних діянь, а тому суд приходить до переконання про необхідність застосування до ОСОБА_4 примусових заходів медичного характеру у виді госпіталізації до психіатричного закладу із звичайним наглядом.

Виходячи з положень п. 15 Пленуму Верховного Суду України, які викладені у Постанові № 7 від 03 червня 2005 року «Про практику застосування судами примусових заходів медичного характеру та примусового лікування», суд не визначає лікувальну установу, у якій до особи будуть застосовані примусові заходи медичного характеру та не визначає строку, на який ці заходи призначені.

Цивільний позов по справі не заявлений.

Долю речових доказів у кримінальному провадженні слід вирішити відповідно до положень ст. 100 КПК України.

Процесуальні витрати не підлягають стягненню з ОСОБА_4 і їх слід віднести за рахунок держави.

Запобіжний захід у вигляді поміщення до психіатричного закладу в умовах, що виключають його небезпечну поведінку застосований ухвалою слідчого судді Деснянського районного суду м. Чернігова від 21.03.2025 відносно ОСОБА_4 (т.1 а.с.25-26), який продовжувався ухвалою Новозаводського районного суду м. Чернігова має бути залишений без змін до набрання ухвалою законної сили.

Керуючись ч. 2 ст. 19, п. 3 ч. 1 ст. 94 КК України, статтями 503, 512, 513 КПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання слідчого про застосування примусових заходів медичного характеру в кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за

№ 0000185 від 17.01.2025, задовольнити.

Застосувати до ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за вчинення ним суспільно небезпечних діянь, передбачених ч. 4 ст. 186 КК України, примусові заходи медичного характеру у виді госпіталізації до спеціального лікувального закладу з надання психіатричної допомоги із звичайний наглядом.

До набрання ухвалою законної сили залишити ОСОБА_4 обраний запобіжний захід у вигляді поміщення до психіатричного закладу в умовах, що виключають його небезпечну поведінку.

Процесуальні витрати у кримінальному провадженні за проведення судових експертиз в сумі 3210 гривень віднести за рахунок держави.

Речові докази: мобільний телефон марки «Xiaomi Redmi Note 9 Forest Green 4Gb RAM/128Gb» залишити потерпілій ОСОБА_8 , мобільний телефон марки «Realme 6», в корпусі білого кольору, об`ємом пам`яті «4 GB/64 GB» - залишити ОСОБА_7 , оптичні диски (DVD-R) та флеш накопичувачі - зберігати в матеріалах кримінального провадження.

Ухвала про застосування примусових заходів медичного характеру, якщо інше не передбачено цим кодексом, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

На ухвалу про застосування примусових заходів медичного характеру може бути апеляційна скарга до Чернігівського апеляційного суду через Новозаводський районний суд міста Чернігова протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Суддя ОСОБА_1