КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 757/6873/25-к Слідчий суддя в суді першої інстанції - ОСОБА_1
Провадження № 11-сс/824/2563/2025 Суддя-доповідач у суді апеляційної інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 червня 2025 року Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого судді: ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі судового засідання - ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали провадження за апеляційною скаргою представника Приватного акціонерного товариства «ВФ Україна» - адвоката ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 13 лютого 2025 року про арешт майна,

за участю:

прокурора ОСОБА_7 ,

представника ПрАТ «ВФ Україна» ОСОБА_6 ,

в с т а н о в и л а :

Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 13.02.2025 року задоволено клопотання прокурора відділу організації та криміналістичного супроводження процесуального керівництва Департаменту організації, процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення у кримінальних провадженнях про злочини, вчинені у зв`язку із масовими протестами у 2013-2014 роках, Офісу Генерального прокурора ОСОБА_8 про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000158 від 02.04.2022 року.

Накладено арешт на майно ПрАТ «ВФ Україна» (), що розташоване в м. Київ, вул. Лейпцизька, 15, а саме носії інформації (жорсткі диски, сервера, тощо) в частині знищення, пошкодження, зміни, перетворення інформації за період з 24.02.2022 по 01.04.2022, а саме:

- про вхідні і вихідні з`єднання всіх абонентських номерів на території України із зазначенням дати та часу таких з`єднань, тривалості, абонентських номерів, з якими вони відбулись, а також серійного номеру мобільного пристрою (IMEI - міжнародний ідентифікатор мобільного обладнання), з яким використовувались зазначені абонентські номери;

- про відправлені і отримані текстові та інші повідомлення (SMS-повідомлення, MMS-повідомлення) з цих номерів із зазначенням дати та часу відправлення, одержання, абонентських номерів, з яких вони надійшли чи на які направлялись;

- про місця знаходження абонентських номерів із зазначенням адрес базових станцій (споруд зв`язку), азимуту та дистанцій до них під час телефонних з`єднань та одержання, відправлення повідомлень.

Заборонено будь-яким службовим та посадовим особам ПрАТ «ВФ Україна» (), що розташоване в м. Київ, вул. Лейпцизька, 15, розпоряджатися всіма носіями інформації (жорсткі диски, сервера, тощо) в частині знищення, пошкодження, зміни, перетворення інформації за період з 24.02.2022 по 01.04.2022, а саме:

- про вхідні і вихідні з`єднання всіх абонентських номерів на території України із зазначенням дати та часу таких з`єднань, тривалості, абонентських номерів, з якими вони відбулись, а також серійного номеру мобільного пристрою (IMEI - міжнародний ідентифікатор мобільного обладнання), з яким використовувались зазначені абонентські номери;

- про відправлені і отримані текстові та інші повідомлення (SMS-повідомлення, MMS-повідомлення) з цих номерів із зазначенням дати та часу відправлення, одержання, абонентських номерів, з яких вони надійшли чи на які направлялись;

- про місця знаходження абонентських номерів із зазначенням адрес базових станцій (споруд зв`язку), азимуту та дистанцій до них під час телефонних з`єднань та одержання, відправлення повідомлень.

Не погоджуючись із зазначеною ухвалою, представник ПрАТ «ВФ Україна» - адвокат ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 13.02.2025 року по справі №757/6873/25-к і постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання прокурора відділу організації та кримінального супроводження процесуального керівництва Департаменту організації, процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення у кримінальних провадженнях про злочини, вчинені у зв`язку із масовими протестами у 2013 - 2014 роках Офісу генерального прокурора про арешт майна ОСОБА_8 про арешт майна.

Обґрунтовуючи доводи апеляційної скарги, апелянт зазначає, що слідчий суддя, задовольняючи клопотання, дійшов висновку, що існують підстави, передбачені статтею 170 Кримінального процесуального кодексу України, для накладення арешту, тому з метою забезпечення кримінального провадження, враховуючи правову підставу для арешту майна та наслідки арешту майна, клопотання задовольнив.

ПрАТ «ВФ Україна» з таким рішенням слідчого судді погодитися не може.

Апелянт зауважує, що в обґрунтування оскаржуваного рішення, слідчий суддя посилається на норми ст. ст.1, 34, 39, Закону України «Про телекомунікації».

Разом із тим, вищевказаний Закон України «Про телекомунікації» втратив чинність на підставі Закону № 1089-ІХ від 16.12.2020 року.

На сьогодні ж, відносини у сферах електронних комунікацій та радіочастотного спектра щодо надання та отримання електронних комунікаційних послуг, постачання та доступу до електронних комунікаційних мереж, забезпечення конкуренції на ринках електронних комунікацій, а також щодо користування радіочастотним спектром, ресурсами нумерації та захисту прав користувачів послуг регулюються Законом України «Про електронні комунікації».

Зазначає, що як на правову підставу для звернення з клопотанням, прокурор посилається на п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України, згідно якого арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.

Відповідно до ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому

пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або

юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям,

зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Разом з тим, жодних об`єктивних даних, які б підтверджували, що на майно ПрАТ «ВФ Україна» (), що розташоване в м. Київ, вул. Лейпцизька, 15, а саме носії інформації (жорсткі диски, сервера, тощо) є предметом, доказом злочину, набуті злочинним шляхом або містить інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, отримані внаслідок вчинення кримінального правопорушення, зі змісту ухвали не вбачається.

Адвокат зазначає, що слідчим суддею не наведено у змісті ухвали жодного належного і допустимого доказу, що майно ПрАТ «ВФ Україна» (), що розташоване в м. Київ, вул. Лейпцизька, 15, а саме носії інформації (жорсткі диски, сервера, тощо) дійсно може бути речовим доказом у кримінальному провадженні.

Оскаржуваною ухвалою не визначено кола осіб, інформація про телефонні з`єднання яких має значення для розслідування кримінального провадження.

Посилається на те, що оскаржуваною ухвалою накладено арешт на майно ПрАТ «ВФ Україна» (), що розташоване в м. Київ, вул. Лейпцизька, 15, а саме носії інформації (жорсткі диски, сервера, тощо) в частині знищення, пошкодження, зміни, перетворення інформації за період з 24.02.2022 по 01.04.2022, саме: про вхідні і вихідні з`єднання всіх абонентських номерів на території України.

На переконання ПрАТ «ВФ Україна» виконання оскаржуваної ухвали може призвести до того, що необмежене коло осіб отримає доступ до вхідних і вихідних дзвінків, sms-повідомлень, послуг передачі даних зокрема працівників органів національної поліції, працівників органів прокуратури, СБУ, НАБУ, ДБР, САП, народних депутатів, міністрів, суддів, адвокатів, іноземних громадян, Президента України, Генерального прокурора та інших як фізичних так і юридичних осіб, зокрема і слідчого судді Печерського районного суду міста Києва, який постановив дану ухвалу, що в свою чергу може призвести до шкоди, яка в рази перевищує потреби досудового розслідування.

Представник ПрАТ «ВФ Україна» вважає, що на цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування не виправдовують таке втручання у права та інтереси ПрАТ «ВФ Україна» і при вказаних обставинах явно порушуватиметься справедливий баланс між інтересами ПрАТ «ВФ Україна», гарантованими законом і завданням цього кримінального провадження, що у свою чергу нівелює накладення арешту на майно з метою забезпечення збереження речових доказів, як наслідок слідчий суддя повинен був відмовити у задоволенні клопотання про накладення арешту, оскільки, як вбачається з ухвали слідчого судді, відсутні відомості, які б переконливо свідчили про необхідність накладення арешту.

Посилається і на те, що зміст оскаржуваної ухвали свідчить про те, що суддею не встановлено яким саме критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України, у кримінальному провадженні, в межах якого подано клопотання, відповідає майно, на яке накладено арешт, слідчий суддя формально підійшов до розгляду клопотання прокурора.

Заслухавши доповідь судді, вислухавши доводи представника ОСОБА_6 в інтересах ПрАТ «ВФ Україна», який підтримав апеляційну скаргу з наведених у ній підстав, думку прокурора ОСОБА_7 , який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, дослідивши матеріали, які надійшли з суду першої інстанції, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Як убачається із наданих до суду апеляційної інстанції матеріалів судового провадження, слідчими Управління з розслідування злочинів, вчинених у зв`язку із масовими протестами у 2013-2014 роках, Державного бюро розслідувань проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000158, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч. 2, 3 ст. 332, ч.ч. 3, 4 ст. 358 КК України, щодо вчинення в період лютого-березня 2022 року в умовах воєнного стану організованою групою у складі співробітників Національної поліції України, Державної прикордонної служби України та Державної митної служби України, а також цивільних осіб, незаконного переправлення громадян через державний кордон України, поєднаного з використанням службовими особами свого службового становища, вчиненого щодо кількох осіб, повторно.

У вказаному кримінальному проваджені повідомлено про підозру заступнику начальника Берегівського РВП ГУНП в Закарпатській області ОСОБА_9 , працівникам ДПСУ ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , працівнику Закарпатської митниці ОСОБА_12 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 332 КК України, ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 та ОСОБА_19 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 332 КК України, а також ОСОБА_20 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України.

13.02.2025 року (клопотання датоване 11.02.2025 року) прокурор відділу організації та криміналістичного супроводження процесуального керівництва Департаменту організації, процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення у кримінальних провадженнях про злочини, вчинені у зв`язку із масовими протестами у 2013-2014 роках, Офісу Генерального прокурора ОСОБА_8 звернувся до слідчого судді Печерського районного суду м. Києва з клопотанням про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000158 від 02.04.2022 року.

На обґрунтування вимог клопотання прокурор посилався на те, що зазначене кримінальне провадження є резонансним та особливо складним, результати розслідування якого мають виняткове значення для суспільства.

У ході розслідування виникає необхідність у отриманні в операторів телекомунікацій інформації про з`єднання абонентів, термін зберігання якої обмежений і у більшості випадків не зберігається операторами понад три роки.

Розслідування вищезазначеного кримінального провадження - це постійно триваючий процес, пов`язаний із проведенням великої кількості слідчих (розшукових) дій, спрямованих на отримання (збирання) доказів, перевірку вже отриманих доказів у кримінальному провадженні.

При цьому, інформація про з`єднання абонентів за період з 24.02.2022 по 01.04.2022, якою володіють оператори телекомунікацій, має важливе значення для встановлення осіб, причетних до вчинення конкретних кримінальних правопорушень, свідків та інших обставин, які сприяють розкриттю злочинів.

Зокрема, перевірка показань свідків, перевірка осіб на причетність до вчинення кримінального правопорушення, зумовлює необхідність отримання в операторів телекомунікацій інформації про з`єднання абонента, після опрацювання якої, встановивши коло спілкування, можна встановити нових свідків подій, свідків вчинення кримінальних правопорушень, а також осіб, причетних до вчинення кримінальних правопорушень.

Таким чином, на даний час орган досудового розслідування з об`єктивних причин не може визначитися із конкретним колом осіб, інформація про телефонні з`єднання яких буде мати значення для розслідування.

Так, Офісом Генерального прокурора направлено запит про надання міжнародної правової допомоги до компетентних органів Угорщини щодо встановлення осіб та автотранспортних засобів, які у вказаний період перетнули кордон з Угорщиною.

По отриманню зазначеної інформації вона підлягає ґрунтовному опрацюванню, шляхом співставлення з інформацією про телефонні з`єднання осіб, які незаконно перетинали кордон, з метою встановлення інших фігурантів, які були залучені до організації такого незаконного переправлення через кордон України.

Враховуючи викладене, виникла обґрунтована необхідність в збереженні у первісному вигляді інформації за період з 24.02.2022 по 01.04.2022, яка знаходиться у володінні ПрАТ «ВФ Україна» на різного роду носіях інформації (жорсткі диски, сервера, тощо), а саме: про вхідні і вихідні з`єднання всіх абонентських номерів на території України із зазначенням дати та часу таких з`єднань, тривалості, абонентських номерів, з якими вони відбулись, а також серійного номеру мобільного пристрою (1МЕІ - міжнародний ідентифікатор мобільного обладнання), з яким використовувались зазначені абонентські номери; про відправлені і отримані текстові та інші повідомлення (SMS- повідомлення, ММS-повідомлення) з цих номерів із зазначенням дати та часувідправлення, одержання, абонентських номерів, з яких вони надійшли чи на які направлялись; про місця знаходження абонентських номерів із зазначенням адрес базових станцій (споруд зв`язку), азимуту та дистанцій до них під час телефонних з`єднань та одержання, відправлення повідомлень.

Оператором телекомунікацій згідно ч. 1 ст. 1 Закону України «Про телекомунікації» є суб`єкт господарювання, який має право на здійснення діяльності у сфері телекомунікацій із правом на технічне обслуговування та експлуатацію телекомунікаційних мереж.

Згідно ч. 1 ст. 34 Закону України «Про телекомунікації» оператори, провайдери телекомунікацій повинні забезпечувати і нести відповідальність за схоронність відомостей щодо споживача, отриманих при укладенні договору, наданих телекомунікаційних послуг, у чому числі отримання послуг, їх тривалості, змісту, маршрутів передавання тощо.

У той же час, відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 39 Закону України «Про телекомунікації» оператори телекомунікацій зобов`язані зберігати записи про надані телекомунікаційні послуги протягом строку позовної давності, визначеного законом, та надавати інформацію про надані телекомунікаційні послуги в порядку, встановленому законом.

Частиною 1 статті 257 Цивільного кодексу України передбачено, що загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Таким чином, строк зберігання оператором телекомунікацій ПрАТ «ВФ Україна» (), що розташоване в м. Київ, вул. Лейпцизька, 15, вищезазначеної інформації закінчується відповідно у період лютого-травня 2025 року. Знищення вказаної інформації, яка може бути використана як докази, зашкодить досудовому розслідуванню у кримінальному провадженні та подальшому судовому розгляду, а також може призвести до непередбачуваних негативних наслідків.

Зазначені вище обставини мають суттєве значення для кримінального провадження. Без їх отримання неможливо всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, встановити всіх осіб, причетних до вчинення вищевказаних злочинів, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних процесуальних рішень.

У клопотанні прокурора зазначено, що всі носії інформації (жорсткі диски, сервера, тощо), які знаходяться у володінні ПрАТ «ВФ Україна», та на яких міститься інформація за період з 24.02.2022 по 01.04.2022 року про вхідні і вихідні з`єднання всіх абонентських номерів на території України із зазначенням дати та часу таких з`єднань, тривалості, абонентських номерів, з якими вони відбулись, а також серійного номеру мобільного пристрою (ІМЕІ - міжнародний ідентифікатор мобільного обладнання), з яким використовувались зазначені абонентські номери, про відправлені і отримані текстові та інші повідомлення (SMS-повідомлення, MMS-повідомлення) з цих номерів із зазначенням дати та часу відправлення, одержання, абонентських номерів, з яких вони надійшли чи на які направлялись, про місця знаходження абонентських номерів із зазначенням адрес базових станцій (споруд зв`язку), азимуту та дистанцій до них під час телефонних з`єднань та одержання, відправлення повідомлень, є речовими доказами у вказаному кримінальному провадженні.

Згідно ч. 11 ст. 170 КПК України заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

На даний час беззаперечно встановлено, що вищезазначена інформація буде знищена, а тому з метою виконання завдань кримінального провадження, передбачених ст. 2 КПК України, зокрема щодо забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду, виникла необхідність в арешті та збереженні вищевказаної інформації.

Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 13.02.2025 задоволено клопотання прокурора відділу організації та криміналістичного супроводження процесуального керівництва Департаменту організації, процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення у кримінальних провадженнях про злочини, вчинені у зв`язку із масовими протестами у 2013-2014 роках, Офісу Генерального прокурора ОСОБА_8 про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000158 від 02.04.2022 року.

Накладено арешт на майно ПрАТ «ВФ Україна» (), що розташоване в м. Київ, вул. Лейпцизька, 15, а саме носії інформації (жорсткі диски, сервера, тощо) в частині знищення, пошкодження, зміни, перетворення інформації за період з 24.02.2022 по 01.04.2022, а саме:

- про вхідні і вихідні з`єднання всіх абонентських номерів на території України із зазначенням дати та часу таких з`єднань, тривалості, абонентських номерів, з якими вони відбулись, а також серійного номеру мобільного пристрою (IMEI - міжнародний ідентифікатор мобільного обладнання), з яким використовувались зазначені абонентські номери;

- про відправлені і отримані текстові та інші повідомлення (SMS-повідомлення, MMS-повідомлення) з цих номерів із зазначенням дати та часу відправлення, одержання, абонентських номерів, з яких вони надійшли чи на які направлялись;

- про місця знаходження абонентських номерів із зазначенням адрес базових станцій (споруд зв`язку), азимуту та дистанцій до них під час телефонних з`єднань та одержання, відправлення повідомлень.

Заборонено будь-яким службовим та посадовим особам ПрАТ «ВФ Україна» (), що розташоване в м. Київ, вул. Лейпцизька, 15, розпоряджатися всіма носіями інформації (жорсткі диски, сервера, тощо) в частині знищення, пошкодження, зміни, перетворення інформації за період з 24.02.2022 по 01.04.2022 року, а саме:

- про вхідні і вихідні з`єднання всіх абонентських номерів на території України із зазначенням дати та часу таких з`єднань, тривалості, абонентських номерів, з якими вони відбулись, а також серійного номеру мобільного пристрою (IMEI - міжнародний ідентифікатор мобільного обладнання), з яким використовувались зазначені абонентські номери;

- про відправлені і отримані текстові та інші повідомлення (SMS-повідомлення, MMS-повідомлення) з цих номерів із зазначенням дати та часу відправлення, одержання, абонентських номерів, з яких вони надійшли чи на які направлялись;

- про місця знаходження абонентських номерів із зазначенням адрес базових станцій (споруд зв`язку), азимуту та дистанцій до них під час телефонних з`єднань та одержання, відправлення повідомлень.

Постановляючи вказану ухвалу, слідчий суддя дійшов висновку про накладення арешту на майно з метою збереження речових доказів, задля забезпечення дієвості та об`єктивності розслідування у вказаному кримінальному провадженні.

З таким висновком колегія суддів погодитись не може, з огляду на наступне.

При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Зокрема, при вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та справедливого рішення слідчий суддя, згідно ст. ст. 94, 132, 173 КПК України, повинен врахувати правову підставу для арешту майна, можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні або застосування щодо нього конфіскації, в тому числі і спеціальної, наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також наслідки арешту майна для підозрюваного, третіх осіб.

Відповідні дані мають міститися і у клопотанні слідчого чи прокурора, який звертається з проханням арештувати майно, оскільки відповідно до ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, будь-яке обмеження права власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.

У своїх висновках Європейський Суд з прав людини неодноразово нагадував, що перша та найважливіша вимога статті 1 Протоколу 1 полягає в тому, що будь-яке втручання публічної влади в право на мирне володіння майном має бути законним: друге речення п. 1 дозволяє позбавлення власності лише «на умовах, передбачених законом», а п. 2 визначає, що держави мають право здійснювати контроль за користуванням майном шляхом введення в дію «законів». Більше того, верховенство права, один з фундаментальних принципів демократичного суспільства, є наскрізним принципом усіх статей конвенції (рішення у справах, «Колишній король Греції та інші проти Греції» та «Малама проти Греції»).

Згідно п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України, арешт майна є одним із видів заходів забезпечення кримінального провадження.

У відповідності до ч. 3 ст. 132 КПК України, застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження, потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора, може бути виконано завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається із клопотанням.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Згідно ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

За правилами ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 ч. 2 цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України.

Відповідно до ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддями вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

З матеріалів судового провадження вбачається, що слідчим суддею при розгляді клопотання не в повній мірі дотримані вимоги вищевказаних норм КПК України та Конвенції про захист прав та основоположних свобод.

Як убачається із матеріалів судового провадження, слідчий суддя при постановленні ухвали вийшов за межі поданого клопотання, в якому не порушувалось питання про накладення арешту у розумінні ч. 1 ст. 170 КПК України на носії інформації (жорсткі диски, сервера, тощо), належні ПрАТ «ВФ Україна».

У поданому клопотанні прокурор просив заборонити будь-яким службовим та посадовим особам ПрАТ «ВФ Україна» розпоряджатися всіма носіями інформації (жорсткі диски, сервера, тощо) в частині знищення, пошкодження, зміни, перетворення інформації за період з 24.02.2022 по 01.04.2022 року.

Разом з тим, положеннями чинного КПК України не передбачено звернення органу досудового розслідування чи прокурора із клопотанням про накладення певних заборон щодо майна, без вирішення питання про його арешт.

Однак вказані обставини залишились поза увагою слідчого судді.

Крім того, як в клопотанні про накладення арешту, так і в ухвалі слідчого судді не доведено наявність підстав для арешту носіїв інформації з метою збереження речових доказів та заборони розпорядження ними.

Викладені у клопотанні відомості не містять даних щодо осіб, яких стосується інформація, що знаходяться у володінні ПрАТ «ВФ Україна», не ідентифіковано абонентські номери, які мають відношення до вказаного кримінального провадження, та не вказано конкретного переліку носіїв інформації, на які накладено арешт.

Відсутність визначеного кола осіб, на інформацію про телефонні з`єднання яких необхідно накласти арешт, суперечить вимогам КПК України та нівелює можливість накладення арешту з метою забезпечення збереження речових доказів.

Клопотання прокурора про арешт зазначеного майна не містить обґрунтування необхідності втручання в права власності осіб, які не мають відношення до обставин кримінальних правопорушень, які розслідуються у даному кримінальному провадженні.

Не містить таких мотивів та доказів на підтвердження цього і оскаржувана апелянтом ухвала слідчого судді.

З урахуванням встановлених колегією суддів обставин, станом на день апеляційного розгляду матеріали судового провадження не містять обгрунтованих даних, які б давали розумні підстави вважати, що інформація щодо невизначеного кола абонентів, яка перебуває у володінні ПрАТ «ВФ Україна», може бути речовим доказом та мати значення у кримінальному провадженні № 0000158.

Крім того, у порушення вимог п. 6 ч. 2 ст. 173 КПК України, слідчий не надав оцінки наслідкам заборони будь-яким чином службовим та посадовим особам ТОВ ПрАТ «ВФ Україна» або будь-якій іншій особі, розпоряджатися всіма носіями інформації (жорсткі диски, сервера, тощо) в частині знищення, пошкодження, зміни, перетворення інформації за період з 24.02.2022 по 01.04.2022 року.

Постановляючи ухвалу про заборону будь-яким службовим та посадовим особам ПрАТ «ВФ Україна» розпоряджатися всіма носіями інформації (жорсткі диски, сервера, тощо) в частині знищення, пошкодження, зміни, перетворення інформації за період з 24.02.2022 по 01.04.2022 року, слідчий суддя не взяв до уваги, що такий спосіб арешту носіїв інформації, на яких може зберігатися інформація стосовно великої кількості абонентів, може потягнути за собою незаплановані фінансові витрати ПрАТ «ВФ Україна», спрямовані на забезпечення технічної можливості збереження інформації за вказаний період, призвести до надмірного обмеження правомірної підприємницької діяльності ПрАТ «ВФ Україна», та незаконного доступу до персональних даних абонентів ПрАТ «ВФ Україна» у зазначений період.

Таким чином, слідчий суддя, у порушення ст.ст. 171, 173 КПК України, не оцінив розумність і співрозмірність обмеження права власності ПрАТ «ВФ Україна» завданням кримінального провадження.

Крім того, відповідно до п.п. 7, 8 ст. 162 КПК України, до охоронюваної законом таємниці, яка міститься в речах і документах, належать: інформація, яка знаходиться в операторів та провайдерів телекомунікацій, про зв`язок, абонента, надання телекомунікаційних послуг, у тому числі отримання послуг, їх тривалості, змісту, маршрутів передавання тощо; персональні дані особи, що знаходяться у її особистому володінні або в базі персональних даних, яка знаходиться у володільця персональних даних.

Вирішуючи питання про накладення арешту із забороною будь-яким службовим та посадовим особам ПрАТ «ВФ Україна» розпоряджатися всіма носіями інформації (жорсткі диски, сервера, тощо) в частині знищення, пошкодження, зміни, перетворення інформації за період з 24.02.2022 по 01.04.2022, а саме: про вхідні і вихідні з`єднання всіх абонентських номерів на території України із зазначенням дати та часу таких з`єднань, тривалості, абонентських номерів, з якими вони відбулись, а також серійного номеру мобільного пристрою (IMEI - міжнародний ідентифікатор мобільного обладнання), з яким використовувались зазначені абонентські номери; про відправлені і отримані текстові та інші повідомлення (SMS-повідомлення, MMS-повідомлення) з цих номерів із зазначенням дати та часу відправлення, одержання, абонентських номерів, з яких вони надійшли чи на які направлялись; про місця знаходження абонентських номерів із зазначенням адрес базових станцій (споруд зв`язку), азимуту та дистанцій до них під час телефонних з`єднань та одержання, відправлення повідомлень, слідчий суддя не звернув увагу на те, що вищевказана інформація, яка перебуває у володінні ПрАТ «ВФ Україна», у відповідності до п.п. 7, 8 ст. 162 КПК України віднесена до охоронюваної законом таємниці.

Орган досудового розслідування може отримати доступ до таких речей та документів шляхом звернення до слідчого судді із відповідним клопотанням у порядку ст.ст. 160, 162 КПК України, довівши при цьому можливість використання як доказів відомостей у речах та документах, які містять охоронювану законом таємницю, та неможливість іншими способами довести обставини, які передбачається довести за допомогою цих речей і документів.

На думку колегії суддів, орган досудового розслідування у розумінні вимог ст. 132 КПК України не надав достатніх і належних доказів тих обставин, на які послався у клопотанні, а слідчий суддя у відповідності до ст. 94 КПК України, належним чином не оцінив ці докази, з точки зору їх достатності та взаємозв`язку для прийняття рішення.

Відповідно ч. 1 ст. 173 КПК України, суд відмовляє у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої 170 КПК України.

Наведене дає колегії суддів підстави вважати, що застосування заходів забезпечення кримінального провадження у виді обмеження права власності здійснено в порушення вимог закону, а отже втручання в право на мирне володіння майном здійснено без законних на те підстав.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що ухвала слідчого судді постановлена з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону та підлягає скасуванню.

Керуючись ст.ст. 170-173, 307, 309, 376, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу представника Приватного акціонерного товариства «ВФ Україна» - адвоката ОСОБА_6 - задовольнити.

Ухвалу слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 13 лютого 2025 року - скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання прокурора Офісу Генерального прокурора ОСОБА_8 про заборону будь-яким службовим та посадовим особам ПрАТ «ВФ Україна» (), що розташоване в м. Київ, вул. Лейпцизька, 15, розпоряджатися всіма носіями інформації (жорсткі диски, сервера, тощо) в частині знищення, пошкодження, зміни, перетворення інформації за період з 24.02.2022 по 01.04.2022, а саме:

- про вхідні і вихідні з`єднання всіх абонентських номерів на території України із зазначенням дати та часу таких з`єднань, тривалості, абонентських номерів, з якими вони відбулись, а також серійного номеру мобільного пристрою (IMEI - міжнародний ідентифікатор мобільного обладнання), з яким використовувались зазначені абонентські номери;

- про відправлені і отримані текстові та інші повідомлення (SMS-повідомлення, MMS-повідомлення) з цих номерів із зазначенням дати та часу відправлення, одержання, абонентських номерів, з яких вони надійшли чи на які направлялись;

- про місця знаходження абонентських номерів із зазначенням адрес базових станцій (споруд зв`язку), азимуту та дистанцій до них під час телефонних з`єднань та одержання, відправлення повідомлень.

Ухвала апеляційного суду відповідно до правил, визначених ч. 4 ст. 424 КПК України, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

______________ ________________ ________________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4