Провадження № 1-кп/537/234/2025
Справа № 537/3666/25
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04.06.2025 Крюківський районний суд м.Кременчука Полтавської області в складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

потерпілої ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Крюківського районного суду в м. Кременчуці Полтавської області кримінальне провадження №0000199 від 24.04.2025 року по обвинуваченню ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Кременчука Полтавської області, українця, громадянина України, який має професійно-технічну освіту, не працює, розлучений, має на утриманні неповнолітню доньку - ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , інвалідом, депутатом, учасником бойових дій не являється, не судимий, зареєстрований та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.121 ч.1 КК України,-

В С Т А Н О В И В:

Суд визнав доведеним, що обвинувачений ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення за наступних обставин:

Конвенція Ради Європи про запобігання насильству стосовно жінок і домашньому насильству та боротьбу з цими явищами (далі Стамбульська конвенція) від 11.05.2011 в п. b ст. 3 встановлює, що «домашнє насильство» означає всі акти фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, які відбуваються в лоні сім`ї чи в межах місця проживання або між колишніми чи теперішніми подружжями або партнерами, незалежно від того, чи проживає правопорушник у тому самому місці, що й жертва, чи ні або незалежно від того, чи проживав правопорушник у тому самому місці, що й жертва, чи ні.

Відповідно до Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» (далі Закон) домашнє насильство це діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Встановлено, що 23.04.2025 близько 8 години ОСОБА_4 перебував за місцем свого мешкання в квартирі АДРЕСА_2 , а саме на кухні, де розпивав спиртні напої спільно із своєю співмешканкою ОСОБА_5 та знайомим ОСОБА_7 .

В ході вживання спиртних напоїв близько 10 години між ОСОБА_4 та ОСОБА_5 на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин виникла сварка, під час якої у ОСОБА_4 виник умисел, спрямований на заподіяння тілесних ушкоджень своїй співмешканці ОСОБА_5 .

Реалізуючи свій прямий умисел, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, діючи в порушення Конституції України та Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», ОСОБА_4 підійшов до ОСОБА_5 , яка сиділа на стільці, та наніс їй перший удар долонею лівої руки в область обличчя справа від носу.

Намагаючись уникнути конфлікту та подальшого побиття, ОСОБА_5 вийшла у вітальню квартири, однак ОСОБА_4 пішов за нею та коли ОСОБА_5 лягла на диван, розміщений у вітальні, поряд з нею ліг ОСОБА_4 , який знову проявив словесну агресію, після чого сів зверху на тулуб ОСОБА_5 , яка перебувала в положенні лежачи на спині, та наніс їй наступні тілесні ушкодження: 2 удари кулаком лівої та правої руки в область носу, 1 удар кулаком лівої руки в область правого ока та 1 удар кулаком лівої руки в область голови з правого боку. Після чого, ОСОБА_5 змогла зіштовхнула з себе ОСОБА_4 та вибігла з квартири.

Внаслідок протиправних дій ОСОБА_4 потерпілій ОСОБА_5 згідно висновку судово-медичної експертизи №607 від 26.05.2025 заподіяні тілесні ушкодження у вигляді: закрита тупа травма голови у вигляді синця та садна на носі з переломом його кісток та синцями в навколо очних ділянках; лінійного перелому правої тім`яної кістки; крововиливів над- та під тверду мозкову оболонку справа; крововиливів під м`яку мозкову оболонку; синець в проекції лівого променево - зап`ясткового суглобу, які за ступенем тяжкості відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, небезпечних для життя в момент їх заподіяння.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину визнав повністю та пояснив, що вчинив злочин за обставин та по мотивам, що вказані в описовій частині вироку, а саме що дійсно під час сварки наніс декілька ударів потерпілому.

Враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_4 в ході судового розгляду в повному обсязі визнав свою вину у вчиненні інкримінованого йому органом досудового розслідування злочину при обставинах, викладених в обвинувальному акті, та беручи до уваги, що інші учасники судового розгляду також не оспорювали фактичні обставини справи, і судом встановлено, що учасники судового розгляду, в тому числі обвинувачений, правильно розуміє зміст цих обставин та відсутні сумніви щодо добровільності та істинності його позиції, роз`яснивши їм положення ст.349 КПК України про те, що в такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати фактичні обставини справи в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, не дослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини, вислухавши думку учасників судового розгляду, які не заперечували проти розгляду кримінальної справив порядку, передбаченому ст.349 КПК України, суд визнає недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються та розглянути обвинувальний акт у спрощеному провадженні.

Крім повного визнання обвинуваченим своєї вини, його вина у вчиненні встановленого судом злочину повністю доведена доказами, що містяться в обвинувальному акті та матеріалах, які ніким з учасників процесу не оспорюються, є належними і допустимими.

Обвинувачений ОСОБА_4 правильно розуміє зміст обставин справи і у суду немає сумнівів у добровільності та істинності його позиції.

Приймаючи до уваги пояснення обвинуваченого ОСОБА_4 , оцінюючи всі зібрані по справі та безпосередньо досліджені судом докази в їх сукупності, суд приходить до висновку про винність ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого йому злочину.

Дії обвинуваченого ОСОБА_4 суд кваліфікує: за ст. 121 ч.1 КК України, як умисне тяжке тілесне ушкодження, тобто умисне тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння.

Вирішуючи питання про призначення покарання, суд відповідно до вимог ст. 65 КК України враховує ступінь та характер суспільної небезпеки діяння, вчиненого обвинуваченим, всі обставини по справі в їх сукупності, особу обвинуваченого, який щиро розкаявся у вчиненому, сприяв розкриттю злочину, вину визнав повністю і визнає ці обставини пом`якшуючими покарання.

Обставиною, що обтяжує покарання згідно ст. 67 КК України, вчинення кримінального правопорушення стосовно особи, з якою перебуває у близьких відносинах та у стані алкогольного сп`яніння.

В ст. 50 КК України встановлено, що покарання є заходом примусу, яке застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні злочину, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого. Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами. Покарання не має на меті завдати фізичних страждань або принизити людську гідність.

Згідно до ст.17 Закону України від 23 лютого 2006 року «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено, що «при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Суду як джерело права». У справі «Бакланов проти Росії» (рішення від 09 червня 2005 року), «Фрізен проти Росії» (рішення від 24 березня 2005 року) Європейський суд з прав людини зазначив, що «досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значимим, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було свавільним». У справі «Ізмайлов проти Росії» (п. 38 рішення від 16 жовтня 2008 року) Європейський суд вказав, що «для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий надмірний тягар для особи».

Відповідно до ст.65 КК України, реалізуючі принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, суд при призначенні покарання враховує ступінь суспільної небезпеки вчиненого ОСОБА_4 злочину, який є тяжкий.

Згідно п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 року № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» при призначення покарання суди мають суворо додержувати вимог ст.65 КК стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

Відповідно до правового висновку Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ, висловленого в ухвалі від 24.11.2015 року, підставами для судового розсуду (судової дискреції) при призначенні покарання виступають: кримінально-правові відносно-визначені (де встановлюються межі покарання) та альтернативні (де передбачено декілька видів покарань) санкції; принципи права; уповноважуючи норми, в яких використовуються щодо повноважень суду формулювання «може», «вправі»; юридичні терміни та поняття, які є багатозначними або не мають нормативного закріплення, зокрема «особа винного», «щире каяття» тощо; оціночні поняття, зміст яких визначається не законом або нормативним актом, а правосвідомістю суб`єкта правозастосування, наприклад, при врахуванні пом`якшуючих та обтяжуючих покарання обставин (статті 66, 67 КК), при визначенні «інших обставин справи», можливості виправлення засудженого без відбування покарання, що має значення для застосування ст.75 КК тощо; індивідуалізація покарання - конкретизація виду й розміру міри державного примусу, який суд призначає особі, що вчинила злочин, залежно від особливостей цього злочину та його суб`єкта.

Дискреційні повноваження суду визнаються і Європейським судом з прав людини, який у рішенні в справі «Довженко проти України» зазначає про необхідність визначення законності, обсягу, способів та меж застосування свободи оцінювання представниками судових органів, виходячи з відповідності таких повноважень суду принципу верховенства права. Це забезпечується, зокрема, відповідним обґрунтуванням обраного рішення у процесуальному документі суду тощо.

Призначаючи ОСОБА_4 зазначене вище покарання за ч.1 ст.121 КК України, суд виходить із того, що воно є достатнім для виправлення обвинуваченого, для запобігання вчиненню ним нових злочинів та таким, що відповідає його особі, справедливим, а також є достатнім для досягнення передбачених ч.2 ст.50КК України цілей покарання, та відповідає принципу верховенства права.

Щодо особи обвинуваченого ОСОБА_4 суд враховує зокрема те, що обвинувачений раніше не судимий має постійне місце проживання, ставлення обвинуваченого до вчиненого, проходження ним лікування від алкогольної залежності, також враховуючи думку потерпілої, яка прохала суд не позбавляти його свободи, суд приходить до переконання про можливість виправлення і перевиховання обвинуваченого ОСОБА_4 без ізоляції від суспільства, призначення покарання в межах статті, за якою він притягується до відповідальності.

Саме таке покарання на думку суду буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого ОСОБА_4 та попередження вчинення нових кримінальних правопорушеннь

Запобіжний захід стосовно ОСОБА_4 до набрання вироком законної сили залишити попередній домашній арешт.

Долю речових доказів вирішити відповідно до ст.100 КПК України.

Судові витрати по справі відсутні.

Керуючись ст. ст. 373,374 КПК України, суд,-

УХВАЛИВ :

ОСОБА_4 визнати винним та призначити покарання: за ч.1 ст. 121 КК України у виді позбавлення волі строком на 5 /п`ять/ років.

Відповідно ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного судом покарання з випробуванням, встановивши 3/три/ роки іспитового строку.

Відповідно до ст. 76 КК України, впродовж іспитового строку на ОСОБА_4 покласти обов`язки:

1)періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

2)повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 91-1 КПК України Направити ОСОБА_4 до закладу, який проводить індивідуальну роботу з особами, які скоїли насильство в сім`ї Департамент у справах сімей та дітей Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області (м. Кременчук, пл. Перемоги, буд. 2) для проходження програми для кривдників, передбаченої Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» - строком на два /2/ місяця.

Запобіжний захід ОСОБА_4 до набрання вироком законної сили залишити у виді домашнього арешту за місцем проживання у період часу : з 21:00 години до 06:00 години.

Речові докази по справі відповідно до ст.100 КПК України, а саме: гумовий ущільнювач з нашаруванням РБК, упакований в паперовий конверт НПУ; змив РБК та контрольний змив, зразок матеріалу, упаковані в паперовий конверт НПУ; фрагмент паперу з рукописними написами, упакований в сейф-пакет №SRI1230487; виріз шпалер із нашаруванням РБК, упакований в паперовий конверт НПУ; наволочка із нашаруванням РБК, упакована в паперовий конверт НПУ; виріз з підковдри із нашаруванням РБК, упакований в паперовий конверт НПУ; рушник білого кольору із нашаруванням РБК, упакований в паперовий конверт НПУ, які передані до камери зберігання речових доказів при ВП № 1 Кременчуцького ВП ГУНП в Полтавській області знищити.

Вирок може бути оскаржений до Полтавського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Крюківський районний суд м. Кременчука Полтавської області протягом 30 діб з дня його проголошення.

Головуючий суддя: ОСОБА_1