ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 536/789/23 Номер провадження 11-кп/814/448/25Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 вересня 2025 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду в складі:

головуючого суддіОСОБА_2 ,
суддівОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
з секретарем з участю прокурора обвинуваченогоОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Полтава кримінальне провадження №0001035 за апеляційною скаргою першого заступника керівника Полтавської обласної прокуратури ОСОБА_8 на вирок Кременчуцького районного суду Полтавської області від 12 червня 2023 року,

ВСТАНОВИЛА:

Цим вироком ОСОБА_7 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Новокуйбишевськ Російської Федерації, мешканець АДРЕСА_1 , громадянин України, з середньою освітою, одружений, пенсіонер,

визнаний винуватим та засуджений за ч.1 ст.309 КК України на 1 (один) рік обмеження волі.

На підставі ст.75 КК України звільнений від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 (один) рік, з покладенням певних обов`язків, передбачених ст.76 цього Кодексу.

Постановлено стягнути з ОСОБА_7 на користь держави витрати за проведення судових експертиз в сумі 7170 грн.

Вирішене питання про речові докази.

Згідно з вироком суду, ОСОБА_7 визнаний винуватим у тому, що він у невстановленому місці помітив кущі дикоростучої рослини коноплі, зірвав стеблі з листками, які приніс до свого помешкання за адресою: АДРЕСА_1 , де висушив їх, подрібнив та зберігав з метою подальшого вживання.

19 квітня 2023 року під час обшуку автомобіля Volkswagen Caddy, д.н.з. НОМЕР_1 , що належить обвинуваченому, а також за вказаним місцем проживання ОСОБА_7 виявлено та вилучено особливо небезпечний наркотичний засіб "канабіс" загальною масою 68,293 грамів.

В апеляційній скарзі прокурор порушує питання про неправильне застосування судом закону України про кримінальну відповідальність, оскільки обвинувачений ОСОБА_7 досяг пенсійного віку, а тому відповідно до положень ч.3 ст.61 КК України до нього не могло бути застосовано покарання у виді обмеження волі. У зв`язку з цим прохає ухвалити новий вирок, яким призначити обвинуваченому покарання за ч.1 ст.309 КК України у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 грн.

Заслухавши доповідь судді, думку прокурора, який підтримав доводи апеляційної скарги та водночас вважав, що помилку суду можливо виправити шляхом зміни вироку, пояснення обвинуваченого, який не заперечував проти доводів прокурора, дослідивши матеріали провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до такого.

Висновки суду про винуватість ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення за наведених у вироку обставин та кваліфікація його дій за ч.1 ст.309 КК України в апеляційній скарзі не спростовуються.

Разом з тим, призначаючи покарання, суд неправильно застосував закон України про кримінальну відповідальність та порушив правила призначення покарання, про що обґрунтовано наголошує прокурор в апеляційній скарзі.

Відповідно до вимог п.4 ч.1 ст.409 КПК України підставою для скасування або зміни судового рішення є, зокрема, неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.

Згідно з п.2 ч.1 ст.413 КПК України неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, що тягне за собою скасування або зміну судового рішення, є застосування закону, який не підлягає застосуванню.

Приписами ч.3 ст.61 КК України встановлено, що обмеження волі не застосовується до осіб, що досягли пенсійного віку.

Як вбачається з матеріалів провадження, ОСОБА_7 народився ІНФОРМАЦІЯ_2 і на час постановлення вироку досяг пенсійного віку, що ніким із учасників провадження не заперечується.

Відповідно до ч.1 ст.26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року.

За таких обставин призначення ОСОБА_7 покарання у виді обмеження волі є неприпустимим.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 07 грудня 2021 року у справі №617/775/20 дійшла висновку, що зміна за результатами розгляду апеляційної, касаційної скарги покарання у виді позбавлення чи обмеження волі, від відбування якого особу було звільнено з випробуванням на підставі ст.75 КК України, на штраф не є погіршенням правового становища обвинуваченого, засудженого.

Адже, звільнення від відбування покарання з випробуванням має умовний характер: призначений захід примусу хоча й не застосовується, однак у перспективі особа звільняється від його відбування за умови виконання встановлених судом обов`язків протягом іспитового строку. Упродовж цього строку засуджений піддається заходам системного контролю за його поведінкою, які становлять втручання держави у сферу приватного життя людини і передбачають низку обмежень її особистих прав. Правовим наслідком невиконання відповідних обов`язків згідно із ч.2 ст.78 КК України є направлення особи судом для відбування призначеного покарання.

Натомість покарання у виді штрафу вичерпується необхідністю сплати грошового стягнення і не передбачає покладення на засудженого будь-яких додаткових обов`язків, заборон чи обмежень. Та обставина, що виконання стягнення шляхом одноразового платежу в окремих випадках може становити для особи значний матеріальний тягар, компенсується нормативно закріпленим обов`язком суду дослідити майновий стан винного та можливістю розстрочення виплати штрафу (ч. 4 ст. 53 КК України).

Ураховуючи наведене, беручи до уваги конкретні обставини провадження, його наслідки, всі дані про особу обвинуваченого, колегія суддів вважає за можливе застосувати до ОСОБА_7 покарання у виді мінімального штрафу, передбаченого в даному випадку кримінальним законом, про що прохає прокурор в апеляційній скарзі.

Оскільки призначення апеляційним судом покарання у виді штрафу замість обмеження волі зі звільненням від його відбування з випробуванням на підставі ст. 75 КК України не є ані «застосуванням більш суворого покарання», ані «неправильним звільненням від відбування покарання» чи «іншим погіршенням становища обвинуваченого» в розумінні кримінального закону, таке рішення не вимагає у відповідності до ст.420 КПК України скасування у відповідній частині вироку суду першої інстанції і постановлення нового вироку і має бути постановлене у формі ухвали.

Отже, апеляційна скарга прокурора підлягає до задоволення.

Керуючись статтями 404, 405, 407, 409, 413 та 418 КПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу першого заступника керівника Полтавської обласної прокуратури ОСОБА_8 задовольнити.

Вирок Кременчуцького районного суду Полтавської області від 12 червня 2023 року щодо ОСОБА_7 змінити.

Призначити ОСОБА_7 за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.309 КК України, покарання у виді штрафу в розмірі 1000 (однієї тисячі) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 гривень.

В іншій частині вирок суду залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення.

Касаційна скарга на судове рішення може бути подана протягом трьох місяців з дня проголошення безпосередньо до суду касаційної інстанції.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4