Справа № 570/2607/25
номер провадження 1-в/570/246/2025
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 серпня 2025 року м. Рівне

Рівненський районний суд Рівненської області в особі судді ОСОБА_1 , з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , представника ВЦ № 131 ОСОБА_4 , засудженого ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Рівненського районного суду Рівненської області в режимі відеоконференції подання начальника Державної установи "Городоцький виправний центр № 131" про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання засудженого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродж. та реєстр. прож. АДРЕСА_1 , з середньою спеціальною освітою, до засудження не працював, розлученого, раніше притягався до кримінальної відповідальності

1) 03.03.2004 р. Луцьким міським судом Волинської області за ч. 1 ст. 115 Кримінального кодексу України (далі - КК) на 10 років позбавлення волі; 28.10.2010 р. звільнений умовно-достроково на 2 роки 03 місяці 19 днів,

2) 04.03.2021 р. Ківерцівським районним судом Волинської області за ч. 2 ст. 121 КК України на 8 років 6 місяців позбавлення волі, (https://reyestr.court.gov.ua/Review/95311343)

01.02.2024 р. Менським районним судом Чернігівської області замінено невідбуту частину покарання за вказаним вироком у виді позбавлення волі строком 04 роки 02 місяці 14 днів більш м`яким у виді обмеження волі (https://reyestr.court.gov.ua/Review/116696382)

в с т а н о в и в:

У зазначеному поданні вказано про нявність підстав для умовно-дострокового звільнення від відбування покарання засудженого ОСОБА_5 відповідно до ст. 81 КК.

В судовому засіданні прокурор не заперечив проти подання.

Представник установи виконання покарань просив задовольнити подання, з підстав та обгрунтувань наведених у ньому, підтвердив вказані у ньому відомості.

Засуджений ОСОБА_5 пояснив щодо своєї поведінки в період відбування покарання, зокрема щодо відсутності адміністративних стягнень та наявності заохочень, також щодо інших обставин. Просив звільнити його умовно-дострокового від відбування покарання.

Заслухавши міркування учасників судового розгляду, дослідивши подання та додані документи та матеріали, суд приходить до наступного висновку.

Згідно положень ч. 1 ст. 74 КК, звільнення засудженого від покарання або подальшого його відбування, може застосовуватися тільки судом у випадках, передбачених цим Кодексом. Відповідно до положень ст. 81 КК, до осіб, що відбувають покарання у виді позбавлення волі, обмеження волі, може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення та після фактичного відбуття засудженим відповідної частини строку покарання призначеного судом.

Із матеріалів справи встановлено, що вперше ОСОБА_5 був засуджений 03.03.2004 р. Луцьким міським судом Волинської області за ч. 1 ст. 115 КК (умисне вбивство) на 10 років позбавлення волі; 28.10.2010 р. звільнений умовно-достроково на 2 роки 03 місяці 19 днів.

Після цього, 14-15 жовтня 2019 р. ОСОБА_5 знову вчинив тяжкий злочин проти життя та здоров`я особи, що спричинило смерть людини.

За змістом вироку Ківерцівського районного суду Волинської області від 04.03.2021 р. за ч. 2 ст. 121 КК України (на даний час відбуває покарання за уим вироком) - з 18:00 год. 14.10.2019 р. до 06:00 год 15.10.2019 р. ОСОБА_5 знаходячись в будинку в смт. Цумань, Ківерцівського району, Волинської області, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, усвідомлюючи значення і суспільно-небезпечний характер своїх дій, керуючись метою умисного протиправного заподіяння тяжких тілесних ушкоджень іншій людині, під час словесного конфлікту, який раптово виник на ґрунті особистих неприязних стосунків, умисно наніс не менше 5 ударів руками та ногами по тілу та 1 удар дерев`яною табуреткою в голову М., чим спричинив потерпілому тяжкі тілесні ушкодження, як такі, що спричинили масивну крововтрату, є небезпечними в момент заподіяння та у даному випадку стали причиною смерті потерпілого

ОСОБА_6 вину ОСОБА_5 не визнав, заперечував свою причетність до вчиненого.

За вироком суд визнав неправдивими показання ОСОБА_5 про нанесення іншими особами тілесних ушкоджень потерпілому та отримання потерпілим тілесних ушкоджень від ударів при падінні об виступаючі частини меблів. Зазначено, що такі показання суд розцінив, як спосіб захисту ОСОБА_5 з метою уникнення відповідальності за вчинення тяжкого злочину.

Також суд врахував поведінку ОСОБА_5 після спричинення ним потерпілому ОСОБА_7 тяжких тілесних ушкоджень, якому не була надана своєчасно медична допомога, з вини ОСОБА_5 , який заборонив присутньому на місці події ОСОБА_8 виходити з будинку та викликати швидку медичну допомогу, що могло б врятувати життя М.

За вчинення злочину передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України ОСОБА_5 визнаний винним та призначено йому покарання у виді позбавлення волі на строк 8 років 6 місяців Строк покаранняз 15.10.2019 року. Вирок набрав законної сили 26.08.2019 року (https://reyestr.court.gov.ua/Review/95311343).

26.08.2019 р. Волинський апеляційний суд відмовив у задоволенні апеляційних скарг ОСОБА_5 (про скасування вироку та новий розгляд) та його захисника (про скасування вироку та виправдування). Апеляційний суд зазначив про безпідставність доводів ОСОБА_5 та його захисника в апеляційних скаргах, правильність висновків суду І інстанції та відсутність підстав для скаусвання вироку. Вирок суду І інстанції залишено без змін (https://reyestr.court.gov.ua/Review/99232642).

02.06.2022 р. Верховний Суд колегією Касаційного кримінального суду повернув засудженому ОСОБА_5 його касаційну скаргу на судові рішення щодо нього.

Зазанчено у постанові Верховним Судом, що касаційна скарга засудженого з доповненнями містить ретельний опис подій упровадженні із висновками про їх невідповідність фактичним обставинам, власною оцінкою обставин справи та оцінкою доказів. Однак, неповнота судового розгляду, невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження, неналежна, на думку засудженого, оцінка доказів, не є предметом розгляду суду касаційної інстанції.

За змістом постанови Верховного Суду, засудженим не наведено підстав, передбачених ст. 438 КПК України для зміни чи скасування постановлених судових рішень. Тобто укасаційній скарзі та доповненнях до неї незазначено, які саме істотні порушення кримінального процесуального закону чи неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність допущено при розгляді кримінального провадження, які можуть бути предметом касаційного розгляду (https://reyestr.court.gov.ua/Review/104583147).

У даному випадку звертається увага на наявність ознак не лише послідовного та наполегливого невизнання засудженим ОСОБА_5 своєї винуватості у вчиненні ним вказаного тяжкого злочину, але й відсутність щирого каяття, та намагання ОСОБА_5 всіляко домогтися уникнення відповідальності за вчинене ним (умисне нанесення ним тяжких тілесних ушкоджень, що спричинило смерть потерпілого).

Крім того, новий тяжкий злочин, що спричинив смерть людини, був вчинений ОСОБА_5 14-15 жовтня 2019 р., менше ніж за рік після закінчення строків судимості, визначених п. 9 ч. 1 ст. 89 КК, за вчинений ОСОБА_5 особливо тяжкий злочин (умсине вбивство), оскільки ОСОБА_5 був достроково звільнений від відбування покарання 28.10.2010 р., а строк погашення судимості обчислюється відповідно до ч. 3 ст. 90 КК з дня дострового звільнення.

Щодо відбування покарання ОСОБА_5 .

Судовий розгляд питання про заміну умовно-дострокове звільнення справляє великий виховний і запобіжний вплив як на самого засудженого, так і на інших осіб. Суди під час судового засідання у справах цієї категорії повинні приділяти особливу увагу поясненням засудженого, представників органу, який відає виконанням покарання. Зокрема, слід ретельно з`ясовувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених виправно - трудової установи, а також його наміри щодо прилучення до суспільно корисної праці.

Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливе лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. Висновок щодо виправлення засудженого повинен базуватися на врахуванні даних про його поведінку в цілому та ставленню до праці за весь період знаходження у виправній установі, а не за час, що безпосередньо передує розгляду подання.

Із матеріалів доданих до подання встановлено, що що початок строку відбування покарання засудженого ОСОБА_5 15.10.2019 р., 2/3 строку - 29.04.2025 р., кінець строку - 15.04.2028 р. На даний час невідбута частина покарання становить 2 роки 5 місяців 11 днів обмеження волі.

Під час тримання в ДУ «Луцький слідчий ізолятор» ОСОБА_5 один раз притягався до дисциплінарної відповідальності (стягнення у виді догани погашене) за встановлення міжкамерного зв`язку. Заходи заохочення не застосовувались.

В період відбування покарання у ДУ "Менська виправна колонія № 91", засуджений ОСОБА_5 характеризувався позитивно, до дисциплінарної відповідальності не притягався, отримав два заохочення.

26.04.2024 р. після заміни покарання більш м`яким, засуджений ОСОБА_5 прибув до ДУ "Городоцький виправний центр № 131". За змістом характеристик із виправного центру, та враховуючи уточненння із пояснень представника установи виконання покарань в судовому засіданні, з`ясовано,що засуджений раніше залучався до праці на контрагентському ТОВ "Одек Україна" та на даний час в установі на дільниці з виготовлення МПП.Приймає участь у програмі диференційованого виховного впливу на засуджених за напрямком "Підготовка до звільнення". На оперативно-профілактичних обліках установи не перебуває. Також засуджений за сумлінну поведінку та ставлення до праці у виправному центрі отримав п`ять заохочень, до дисциплінарної відповідальності не притягався. Комісією ДУ "Городоцький ВЦ № 131" 20.05.2025 р. засуджений ОСОБА_5 був визнаний таким, що довів своє виправлення та заслуговує на умовно-дострокове звільнення від відбування поккарання. Згідно висновку щодо ступеня виправлення засудженого (за підсумком, загальним балом - 86) розділів ІІ-ІV): засуджений довів своє виправлення та має бути представлений до умовно-дострокового звільнення від відбування покарання, згідно ст. 81 КК. Також згідно характеристики визначено, що є можливою зміна поведінки засудженого під впливом оточення, та встановлено ризик вчинення повторного кримінального правопорушення як низький, та ризик ймовірної небезпеки для суспільства як середній.

Частинами 1, 3 ст. 6 КВК України визначено, що виправлення засудженого - це процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки. Належна поведінка засудженого є для нього обов`язком впродовж всього строку відбування покарання. Процес виправлення та перевиховання має бути постійним та послідовним.

У даному випадку, беручи до уваги залучення засудженого до праці та наявність у нього заохочень, суд вважає можливим погодитись із доводами наведеними в поданні про те, що засуджений став на шлях виправлення. При цьому, вбачається, що вказаний процес виправлення засудженого є таким, що триває та на даний час не може вважатися успішно завершеним повністю. Тому зазначається про відсутність підстав для застосування до засудженого положень статті 81 КК про умовно-дострокове звільнення.

За змістом характеристики та в судовому засіданні засуджений зазначив про визнання ним на даний час своєї винуватості, однак таке визнання у даному випадку суд вважає суто формальним та таким, що надається засудженим виключно задля отримання можливості скористатись у будь-який спосіб пільгою, передбаченою ст. 81 КК, та не нести в повній мірі усю відповідальність за вчинений злочин, та в такий спосіб уникнути відбування усього строку покарання.

У даній справі для ретельного з`ясовання ставлення засудженого до вчиненого злочину, приділяється особлива увага поясненням засудженого в судовому засіданні щодо обставин події вчинення ним злочину, які він вважає "випадковістю, збігом обставин через перебування його не в тому місці", а не наслідком його умисних та протиправних дій, що спричинило смерть людини. Такі пояснення засудженого вказують на його намагання й надалі відсторонитися від вчиненого ним злочину та відсутність прийняття ним на себе усієї відповідальність за вчинений злочин, яким спричинено смерть людини. Вказане у сукупності унеможливлює об`єктивно та в повній мірі підтвердити наявність у засудженого ОСОБА_5 на даний час дійсного щирого каяття, що в свою чергу унеможливлює об`єктивно та в повній мірі визначити успішність процесу виправлення засудженого та повну заврешеність такого процесу на даний час, а також і можливості умовно-дострокового звільнення. Наведене вказує про помилковість доводів у вказаних у поданні про повну доведеність засудженим ОСОБА_5 свого виправлення.

Статтею 81 КК визначено право суду, а не покладається на нього обов`язок, щодо умовно-дострокового звільнення засуджених від відбування покарання. При вирішенні питання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, суд також враховує призначений вироком суду вид та строк покарання, тривалість невідбутого строку покарання.

При прийнятті такого рішення суд враховує також і те, що призначене засудженому ОСОБА_5 покарання, як захід примусу застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні злочину та полягає в передбаченому законом порядку позбавленні чи обмеженні прав і свобод засудженого. Через дотримання засад призначення покарання було реалізовано принципи справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання. Справедливість покарання визначається з урахуванням інтересів усіх суб`єктів кримінально-правових відносин, а також інших осіб з погляду підвищення рівня їх безпеки шляхом запобігання вчиненню нових злочинів і надання підстав правомірно очікувати відповідну протиправному діянню реакцію держави, що є важливим чинником юридичної захищеності людини.

Із урахуванням наведеного подання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання засудженого ОСОБА_5 не підлягає до задоволення.

Керуючись ст. 74, 81 КК України, ст.ст. 537, 539, 369, 372 КПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Відмовити в задоволенні подання Державної установи "Городоцький виправний центр № 131" щодо засудженого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про умовно-дострокове звільнення від відбування невідбутої частини покарання призначеного 04.03.2021 р. Ківерцівським районним судом Волинської області за ч. 2 ст. 121 КК України та заміненого згідно ст. 82 КК України більш м`яким 01.02.2024 р. Менським районним судом Чернігівської області - у виді обмеження волі строком 2 роки 5 місяців 11 днів.

Копію ухвали направити сторонам для відома.

Ухвала може бути оскаржена до Рівненського апеляційного суду через Рівненський районний суд Рівненської області протягом семи днів з дня її оголошення, в порядку ст. 395 КПК України.

Суддя ОСОБА_1