Справа № 454/3835/24 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/811/499/25 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 липня 2025 року м. Львів

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Львівського апеляційного суду в складі:

головуючого - судді ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові, в режимі відеоконференції,

кримінальне провадження № 0000801 за апеляційною скаргою прокурора Сокальського відділу Шептицької ОП Львівської області ОСОБА_6 на вирок Сокальського районного суду Львівської області від 15.04.2025 року відносно ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця та жителя АДРЕСА_1 , раніше неодноразово судимого відносно якого 26.09.2024 скеровано кримінальне провадження №0000717 до Червоноградського міського суду за ч.4 ст. 186 КК України,

обвинуваченогоу вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України,

за участю:

прокурора - ОСОБА_8 ,

обвинуваченого - ОСОБА_7 ,

встановила:

Прокурор подав апеляційну скаргу на вирок Сокальського районного суду Львівської області від 15.04.2025 яким ОСОБА_7 визнано винним по ч.4 ст. 185 КК України та призначено покарання у виді 5 років позбавлення волі.

На підставі ч.1 ст.71 КК України до призначеного покарання частково приєднано не відбуту частину покарання, призначеного в порядку ч.4 ст.70 КК України, та остаточно визначено ОСОБА_7 покарання у виді позбавлення волі строком 7 років 3 місяці.

Строк відбуття покарання рахується з часу набрання вироком законної сили.

Зараховано в строк відбуття покарання строк перебування під вартою в період 18.01.2024 - 02.02.2024; включно з 21 серпня 2024 р. до часу вступу вироку Червоноградського міського суду від 17.10.2024 в законну силу.

Цивільний позов ОСОБА_9 до ОСОБА_7 задоволено повністю.

Стягнуто з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_9 майнову шкоду в сумі 26 000 грн. та 10 000 моральної шкоди.

Прокурор в апеляційній скарзі, просить вирок суду першої інстанції стосовно ОСОБА_7 змінити в частині призначеного покарання виключивши з мотивувальної та резолютивної частин вироку посилання на застосування ст. 71 КК України при призначенні ОСОБА_10 остаточного покарання.

Вважати ОСОБА_7 засудженим за ч. 4 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років.

На підставі ч. 4 ст. 70 КК України, шляхом часткового складання покарання за цим вироком та покарання за вироком Червоноградського міського суду Львівської області від 17.10.2024, вважати ОСОБА_7 засудженим за сукупністю кримінальних правопорушень до остаточного покарання у виді позбавлення волі на строк 7 років 3 місяці.

Зараховувати в строк покарання, остаточно призначеного ОСОБА_10 , за сукупністю кримінальних правопорушень, покарання відбуте ним частково за вироком Червоноградського міського суду Львівської області від 17.10.2024.

У решті вирок суду першої інстанції залишити без змін.

Прокурор, не оспорюючи доведеності вини обвинуваченого та правильності кваліфікації його дій, вважає, що зазначене судове рішення суду першої інстанції є незаконним і таким, що підлягає зміні з підстав неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність, в частині призначення покарання за сукупністю вироків.

Свої вимоги мотивує тим, що при призначенні покарання за сукупністю кримінальних правопорушень та вироків, підлягає дослідженню співвідношення між часом вчинення кримінальних правопорушень і часом засудження за них.

Згідно з ч.1 ст. 71 КК України, якщо засуджений після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання вчинив нове кримінальне правопорушення, суд до покарання, призначеного за новим вироком, повністю або частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком.

Суд першої інстанції, призначаючи ОСОБА_11 остаточне покарання, вищезазначених вимог не дотримався.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, ОСОБА_11 раніше засуджений вироком Червоноградського міського суду Львівської області від 17.10.2024 за ч.4 ст. 186, ч.1 ст. 122 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 7 років 2 місяці.

Вироком Сокальського районного суду Львівської області від 15.04.2025 ОСОБА_12 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, яке він вчинив 21.08.2024, тобто до постановлений вироку Червоноградського міського суду Львівської області від 17.10.2024, що є підставою для застосування положень ч. 4 ст. 70 КК України.

Водночас суд першої інстанції, призначивши ОСОБА_11 покарання за ч.4 ст. 185 КК України, на підставі ст. 71 КК України шляхом часткового складання покарання, приєднав покарання, визначене вироком Червоноградського міського суду Львівської області від 17.10.2024, та остаточно призначив обвинуваченому покарання у виді семи років трьох місяців позбавлення волі.

При призначенні обвинуваченому остаточного покарання суд не врахував, що кримінальне правопорушення, передбачене ч.4 ст. 185 КК України, вчинене ним до постановлення вироку Червоноградського міського суду Львівської області від 17.10.2024, внаслідок чого безпідставно застосував положення ст. 71 КК України.

З наведеного вбачається, що ОСОБА_11 слід було призначити остаточне покарання за сукупністю кримінальних правопорушень у порядку, визначеному ч.1, 4 ст.70 КК України, натомість суд безпідставно застосував положення ст.71 КК України.

Судом першої інстанції встановлено, що обвинувачений ОСОБА_7 21.08.2024 у період часу 22.53-22.54 год., діючи в умовах воєнного стану, введеного Указом Президента від 24.02.2022 №64/2022 р. «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні від 24.02.2022 № 2102-ІХ (з подальшими змінами та доповненнями) діючи повторно, маючи прямий умисел на таємне викрадення чужого майна, усвідомлюючи протиправний та суспільно небезпечний характер вчинюваних ним дій, передбачаючи шкідливі наслідки і свідомо бажаючи їх настання, з корисливих мотив, використовуючи раніше викрадену банківську картку банку ПАТ КБ «ПриватБанк» з номером рахунку НОМЕР_1 , належної потерпілому ОСОБА_9 , шляхом зняття в банкоматі «ПриватБанку», який розташований за адресою: Львівська область, Червоноградський район, місто Сокаль, вулиця Шептицького, будинок, 93, таємно, викрав з банківського рахунку НОМЕР_1 грошові кошти в загальній сумі 16 000 гривень готівкою, після чого розпорядився викраденими грошовими коштами на власний розсуд.

Окрім цього встановлено, що 21.08.2024 у період часу з 23 години 06 хвилин по 23 годину 07 хвилини, ОСОБА_7 , діючи в умовах воєнного стану, введеного Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 «Про введення военного стану в Україні» та затвердженого Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення военного стану в Україні» від 24.02.2022 №64/2022 IX (з подальшими змінами та доповненнями), діючи повторно, маючи прямий умисел на таємне викрадення чужого майна, усвідомлюючи протиправний та суспільно небезпечний характер вчинюваних ним дій, передбачаючи шкідливі наслідки і свідомо бажаючи їх настання, з корисливих мотивів, використовуючи раніше викрадену банківську картку банку ПАТ КБ «ПриватБанк» з номером рахунку НОМЕР_1 , належної потерпілому ОСОБА_9 , шляхом зняття в банкоматі АТ «Кредобанк», який розташований за адресою: Львівська область Червоноградський район, місто Сокаль, вулиця Героїв УПА буд.64 таємно викрав грошові кошти з банківського рахунку НОМЕР_1 в загальній сумі 10 000 гривень готівкою, після чого розпорядився викраденими грошовими коштами на власний розсуд.

Заслухавши доповідача, міркування прокурора ОСОБА_8 , який просив задовольнити апеляційну скаргу прокурора, думку обвинуваченого ОСОБА_7 , який залишив вирішення апеляційних вимог на розсуд суду, вивчивши матеріали кримінального провадження, перевіривши вирок суду першої інстанції в межах апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступного висновку.

Відповідно до ст.370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Кваліфікація дій обвинуваченого ОСОБА_7 , за вчинення кримінального правопорушення за ч. 4 ст. 185 КК України є правильною.

У суді апеляційної інстанції встановлено, що висновок суду першої інстанції про винуватість ОСОБА_7 в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні за ч.4 ст. 185 КК України вчинено за обставин, описаних у вироку, є обґрунтованим і відповідає фактичним обставинам.

Оскільки фактичні обставини кримінального провадження ніким не оспорюються, суд не проводить детальний їх аналіз і відповідно до ст. 404 КПК України перевіряє вирок місцевого суду лише в межах апеляційної скарги.

Відповідно до ч.1 ст. 22 КПК України кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом.

Доводи апеляційної скарги прокурора знайшли підтвердження в суді апеляційної інстанції.

Так, при призначенні покарання за сукупністю кримінальних правопорушень та вироків, підлягає дослідженню співвідношення між часом вчинення кримінальних правопорушень і часом засудження за них: ч. 4 ст. 70 КК України підлягає застосуванню, коли кримінальне правопорушення вчинено до засудження за будь - яке інше кримінальне правопорушення, а ст. 71 КК України - коли кримінальне правопорушення вчинено після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання за попереднім вироком.

Відповідно до ч. 1 ст. 70 КК України, при сукупності кримінальних правопорушень суд, призначивши покарання (основне і додаткове) за кожне кримінальне правопорушення окремо, визначає остаточне покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим або шляхом повного чи часткового складання призначених покарань. Згідно з ч. 4 ст. 70 КК України, за правилами, передбаченими в частинах першій-третій цієї статті, призначається покарання, якщо після постановлення вироку в справі буде встановлено, що засуджений винен ще і в іншому кримінальному правопорушенні, вчиненому ним до постановлення попереднього вироку. У цьому випадку в строк покарання, остаточно призначеного за сукупністю кримінальних правопорушень, зараховується покарання, відбуте повністю або частково за попереднім вироком.

Згідно із ч. 1 ст. 71 КК України, якщо засуджений після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання вчинив нове кримінальне правопорушення, суд до покарання, призначеного за новим вироком, повністю або частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком.

Суд першої інстанції, призначаючи ОСОБА_11 остаточне покарання, вищезазначених вимог не дотримався.

Згідно матеріалів кримінального провадження, ОСОБА_11 раніше засуджений вироком Червоноградського міського суду Львівської області від 17.10.2024 за ч. 4 ст. 186, ч. І ст. 122 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 7 років 2 місяці.

Вироком Сокальського районного суду Львівської області від 15.04.2025 ОСОБА_11 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, яке він вчинив 21.08.2024, тобто до постановлений вироку Червоноградського міського суду Львівської області від 17.10.2024, що є підставою для застосування положень ч. 4 ст. 70 КК України.

Водночас суд першої інстанції, призначивши ОСОБА_11 покарання за ч. 4 ст. 185 КК України, на підставі ст. 71 КК України шляхом часткового складання покарання, приєднав покарання, визначене вироком Червоноградського міського суду Львівської області від 17 жовтня 2024 року, та остаточно призначив обвинуваченому покарання у виді 7 років 3 місяців позбавлення волі.

При призначенні обвинуваченому остаточного покарання суд не врахував, що кримінальне правопорушення, передбачене ч.4 ст. 185 КК України, вчинене ним до постановлення вироку Червоноградського міського суду Львівської області від 17.10.2024, внаслідок чого безпідставно застосував положення ст. 71 КК України.

З наведеного вбачається, що ОСОБА_13 слід було призначити остаточне покарання за сукупністю кримінальних правопорушень у порядку, визначеному ч.1, 4 ст.70 КК України, з урахуванням покарання за вироком Червоноградського міського суду Львівської області від 17.10.2024. Після цього зарахувати в строк покарання, остаточно призначеного за сукупністю кримінальних правопорушень, покарання, відбуте повністю або частково за попереднім вироком.

Натомість суд першої інстанції безпідставно застосував положення ст. 71 КК України, частково приєднав до покарання, призначеного за ч. 4 ст. 185 КК України, покарання за вироком від 17.10.2024, що призвело до неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність, а саме до застосування закону, який не підлягає застосуванню - ст. 71 КК України та незастосування закону, який підлягає застосуванню - ч. 4 ст. 70 КК України.

Дане порушення є таким, що перешкодило суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення в частині призначення остаточного покарання.

Відповідно до п.3 ч. 1 ст. 409 КПК України, підставою для скасування або зміни судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є істотне порушення вимог кримінального процесуального закону.

Суд апеляційної інстанції, відповідно до ч. 1 ст.408 КПК України, змінює вирок в інших випадках, якщо зміна вироку не погіршує становища обвинуваченого.

У даному випадку становище обвинуваченого не погіршується, оскільки в апеляційній скарзі ставиться питання про зміну вироку в частині впорядкування покарання за різними вироками, що не погіршує становище обвинуваченого.

Відповідно до ч.1 ст.412 КПК України істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону є такі порушення вимог цього Кодексу, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.

З врахуванням зазначеного вище, колегія суддів вважає обґрунтованими доводи апеляційної скарги прокурора, які відповідають вимогам кримінального та кримінального процесуального закону, про те, що висновок суду, викладений у судовому рішенні, містить істотні суперечності, що є вагомою підставою для зміни вироку суду та задоволення апеляційної скарги.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 409, 412, 419, 424 КПК України, колегія суддів,-

постановила :

Апеляційну скаргу прокурора Сокальського відділу Шептицької ОП Львівської області ОСОБА_6 задовольнити.

Вирок Сокальського районного суду Львівської області від 15.04.2025 року яким ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , засуджено за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України - змінити в частині призначеного покарання.

Виключити з мотивувальної та резолютивної частин вироку Сокальського районного суду Львівської області від 15.04.2025 року посилання на застосування ст. 71 КК України при призначенні ОСОБА_10 остаточного покарання.

Вважати ОСОБА_7 засудженим за ч. 4 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років.

На підставі ч.4 ст. 70 КК України, шляхом часткового складання покарання за цим вироком та покарання за вироком Червоноградського міського суду Львівської області від 17.10.2024, вважати ОСОБА_7 засудженим за сукупністю кримінальних правопорушень до остаточного покарання у виді позбавлення волі на строк 7 (сім) років 3 (три) місяці.

Зарахувати в строк покарання, остаточно призначеного ОСОБА_10 , за сукупністю кримінальних правопорушень, покарання відбуте ним частково за вироком Червоноградського міського суду Львівської області від 17.10.2024.

У решті вирок залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку протягом трьох місяців з моменту її проголошення, а засудженим, який утримується під вартою в той же строк з моменту отримання копії ухвали.

Головуючий:

Судді: