490/2651/25 24.04.2025
н/п 1-кп/490/1316/2025
Центральний районний суд м. Миколаєва
Справа № 490/2651/25
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 квітня 2025 року м.Миколаїв

Центральний районний суд м.Миколаєва у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

розглянувши в порядку спрощеного провадження у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Миколаєва кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000057 від 24.02.2025 року, за обвинуваченням

ОСОБА_3 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в с.Вільховий Ріг Красноградського району Харківської області, є громадянином України, має середню спеціальну освіту, неодружений, на момент вчинення кримінального правопорушення проходив військову службу за мобілізацією на посаді матроса резерву 20 запасної роти військової частини НОМЕР_1 у військовому званні солдат, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимий:

22.11.2019 року Красноградським районним судом Харківської області за ч.3 ст.185 КК України до 3 років позбавлення волі, на підставі ст.75 КК України звільнений з іспитовим строком на 1 рік;

26.10.2021 року Красноградським районним судом Харківської області за ч.1 ст.190, ч.2 ст.190, ч.1 ст.70, ч.1 ст.71 КК України до 3 років 6 місяців позбавлення волі, зміненого ухвалою Полтавського апеляційного суду від 06.11.2024 року, за ч.1 ст.190 КК України (по епізоду заволодіння грошовими коштами потерпілого ОСОБА_4 ) звільнено на підставі п.2 ч.1 ст.49 КК України, за ч.2 ст.190 КК України (по епізоду заволодіння грошовими коштами потерпілого ОСОБА_5 ) закрито на підставі п.4-1 ч.1 ст.284 КК України, виключено із резолютивної частини вироку посилання на положення ч.1 ст.70 КК України, засуджено за ч.2 ст.190, ч.1 ст.71 КК України до 3 років 2 місяців позбавлення волі, 06.12.2024 року звільнений по відбуттю строку покарання,

у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.125 КК України,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_3 , будучи військовослужбовцем за мобілізацією та проходячи військову службу на посаді матроса резерву 20 запасної роти військової частини НОМЕР_1 , 22.02.2025 року приблизно 00 годині 30 хвилин, більш точного часу у ході досудового розслідування встановити не вдалось за можливе, зайшов у приміщення АЗС "Укрнафта", що розташоване за адресою: м.Миколаїв, проспект Героїв України, 91В, для того щоб придбати алкоголь, який йому не продали. В цей час в приміщенні перебував потерпілий ОСОБА_6 , який працює оператором заправних станцій вказаної АЗС та попрохав ОСОБА_3 покинути приміщення, в результаті чого між ОСОБА_3 та потерпілим ОСОБА_6 виник словесний конфлікт, під час якого у ОСОБА_3 виник раптово протиправний умисел, направлений на спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_6 ..

Реалізуючи свій протиправний умисел, направлений на спричинення тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_6 , діючи умисно, усвідомлюючи суспільну небезпечність своїх дій, їх караність, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, під час словесної сварки ОСОБА_3 , підійшовши до потерпілого та перебуваючи навпроти нього на відстані приблизно витягнутої руки, кулаком своєї лівої руки наніс ОСОБА_6 один удар в обличчя, а саме в область носу. Після вказаного удару потерпілий намагався втримати ОСОБА_3 , але останній вирвався та побіг на вулицю та, сівши в транспортний засіб, поїхав у невідомому напрямку.

У результаті вищезазначених дій, ОСОБА_3 спричинив потерпілому ОСОБА_6 тілесні ушкодження у вигляді забою спинки носу, синців в ділянці лівої та правої параорбітальних ділянок, що по ступеню тяжкості належить до легких тілесних ушкоджень (кожне).

Відповідно до письмової заяви, складеної у присутності захисника адвоката ОСОБА_7 , обвинувачений не оспорює встановлені під час досудового розслідування обставини, ознайомлений з обмеженням права на апеляційне оскарження згідно з ч.2 ст.302 КПК України, та згоден на розгляд обвинувального акта у спрощеному провадженні без проведення судового розгляду в судовому засіданні.

Потерпілий ОСОБА_6 також надав заяву, в якій зазначено, що він згоден з встановленими під час досудового розслідування обставинами, ознайомлений з обмеженням права на апеляційне оскарження згідно з ч.2 ст.302 КПК України, та не заперечує проти розгляду обвинувального акту у спрощеному провадженні, тобто без його виклику та без проведення судового розгляду.

Відповідно до ч.2 ст.382 КПК України, вирок суду за результатами спрощеного провадження ухвалюється в порядку, визначеному цим Кодексом, та повинен відповідати загальним вимогам до вироку суду. У вироку суду за результатами спрощеного провадження замість доказів на підтвердження встановлених судом обставин зазначаються встановлені органом досудового розслідування обставини, які не оспорюються учасниками судового провадження.

Заява обвинуваченого щодо беззастережного визнання вини у пред`явленому йому обвинуваченні не викликає сумнівів в її добровільності.

Проаналізувавши викладене, дослідивши обвинувальний акт та матеріали досудового розслідування, суд дійшов висновку про доведеність вини ОСОБА_3 у вчиненні кримінального проступку та кваліфікує його дії за ч.1 ст.125 КК України, як спричинення умисного легкого тілесного ушкодження.

Вирішуючи питання про вид і міру покарання, що має бути призначене обвинуваченому, суд, відповідно до ст.ст.65-67 КК України, враховує, що ОСОБА_3 вчинив кримінальний проступок, його особу, а саме те, що він раніше судимий, неодружений, перебуває на військовій службі за призовом під час мобілізації у військовій частині НОМЕР_1 , за даними Комунального некомерційного підприємства "Миколаївський обласний центр психічного здоров`я" Миколаївської обласної ради на лікуванні у даному медичному закладі не перебував, за місцем проживання характеризується посередньо, як обставини, що пом`якшують покарання щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, а також відсутність обставин, що обтяжують покарання.

З урахуванням всіх обставин кримінального провадження, суд приходить до висновку, що мета кари виправлення і запобігання вчиненню нових злочинів, що уособлює основний принцип кримінального судочинства не тяжкість покарання, а його невідворотність, буде досягнута у разі призначення обвинуваченому покарання у виді штрафу в межах санкції ч.1 ст.125 КК України.

Цивільний позов по справі не заявлено, судові витрати та речові докази відсутні.

Запобіжний захід відносно обвинуваченого не обирався.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.373, 374, 381, 382 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.125 КК України, та призначити йому покарання у виді штрафу у розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян в сумі 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень.

Заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувались.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав, передбачених ст.394 КПК України, до Миколаївського апеляційного суду через Центральний районний суд м.Миколаєва шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок, якщо інше не передбачено КПК України, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку не пізніше дня, наступного за днем його ухвалення, надіслати учасникам судового провадження.

Головуючий ОСОБА_1